Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що підприємство здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і водопостачання населенню. Відповідач не здійснювала у повному обсязі оплату за наданні послуги, внаслідок чого за період з 01.10.2011 року по 01.07.2015 року виникла заборгованість у розмірі 1690,32 грн., в тому числі: за централізоване опалення 1356,41 грн, за гаряче водопостачання 333,91 грн. Просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судовий збір. Відповідач надала відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Зазначила, що позивач нарахував їй оплату за гаряче водопостачання з розрахунку зареєстрованих у квартирі осіб. Однак, 14.11.2008 року відповідач установила прилад обліку гарячого водопостачання з початковим показником - 0,886. 26.04.2012 року лічильник був знятий на повірку, показник лічильника становив - 06. 17.05.2012 року лічильник був встановлений. Станом на 12.08.2014 року показник становив - 7,075. Незважаючи на наявність у відповідача лічильника, позивач нараховував оплату на загальних засадах. Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого до заяви про видачу судового наказу, оплата за спожите гаряче водопостачання у розмірі 7,075 куб.м відповідачем сплачена у повному обсязі. Щодо заборгованості за опалення, відповідач зазначає, що позивач нарахував заборгованість за період з 01.10.2011 року по 01.07.2017 року, тобто поза межами позовної давності. Звернувшись 11.08.2015 року до суду із заявою про видачу судового наказу, який ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 19.11.2015 року було скасовано, позивач перервав перебіг позовної давності. Тому заборгованість повинна нараховуватися з 11.08.2012 року по 11.08.2015 року. Просить застосувати строк позовної давності. Зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості позивач просить стягнути заборгованість, яка виникла до серпня 2012 року. Оскільки оплата житлово-комунальних послуг є періодичними місячними платежами, позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. За період з серпня 2012 року по серпень 2015 року позивачам нарахована оплата за опалення на суму 2111,56 грн, відповідачем сплачено 2362,01 грн. Таким чином, за період з серпня 2012 року по серпень 2015 року відповідач не має заборгованості. Просить відмовити у задоволенні позову. Позивач надав відповідь на відзив, відповідно до якого з відзивом не погоджується з огляду на таке. У звязку з несвоєчасною передачею відповідачем показань приладу обліку гарячого водопостачання, позивачем здійснювалося нарахування за нормативами (нормами) споживання з подальшим перерахунком. Щодо строку позовної давності зазначають, що позовна давність переривалася у звязку зі зверненням із заявою про видачу судового наказу та вчиненням відповідачем дій, що свідчать про визнання боргу: частковою оплатою заборгованості. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач надала заперечення, де зазначила, що у спірний період не користувалася гарячою водою, проте за період з лютого 2013 року по травень 2013 року позивач не здійснює перерахунок плати за зазначену послугу відповідно до показань приладу обліку. Таким чином, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 333,91 грн, розраховану за кількістю зареєстрованих у квартирі осіб, ігноруючи показання лічильника. Крім того, з відповіді на відзив відповідач довідалася, що 01.05.2013 року позивачем знято лічильник гарячої води з абонентського обліку. Це було здійснено в односторонньому порядку, без попередження відповідача та без повідомлення про необхідність оплати послуги гарячого водопостачання відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі. У звязку з цим відповідач не здійснював оплату за гарячу воду, оскільки нею фактично не користувалася, а про зняття лічильника з абонентського обліку не знала. Крім того, отримавши акти, де зазначено показання лічильника, позивач повинен був перерахувати заборгованість. Щодо вимоги про стягнення заборгованості з опалення відповідач зазначає, що заперечує наявність у неї такої заборгованості. З огляду на викладене вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. У судове засідання учасники справи не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомила. Представник відповідача надала клопотання про розгляд справи без її участі, у задоволенні позову просить відмовити. Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів у порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 213/2998/15-ц, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [INFO] (а. с. 5, 11), остання являється власником зазначеної квартири та є побутовим споживачем послуг, які надає Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа». Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за період з 01.10.2011 року по 01.11.2015 року складає 1290,32 грн: за послугу з централізованого опалення 956,41 грн, за послугу з гарячого водопостачання 333,91 грн (а. с. 6). При цьому суд враховує, що станом на 01.08.2015 року заборгованість становила 1690,32 грн. та у листопаді 2015 року відповідачем сплачено 400 грн. Встановлено, що у квартирі відповідача встановлено прилад обліку гарячої води. 26.04.2012 року прилад було знято для держповірки з показниками 06. 17.05.2012 року прилад встановлено після повірки з показниками 06. Станом на 12.08.2014 року показник лічильника 7,075 (а. с. 37-38). Відповідачем показники лічильника гарячого водопостачання надавалися не регулярно, у звязку з чим нарахування розміру оплати за гаряче водопостачання здійснювалося позивачем по нормам споживання з урахуванням кількості зареєстрованих осіб та перерахунків у звязку з відсутністю послуги. Після надання показників лічильника нарахування здійснювалося по фактичним витратам гарячої води зі зняттям попередніх нарахувань. Встановлено, що останній раз відповідачем надавалися показники лічильника у січні 2013 року. З лютого 2013 року позивачем здійснювалося нарахування за гаряче водопостачання по нормам споживання у залежності від кількості зареєстрованих двох осіб. З 01.05.2013 року лічильник гарячої води знято з абонентського обліку, оскільки споживачем не надавалися фактичні показники витрати води (а. с. 48-54). З оглянутої у судовому засіданні цивільної справи № 213/2998/15-ц встановлено, що 14.08.2015 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за комунальні послуги. 11.09.2015 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу видано судовий наказ. Ухвалою від 19.11.2015 року судовий наказ скасовано. З розрахунку заборгованості, доданого до заяви про видачу судового наказу, вбачається, що заборгованість з оплати гарячого водопостачання у відповідача виникла з березня 2013 року. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що з лютого 2013 року по червень 2013 року включно відповідачу здійснювалося нарахування за послугу гарячого водопостачання відповідно до кількості зареєстрованих осіб. З розрахунку заборгованості вбачається, що з липня 2013 року нарахування за гаряче водопостачання відсутні (а. с. 6). При цьому суд враховує, що показники лічильника змінилися: у січні 2013 року показник лічильника становив 06, станом на 12.08.2014 року 7,075. Відповідачем показання виконавцю послуг з лютого 2013 року не передавалися, що позбавляло можливості позивача здійснити перерахунок оплати послуг. Відповідно до наданих [PERSON] копій квитанцій відповідачем здійснювалася такі оплати послуг, що надає позивач: у листопаді 2012 року 172,53 грн за опалення за період з 01.10.2012р. по 31.10.2012р.; у січні 2013 року 49,79 грн за підігрів води,а також 274,60 грн за опалення за період з 01.12.2012р. по 31.12.2012р.; у лютому 2013 року 431,88 грн за опалення за період з 01.01.2013р. по 31.01.2013р.; у травні 2013 року 283 грн за опалення за період з 01.04.2013р. по 30.04.2013р.; у липні 2013 року 500 грн за опалення та 300 грн за опалення за період з 01.06.2013р. по 30.06.2013р.. Крім того, у грудні 2015 року відповідачем сплачено на рахунок ДП «Криворізька теплоцентраль» 400 грн за оплату послуг з опалення за період з 01.11.2015р. по 30.11.2015р. (а. с. 40-42). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із належного виконання споживачем зобов'язань по сплаті наданих послуг. При цьому судом перевірено строки звернення з позовом до суду, оскільки відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобовязані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України, ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Правила) у редакції станом на 11.11.2011 року, що діяла на момент виникнення заборгованості, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Пунктом 14 Правил визначено, що показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Пунктом 15 Правил передбачено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачається графа для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У судовому засіданні встановлено, що в акті підключення приладу обліку гарячої води після повірки від 17.05.2012 року міститься зобовязання щомісячно передавати показники приладу обліку при оплаті комунальних платежів. Розяснено, що у випадку невиконання зазначених вимог нарахування буде здійснюватися відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Акт підписаний відповідальним представником абонента. Зазначене свідчить, що відповідач була ознайомлена із обовязком передавати показники лічильника щомісячно, проте виконувала обовязок не регулярно. Після надання відповідачем показників лічильника позивачем здійснювався перерахунок оплати послуг. З лютого 2013 року жодного разу не передала виконавцю послуг показники приладу обліку, що позбавляло позивача можливості здійснювати нарахування оплати за надання послуги з гарячого водопостачання з урахуванням показників лічильника. Крім того, встановлено, що нарахування оплати за гаряче водопостачання з липня 2013 року позивачем не здійснювалося, а тому посилання відповідача на те, що після отримання документів про повірку лічильника у 2014 року позивач повинен був здійснити перерахунок заборгованості суд не бере до уваги. Крім того, суд зазначає, що відповідно до акту від 12.08.2014 року (а.с.38) прилад обліку гарячої води за адресою відповідача опломбований представником іншого підприємства, а не представником позивача, оскільки послуги надавалися ДП «Криворізька теплоцентраль». Також суд враховує, що відповідач зобовязана була передавати показання лічильника щомісячно при оплаті комунальних послуг, проте нехтувала своїм обовязком. Виконавець послуг не зобовязаний здійснювати перерахунок на підставі акту про опломбування. Крім того, нарахування оплати наданих послуг здійснюється щомісячно, а з урахуванням того, що показання лічильника змінилися у період з лютого 2013 року по серпень 2014 року, у який саме момент зазначеного періоду збільшувалися показники приладу обліку - виконавцю послуг відповідач не повідомляла. Тому позивач був позбавлений можливості здійснити перерахунок заборгованості. Відповідно до п. 21 Правил у редакції станом на 11.11.2011 року у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Відповідач не повідомляла показники лічильника, тому позивачем було знято лічильник з абонентського обліку. Повідомлення абонента виконавцем послуг про зняття приладу обліку з абонентського обліку не передбачено законодавством, тому суд не бере до уваги посилання відповідача, на те, що з абонентського обліку було знято в односторонньому порядку без повідомлення відповідача. Нормами права прямо передбачений обовязок споживача повідомляти показники приладу обліку. За відсутності передачі показників позивачем правомірно здійснювалося нарахування оплати згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з розрахунку на одну особу. З огляду на викладене вимоги про стягнення заборгованості з гарячого водопостачання обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості з централізованого опалення суд дійшов таких висновків. Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до положень ст. 257 та ч. 3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як встановлено у судовому засіданні, позовна давність переривалася у звязку зі зверненням позивача із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за надані комунальні послуги. Крім того, позовна давність переривалася вчиненням відповідачем дій, що свідчить про визнання нею боргу, а саме: оплатою послуг з централізованого опалення у листопаді 2011 року, грудні 2012 року, березні 2012 року, квітні 2012 року, травні 2012 року, листопаді 2012 року, січні 2013 року, лютому 2013 року, травні 2013 року, липні 2013 року, листопаді 2015 року (а.с.6). Тому суд не бере до уваги твердження відповідача, що позовна давність повинна відраховуватися з серпня 2012 року. Крім того, посилання відповідача на те, що заперіод з серпня 2012 року по серпень 2015 року позивачем нарахована оплата за опалення на суму 2111,56 грн, а нею сплачено 2362,01 грн, що свідчить про відсутність у неї заборгованості не спростовує наявність у неї заборгованості, а натомість свідчить про визнання нею боргу, що утворився до серпня 2012 року. Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування позовної давності. Крім того, суд зазначає, що відповідачем помилково зазначається, що позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.10.2011 року по 01.07.2017 року, а з урахуванням позовної давності заборгованість має нараховуватися з 11.08.2012 року по 11.08.2015 року. Зазначене не відповідає дійсності позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період з 01.10.2011 року по 01.07.2015 року. Також із розрахунку заборгованості наданого позивачем встановлено, що останнє нарахування суми коштів за надані послуги по опаленню квартири відповідача [PERSON] були здійснені в квітні 2013 року, за підігрів холодної води в червні 2013 року. В подальшому позивачем не надавались послуги відповідачу по опаленню її квартири та постачання гарячої води, нарахування коштів за такі послуги не здійснювалось. При цьому, суд враховує, що відповідачем 16.12.2015 року здійснена оплата за опалення у розмірі 400 грн за листопад 2015 року (а.с.42), що також відображено у розрахунку заборгованості. У зв»язку з відсутністю нарахування поточних платежів за опалення, вказана сума була віднесена позивачем на погашення заборгованості відповідача за даний вид послуги. Відповідно до розрахунку загальний розмір заборгованості відповідача за період з липня 2013 року по жовтень 2015 року не змінювався та становив 1690,32 грн. У звязку зі сплатою відповідачем 16.12.2015 року грошових коштів у розмірі 400 грн, заборгованість зменшилася та складає 1290,32 грн, зокрема, за опалення 956,41 грн (а.с.6). Тому вимоги про стягнення заборгованості за опалення підлягають частковому задоволенню стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості з централізованого опалення у розмірі 956,41 грн. Також підлягає стягненню з відповідача заборгованість за гаряче водопостачання в розмірі 333,91 грн. В стягненні суми 400 грн. за централізоване опалення необхідно відмовити. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1600 грн.

Outcome: partial