Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 18 грудня 2010 року в розмірі 12050,47 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 18 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 13300,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 22 жовтня 2013 року [PERSON] помер. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 18 грудня 2010 року становить 12050,47 гривень. Спадкоємцями померлого є відповідачі по справі: [PERSON], [PERSON]. ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався до відповідачів з метою досудового врегулювання спірних правовідносин з вимогою про сплату заборгованості [PERSON] за кредитним договором б/н від 18 грудня 2010 року, але вимога залишилась без задоволення. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2018 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав суду клопотання, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Будь-яких заяв та клопотань сторонами не надано. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до анкети - заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24 листопада 2011 року, останній надав згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору про надання банківських послуг б/н від 18 грудня 2010 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 13300,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а останній зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, комісії, пені та штрафів, передбачених договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту; у разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом - сплатити проценти в подвійному розмірі від визначених в Тарифах, що діють на дату нарахування; при непогашенні суми простроченого кредиту також зобовязався сплатити пеню відповідно до встановлених тарифів. ПАТ КБ «ПриватБанк» повністю виконав свої зобовязання за договором про надання банківських послуг б/н від 18 грудня 2010 року та надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а останній кредит отримав на умовах і порядку визначених умовами вказаного договору. 22 жовтня 2013 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 407297, що видано 23 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області, запис № 26 від 23 жовтня 2013 року. Станом на дату смерті [PERSON], заборгованість останнього за кредитним договором б/н від 18 грудня 2010 року склала 12050,47 гривень з яких: - заборгованість за кредитом в розмірі 11735,99 гривень; - заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 314,48 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за договором про надання банківських послуг б/н від 18 грудня 2010 року. \~ \~ \~ \~Також судом встановлено, що відповідно до листа Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 02-14/742 від 11 березня 2014 року, після смерті [PERSON], померлого 22 жовтня 2013 року, який проживав за адресою: [INFO], заведена спадкова справа № 197/2014, відомості про спадкоємців відсутні. ПАТ КБ «ПриватБанк» направляв за місцем реєстрації відповідачів [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS], лист-претензію вих. № SAMDN50000039166381 від 17 травня 2018 року, в якому повідомив про заборгованість спадкодавця [PERSON] за кредитним договором б/н від 18 грудня 2010 року в розмірі 12050,47 гривень та про обовязок спадкоємців задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» повністю та сплатити суму вищевказаної заборгованості. Станом на час розгляду справи вимога позивача залишена без задоволення. Згідно з рішенням Єдиного акціонера АТ КБ «ПриватБанк» від 21 травня 2018 року № 519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що свідчать Загальні положення Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в новій редакції, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України (рішенням єдиного акціонера) № 519 від 21 травня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Враховуючи, що відповідачі прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки на день смерті останнього були зареєстровані разом з спадкодавцем за однією адресою, при цьому [PERSON] борг за кредитним договором від 18 грудня 2010 року позивачу не повернув, тому суд вважає що сума боргу підлягає стягненню у примусовому порядку з відповідачів, як спадкоємців боржника, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі, при цьому виходить з того, що зобовязання за кредитним договором від 18 грудня 2010 року не є зобовязаннями, що нерозривно повязані з особою боржника та можуть бути виконані його спадкоємцями. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved