Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що відповідач знаходився з ним в трудових відносинах з 23.12.2014р. по 26.01.2015р., працюючи водієм автотранспортних засобів для перевезення вантажів в міжміському, міжобласному та міжнародному сполученні на вантажні автомобілі усіх марок з повною матеріальною відповідальністю. Під час виконання своїх трудових обовязків, відповідач, здійснюючи перевезення вантажів по Україні, допустив перевитрату палива, зокрема: на автомобілі АА 2215ЕЕ на підставі дорожнього листа №580265 від 05.01.2015р. при виїзді було 185л. палива, при поверненні 165л., витрачено 19л. при нормі 7л., перевитрата 12л. на загальну суму 206,94грн.; на автопоїзді АА 6405ВХ/АА5975ХХ за дорожнім листом №580369 від 07.01.2015р. - при виїзді було 134л. палива, придбано 250л., при поверненні 235л., витрачено 149л. при нормі 94., перевитрата 56л. на загальну суму 949,07грн.; на автопоїзді АА 6553КІ/АА3877ХТ за дорожнім листом №580379 від 10.01.2015р. - при виїзді було 493л. палива, придбано 755л., при поверненні 528л., витрачено 719л. при нормі 659., перевитрата 60л. на загальну суму 1021,44грн. Загальна сума, завданих відповідачем підприємству збитків, становить 2177,45грн., яку він добровільно не відшкодував. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, спричинену підприємству під час виконання трудових обовязків, в сумі 2177,45грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. Суд, враховуючи згоду позивача та наявність достатніх даних, вважає можливим у відповідності до ст. 224 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст..197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступними обставинами. Суд встановив, що відповідач [PERSON] з 23.12.2014р. по 26.01.2015р. працював в автомобільній колоні №2 Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» водієм автотранспортних засобів для перевезення вантажів в міжміському, міжобласному та міжнародному сполученні на вантажні автомобілі усіх марок з повною матеріальною відповідальністю (арк..6,7). Виконуючи свої трудові обовязки, відповідач здійснював перевезення вантажів по Україні, зокрема, на автомобілі АА 2215ЕЕ на підставі дорожнього листа №580265 від 05.01.2015р., на автопоїзді АА 6405ВХ/АА5975ХХ за дорожнім листом №580369 від 07.01.2015р., на автопоїзді АА 6553КІ/АА3877ХТ за дорожнім листом №580379 від 10.01.2015р., що підтверджується відповідними дорожніми листами (арк..8,10,12) Під час вказаних перевезень відповідач допустив перевитрату палива на загальну суму 2177,45грн., в т.ч. -за дорожнім листом №580265 від 05.01.2015р. при виїзді було 185л. палива, при поверненні 165л., витрачено 19л. при нормі 7л., перевитрата 12л. на загальну суму 206,94грн. (арк.8,9); - за дорожнім листом №580369 від 07.01.2015р. - при виїзді було 134л. палива, придбано 250л., при поверненні 235л., витрачено 149л. при нормі 94., перевитрата 56л. на загальну суму 949,07грн.(арк..10,11); -за дорожнім листом №580379 від 10.01.2015р. - при виїзді було 493л. палива, придбано 755л., при поверненні 528л., витрачено 719л. при нормі 659., перевитрата 60л. на загальну суму 1021,44грн. (арк..12,13) Згідно ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Підстави для повної матеріальної відповідальності передбачені ст. 134 КЗпП України. Згідно ст.135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Згідно ст.138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст.130 цього Кодексу. Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозвязку, достатності, належності та допустимості, суд вважає, що відповідач спричинив позивачу матеріальну шкоду, оскільки своїми винним протиправними діями, що виразились в неналежному виконанні своїх трудових обовязків неприйняття заходів для збереження дорученого йому майна, допустив перевитрату палива на загальну суму 2177,45грн., що є прямою дійсною шкодою, розмір якої підтверджений належними доказами. Підстав вважати, що ця шкода відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику або спричинена відповідачем в стані крайньої необхідності, у суду немає. Враховуючи те, що трудовим договором між сторонами на відповідача покладена повна матеріальна відповідальність, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану матеріальну шкоду в повному обсязі. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн.

Outcome: approved