Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. 23.12.2019 року між ним та відповідачем було укладено договір про надання позики. Відповідно до умов договору позикодавець в порядку та на умовах, визначених договором, надає позичальнику на поворотній основі позику у сумі 46000,00 грн., що згідно офіційного курсу НБУ станом на день укладення договору становить 2000 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти позику і повернути надану позику позикодавцеві у визначені договором порядок та строк, а також сплатити проценти за увесь строк надання позики у розмірі, що обумовлений договором. Відповідно до п.1.3 договору щомісячний розмір процентів за користування позикою становить 10% від суми позики щомісяця. П.2.1 договору передбачено, що строк позики становить з 23.12.2019 року до 27.02.2020 року включно. В порушення умов укладеного договору відповідач позику позивачеві не повернув і не сплатив проценти за користування даною позикою. Згідно із п.4.2 договору у разі неповернення суми позики до закінчення терміну, зазначеного у п.2.1 договору, позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 10 000,00 грн. А п.4.3 передбачено, що у разі неповернення суми позики до закінчення терміну, позичальник сплачує на користь позикодавця пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Згідно із п.4.4 договору позичальник за порушення строків повернення позики сплачує на користь позикодавця 25% річних від суми позики за кожен день прострочення відповідно до ст. 625 ЦК України. Позивач зазначає, що станом на 10.08.2020 року сума основного боргу становить 56220,00 грн. (в еквіваленті за курсом НБУ). Сума процентів за період користування позикою з 23.12.2019 року по 17.09.2020 року становить 36800,00 грн. Загальна сума пені за період з 28.02.2020 року по 17.09.2020 року складає 93380,00 грн. Загальна сума процентів за період з 28.02.2020 року по 17.09.2020 року становить 6378,42 грн. Сума штрафу відповідно до п.4.2 договору становить 10 000,00 грн. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 198178,42 грн., а саме: основну суму боргу - 56220,00 грн.; 32200,00 грн. процентів за користування кредитом; 10000,00 грн. штрафу; 6378,42 грн. відсотків у порядку ст.625 ЦК України; 93380,00 грн. пені, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Іншої можливості повідомити відповідача про час та місце проведення судового засідання в суду нема, оскільки, ухвала і позов з додатками, які надсилались відповідачу на адерсу зареєстрованого його місця проживання, повернулись до суду із поміткою на конверті, що адресат відсутній за зазначеною адерсою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов підставним та таким, що підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 23.12.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики (а.с. 5), за умовами якого позикодавець [PERSON] в порядку та на умовах визначених цим договором, зобов`язується надати позичальнику [PERSON] на поворотній основі позику, а останній зобов`язується прийняти позику і повернути надану позику позикодавцеві у визначені цим договором порядку та строк, а також сплати процент за весь строк надання позики у строк та в розмірі, що обумовлені умовами цього договору. Оригінал цього договору долучено позивачем до матеріалів справи. Відповідно до п.1.2 договору позики сума позики за цим договором становить 46000,00 грн., що згідно офіційного курсу Національного банку України, станом на день укладення договору становить 2000 доларів США. П.2.1 договору позики передбачено, що позика надається позичальнику на термін до 27.02.2020 року. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Оригінал розписки, яка міститься в матеріалах справи (а.с.6), свідчить про те, відповідач борг згідно договору позики не повернув. Стаття 1049 ЦК України встановлює обов`язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками,у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості,що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. П.3.4 договору позики передбачено, що позика повертається у гривнях та повинна бути еквівалентною 2000,00 доларів США згідно офіційного курсу НБУ, станом на день повернення позики. Отже, виходячи з офіційного курсу гривні, встановленого НБУ, на момент звернення позивача до суду з відповідним позовом, сума основного боргу становить 56220,00 грн. Згідно з частиною першою ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п.1.3 договору позики щомісячний розмір процентів за користування позикою становить 10% від суми позики щомісяця. Проценти нараховуються та сплачуються щомісячно на суму позики з моменту надання позики до терміну, вказаного у п.2.1 цього договору або до моменту фактичного повернення позики. Суд звертає увагу, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку, на який надається позика. Після спливу визначеного договором строку надання позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18; від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18; від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики від 23.12.2019 року позивач надав відповідачу суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі до 27.02.2020 року. Отже, позикодавець [PERSON] відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою у межах погодженого сторонами строку, тобто до 27.02.2020 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Тому вимоги позивача про стягнення процентів за період користування позикою з 27.02.2020 року по 17.09.2020 року є безпідставними та в цій частині позовних вимог слід відмовити. При цьому обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування позикою за період з 23.12.2020 року по 27.02.2020 року. Сума процентів за вказаний період становитиме 9200,00 грн. (46000,00 грн. *10% *2 місяці). За період з 28.02.2020 року по 17.09.2020 року, тобто після спливу строку виконання основного зобов`язання, проценти за неналежне виконання зобов`язання забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. П.4.4 договору позики передбачено, що позичальник за порушення строків повернення позики сплачує на користь позикодавця 25% річних від суми позики за кожен день прострочення відповідно до ст.625 ЦК України. Отже, за період з 28.02.2020 року по 17.09.2020 року загальна сума процентів становить 6378,42 грн. (46 000,00 грн. * 203 дні * 25%). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Згідно із п.4.2 договору у разі неповернення суми позики до закінчення терміну, зазначеного у п.2.1 договору, позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 10 000,00 грн. А п.4.3 передбачено, що у разі неповернення суми позики до закінчення терміну, позичальник сплачує на користь позикодавця пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Загальна сума пені за договором позики за період з 28.02.2020 року по 17.09.2020 року складає 93380,00 грн. (46000,00 грн.*203 дні* 1%). Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 000,00 грн. штрафу та 93380,00 грн. пені є обґрунтованими і підлягають задоволенню. За таких обставин, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 56220,00 грн. основного боргу за договором позики, 9200,00 грн. процентів за користування позикою, 10000,00 грн. штрафу, 6378,42 грн. відсотків у порядку ст.625 ЦК України, 93380,00 грн. пені, а в цілому 175178,42 грн. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1751,78 грн. сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.536, 1046,1047,1049, 1051 ЦК України,

Outcome: dismissed