Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом у якому просив зняти арешт нерухомого майна, що належить [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), а саме з 1/4 квартири за адресою [ADDRESS] , який накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: [NUMBER] , виданою 25.09.2006 року Державною виконавчою службою у Суворовському районі м. Херсона та будинку за адресою [ADDRESS] , який накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: [NUMBER] , виданою 25.09.2006 року Державною виконавчою службою у Суворовському районі м. Херсона. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що [PERSON] на праві власності належать наступні об`єкти нерухомості: ј квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданий 20.12.1993 та договору про визначення часток №2-306, виданий 25.03.2020; - будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 14.09.1995 № 217, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Лящук Л.Г. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Позивачу стало відомо, що на належне йому майно накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження Постановою АА № 226875 від 25.09.2006, виданою Державною виконавчою службою у Суворовському районі м. Херсона (правонаступником якої є Суворовський районний відділу ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Позивач звернувся до Суворовського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Листом Суворовського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.06.2020 № 49020 надано інформацію, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження за № 15506803 від 19.10.2009 з виконання виконавчого листа № 2-2533 від 25.03.2005 виданого Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. 25.09.2006 в рамках виконавчого провадження винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення його відчуження. Зазначене виконавче провадження № 15506803 передано для подальшого виконання до Білозерського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Листом Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.06.2020 № 16927 повідомлено, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2533 від 25.03.2005 виданого Білозерським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Виконавче провадження відкрито 27.09.2006 та 22.02.2008 завершено на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ направлено для подальшого виконання до ВДВС Комсомольського РУЮ. Архів завершених виконавчих проваджень за 2008 рік знищено за закінченням терміну зберігання. Позивач зазначає, що накладення арешту на нерухоме майно є помилковим та незаконним, оскільки в постанові про накладення арешту хоч і вказані його прізвище, ім`я та по-батькові але зазначена дата народження іншої людини. Позивач не був стороною жодного виконавчого провадження, не був стороною в жодному судовому процесі щодо стягнення аліментів, не перебував у шлюбі [PERSON] , не має з даною особою спільних дітей, а отже його права є порушеними та підлягають судовому захисту. Ухвалою суду від 03.02.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явився, причини неявки суду, не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою від 15.04.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка незаборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належать наступні об`єкти нерухомості: ј квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданий 20.12.1993 та договору про визначення часток №2-306, виданий 25.03.2020; - будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 14.09.1995 № 217, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Лящук Л.Г. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] та на будинок за адресою: [ADDRESS] накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження Постановою АА № 226875 від 25.09.2006, виданою Державною виконавчою службою у Суворовському районі м. Херсона (правонаступником якої є Суворовський районний відділу ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Листом Суворовського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.06.2020 № 49020 Позивачу було надано наступну інформацію: «Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні відділу перебувало виконавче провадження за № 15506803 від 19.10.2009 з виконання виконавчого листа № 2-2533 від 25.03.2005 виданого Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. 25.09.2006 в рамках виконавчого провадження винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення його відчуження. Зазначене виконавче провадження № 15506803 передано для подальшого виконання до Білозерського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)». Листом Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.06.2020 № 16927 Позивача повідомлено про наступне: «Перевіривши базу АСВП (пошук ВП/ВД спецрозділ) встановлено, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2533 від 25.03.2005 виданого Білозерським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Виконавче провадження відкрито 27.09.2006 та 22.02.2008 завершено на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ направлено для подальшого виконання до ВДВС Комсомольського РУЮ. Надати більш детальну інформацію неможливо оскільки архів завершених виконавчих проваджень за 2008 рік знищено за закінченням терміну зберігання». Згідно п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби та акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення (далі - Порядку), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить З (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували обґрунтованість існування арешту нерухомого майна, що належить [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), а саме 1/4 квартири за адресою [ADDRESS] , який накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: [NUMBER] , виданою 25.09.2006 року Державною виконавчою службою у Суворовському районі м. Херсона та будинку за адресою [ADDRESS] , який накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: [NUMBER] , виданою 25.09.2006 року Державною виконавчою службою у Суворовському районі м. Херсона. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та скасування арешту. На підставі викладеного, ст. ст.3, 15, 16, 321, 328, 391 ЦК України,

Outcome: approved