Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 999-00015666/1 від 12 березня 2012 року, укладеним між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] в сумі 20238 грн. 07 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1548 грн. 63 коп., заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 689 грн. 44 коп., комісії за розрахункове обслуговування поточного рахунку в розмірі 1300 грн., штрафу в розмірі 16700 грн., що утворилася станом на 23 липня 2015 року, посилаючись на порушення боржником зобовязань за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу за його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на незаконні та необґрунтовані вимоги позивача в частинні стягнення з нього неустойки у виді штрафу, та просив застосувати спеціальну позовну давність по стягненню неустойки в один рік та зменшити розмір пені, оскільки він значно перевищує розмір збитків. В останнє судове засідання не зявився у адресованій суду заяві просив розгляд справи проводити в його відсутність. Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21 травня 2015 року №330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 травня 2015 року № 105, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на один рік з 27 травня 2015 року по 26 травня 2016 року включно. Відповідно до ч.6 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Так, судом встановлено, що згідно договору № 999-00015666/1 від 12 березня 2012 року позивач надав відповідачу для власних потреб за допомогою платіжної картки у готівковій чи безготівковій формі шляхом сплати з поточного рахунку №999-00015666 коштів понад кредитовий залишок коштів на рахунку (надалі Овердрафт), в межах встановленого строку та ліміту овердрафту, а позичальник зобовязується своєчасно погашати овердрафт, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 19 річних від суми заборгованості та виконувати інші зобовязання згідно цього договору. Максимальна заборгованість позичальника на умовах овердрафту (ліміт овердрафту) встановлено в сумі 3000,00 грн. (п.1.2 договору). З кінцевою датою повернення овердрафту 11 березня 2014 року (п.1.3 договору). Відповідно до п. 1.4 договору № 999-00015666/1 від 12 березня 2012 року зменшення ліміту овердрафту та платежі з повернення овердрафту здійснюється згідно додатку № 1, який є невідємною частиною цього договору. Відповідно до додатку № 1 до договору № 999-00015666/1 від 12 березня 2012 року позичальник сплачує банку комісію в розмірі 50 грн. на місяць. Відповідно до п.п. 4.9 договору № 999-00015666/1 від 12 березня 2012 року позичальник зобовязується за повне або часткове прострочення кредиту (овердрафту) та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором сплатити банку штраф у розмірі 200 грн. за перший прострочений платіж, та 500 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж; аб. 2 п. 2.8 договору строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки збільшено та встановлено 3 роки. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобовязання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Ці зобовязання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Як роз'яснив Пленум ВССУ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року (аб. 2 п. 27), істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником: майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Як вбачається з матеріалів справи свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, а також комісія, у звязку з чим позивач звернувся до відповідача з претензією-вимогою за вих. № 3307 від 19 вересня 2014 року з вимогою погасити заборгованість в повному обсязі, яка відправлена поштою про що свідчить повідомлення поштою відправлення. Однак, відповідачем в добровільному порядку свої зобовязання в повному обсязі не виконанні, у звязку з чим станом на 23 липня 2015 року згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором складає 20238 грн. 07 коп., з яких: 1548 грн. 63 коп. заборгованість за кредитом, 689 грн. 44 коп. заборгованість по сплаті відсотків, 1300 грн. комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку, 16700 грн. штраф. Аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, суд враховуючи, що відповідач протягом дії договору не сплачував кредит вчасно та у повному обсязі, а також відсотки за користування кредитними коштами, та комісію, тобто зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, суд вважає, що сума заборгованості за кредитом в розмірі 1548,63 грн., заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 689,44 грн., та заборгованість за комісією в розмірі 1300, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі, при цьому нарахована банком неустойки (штраф) значно перевищує розмір зазначених збитків, тому враховуючи ступінь виконання зобовязання боржником, його майновий стан, незначну суму заборгованості за кредитом, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки визначивши його у розмірі заборгованості за кредитом, тобто з заявленої суми 16700, 00 грн. до 3538,07 грн. (загальний розмір заборгованості за зобовязанням). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial