Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись, що [INFO] померла [PERSON] , місцем відкриття спадщини після смерті якої є с. Мирівка Кагарлицького району Київської області. Зазначає, що за свого життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала йому земельну ділянку площею 3.5499 га, розташовану на території Запрудянської сільскої ради Рокитнянського району Київської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Разом з тим, у встановлений законом шестимісячний строк він до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звернувся по причині своєї правової необізнаності. Державний нотаріус Кагарлицької державної нотаріальної контори Київської обалсті відмовила йому у прийнятті заяви про прийняття спадщини з підстав пропуску вказаного строку. Спадщина в установленому порядку відумерлою не визнана. Просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Будучи належним чином повідомленими, учасники справи у судове засідання не зявилися, подавши натомість письмові заяви, якими позивач позов підтримав, а відповідач визнав та просили розглянути справу за їх відсутності. За викладеного та у відповідності до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України суд ухвалює провести підготовче судове засідання у відсутності сторін спору. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою всіх учасників справи не здійснюється, що відповідає вимогам частини другої статті 247 вказаного Кодексу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, мають регулюватися положеннями ст.ст. 1270, 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ст.82 ЦПК України не підлягають, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. На момент смерті позивач зі спадкодавецею разом не проживав, у встановлений у визначений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся, а тому звернення його до суду із позовом грунтується на вимогах закону. На разі, після збігу вказаного строку, а саме 30.08.2019, вінзвернувся до державного нотаріуса Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Київської області Грачова Л.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , проте своєю постановою від 30.08.2019 № 829/02-31 нотаріус відмовила йому у прийнятті заяви з підстав пропуску строку звернення із такою заявою. Даних про коло інших спадкоємців матерали справи не містять. Не повідомили про них і учасники справи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зважаючи, що суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, з метою поновлення порушених прав позивача на спадшину після померлої [INFO] [PERSON] позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved