Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на свою користь кошти в розмірі понесених витрат у сумі 26 871,78 грн., судовий збір у розмірі 268,72 грн., та витрати за юридичні послуги у сумі 1000 грн., а всього 28140,50 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 23.12.2010 року, близько 14.00 годин на перехресті вулиць М. Говорова та Піонерської в м. Одеса, з вини відповідачки, яка керувала автомобілем «Деу», реєстраційний номер [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди відповідачка не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідачки підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси. Так в результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Міцубіші», реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та за кермом якого знаходилась водій [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у ПАТ «СГ «ТАС». Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі та вказана страхова компанія сплатила потерпілому страхове відшкодування в розмірі 26871,78 грн. У зв'язку з викладеним позивач був змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивача до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутність та підтримав позовні вимоги (а.с.4). Відповідачка у судове засідання не з'явилася, але на адресу суду повернувся конверт з відміткою «Укрпошти» про те, що відповідачка за зазначеною адресою не проживає (а.с. 52). Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, сповіщеного про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 23.12.2010 року, близько 14.00 годин на перехресті вулиць М. Говорова та Піонерської в м. Одеса відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками даної пригоди був автомобіль марки «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON] та автомобіль марки «Mitsubishi», реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON] В результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. У скоєнні вказаного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, була визнана винною відповідачка по справі [PERSON], відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 24.02.2011 року по адміністративній справі № 3-546/2011 (а.с.14). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанови суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 10.03.2011 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.9,10), так як між ним та позивачем по справі укладений поліс № ВЕ/5256404 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 13.07.2010 року по 12.07.2011 року (а.с12). Згідно Звіту №03/01/11 від 23.01.2011 року про визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку заподіяного автомобілю «Mitsubishi Pajero», власник [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER], 2007 р.в., внаслідок пошкодження при ДТП, по стану на 20.01.2011 року, було визначено вартість матеріального збитку у розмірі 32 246,14 грн. (а.с.17-25). 26.04.2011 року позивачем було видано наказ №1103 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих - [PERSON], без врахування ПДВ у розмірі 26 871,78 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.29), та відповідно до платіжного доручення №1888 від 27.04.2011 року Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 26871,78 грн. (а.с.30). Таким чином позивач виконав покладений на нього законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 25.03.2014 року та 14.07.2011 року на адресу відповідачки було направлено листи про добровільне врегулювання спору (а.с.26, 28). Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 38.2.1 і 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 року (з змінами та доповненнями) Моторне (транспортне) страхове бюро України, після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. При таких обставинах, сума сплаченого відшкодування підлягає стягненню у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Разом з тим, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на юридичні послуги не підлягають задоволенню, оскільки суду не було надано договору про надання юридичних послуг, розрахунку витрат на правову допомогу, а також оригіналу квитанції про оплату юридичних послуг. На підставі наведеного та

Outcome: partial