Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. 20 лютого 2009 року [PERSON], під розписку позичив у нього гроші у розмірі 100 000 грн. строком до 20.02.2012 року, про що власноруч вказав у розписці. По закінченні зазначеного строку повернення позики, Відповідач суму позики не повернув, чим порушив зобов'язання за розпискою. На його прохання добровільно повернути суму боргу Відповідач відмовився. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за договором позики в сумі 100 000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає за необхідне розглядати справу в порядку письмового провадження без здійснення технічного звукозапису судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 20 лютого 2009 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 100 000 грн., які він зобов'язався повернути в строк до 20.02.2012 року. На підтвердження отриманих від позивача зазначених коштів відповідач написав розписку від 20 лютого 2009 року (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Між позивачем та відповідачем був укладений договір позики від 20 лютого 2009 року за умовами якого, позивач надав відповідачу позику у сумі 100 000 грн. (а.с.4). Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідно до вищезазначених вимог закону позичальник зобов'язаний повернути грошові кошти у тій самій валюті, яку отримав, тобто у національній валюті України - гривні, а саме у розмірі 100 000 грн. До цього часу позичальник не повернув позикодавцеві позику. Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики у розмірі 100 000 грн. підлягають задоволенню. Також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 000 грн., сплачений останнім при подачі позову (а.с. 1).

Outcome: approved