Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 05.02.2020 в розмірі 83488,80 грн. та судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., 420,40 - судовий збір за подання заяви про забезпечення та витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 лютого 2020 року відповідач отримав у позику від позивача грошові кошти у сумі 3000 (три тисячі) доларів США, які відповідач зобов`язався повернути до 05 липня 2020 року, що підтверджується розпискою, складеною власноручно відповідачем. У вищевказаний строк відповідач на порушення своїх договірних зобов`язань позику не повернув. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не прореагував, на телефонні дзвінки не відповідає, уникає зустрічей, що свідчить про його небажання повертати позичені кошти. Курс долара згідно НБУ до гривні станом на 14.09.2020 року - дату подання позовної заяви, становить 27,8296 грн. Сума боргу за зобов`язаннями в сумі 3000 доларів США з урахуванням курсу долара США становить 83 488 грн. 80 коп. ( 3000 х 27,8296 = 83488,80 грн.). На день подачі позову до суду, відповідач кошти не повернув. Позивач в судове засідання не з`явився, проте згідно заяви просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Крім цього, позивач в своїй заяві вказує, що станом на 13.11.2020 року національний курс долара по відношенню до гривні становить 28,161 грн. а тому сума боргу, що підлягає стягненню на час розгляду справи становить 84 483 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача (а.с.27). Відповідач в судове засідання також не з`явився, а також не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно оригіналу розписки від 05 лютого 2020 року позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 3000 доларів США, які останній зобов`язувався повернути до 05 липня 2020 року. Зазначена розписка була власноручно написана відповідачем (а.с.28). На дату подання позову, а саме на 14.09.2020 та на дату розгляду справи, сума боргу не повернута. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Положеннями ч.2 ст.1046 ЦК України передбачено, що договір позики є укладеним, зокрема і з моменту передання грошей. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що узгоджується з вимогами положення ч.1 ст.1047 ЦК України. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням його повернення та дату отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Зі змісту наявного в матеріалах справи оригіналу розписки вбачається, що відповідач 05.02.2020 взяв у позивача в борг 3000 доларі США, які зобов`язався повернути до 05.07.2020. Тож, вказана розписка беззаперечно містить у собі відомості як щодо отримання відповідачем коштів, так і щодо строку їх повернення, яким визначено 05.07.2020, що засвідчено особистим підписом відповідача. Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема, передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року (справа № 6-24ц12). На підтвердження неповернення відповідачем боргу за позикою саме позивачем надано суду оригінал розписки від 05.02.2020. Ці обставини, з урахуванням вимог ст.545 ЦК України, беззаперечно свідчать про невиконання відповідачем боргового зобов`язання перед позивачем. В постанові Верховного Суду від 05 липня 2018 року у справі № 761/1617/15-ц, зроблено висновок, що, встановивши, що відповідач доказів повернення коштів, отриманих у позивача у борг, у строки, визначені договором позики, не надав, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, ураховуючи умови договору та положення статті 533 ЦК України, зробив обґрунтований висновок про стягнення суми боргу відповідно до умов договору та положень цієї норми, визначену за курсом долара США станом на день ухвалення судового рішення, як зазначено у позовних вимогах. Станом на 13.11.2020 року національний курс долара по відношенню до гривні становить 28,161 грн., отже, на день ухвалення рішення стягненню підлягає борг в розмірі 84483,00 грн. (3000*28,161=84483). Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 840,80 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн., що документально підтверджено квитанціями, в сукупному розмірі становить 1261,20 грн. Крім того, у відповідності зі ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст.137 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду ордер на надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.8-9). Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу, так як жодних доказів про розмір витрат на правничу допомогу не надано.

Outcome: partial