Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 08 травня 1993 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Великоберезнянським райвідділом ЗАГС Великоберезнянського району Закарпатської області, актовий запис №19. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Позивач зазначив, що через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Кожен з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки фактично припинені більше року тому. За таких обставин шлюб носить формальний характер, сім`я фактично розпалася. Враховуючи наведене позивач просить шлюб між ними розірвати. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник адвокат Гайданка Т.М. в судовому засіданні позов підтримав повністю. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що 08 травня 1993 року сторони зареєстрували шлюб у райвідділі ЗАГС Великоберезнянського району Закарпатської області, актовий запис № 19, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08 травня 1993 року. Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально, оскільки між подружжям втрачено почуття\~любові та\~поваги один до одного, фактичні шлюбні відносини припинені.\~Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття любові, поваги та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 цього Кодексу\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved