Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.01.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем укладено договір позики №3519 в електронній формі, за умовами якого остання отримала кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача в розмірі 1500 грн. на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів зі сплатою відсотків. В порушення умов вказаного кредитного договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконала та станом на 26 грудня 2018 року заборгованість становить 49340 грн. 00 коп., з яких 1500 грн. 00 коп. - основний борг; 47840 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 14.01.2016 року в розмірі 49340 грн. 00 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в письмовому клопотанні, яке міститься в матеріалах справи, просить справу розглядати у відсутності представника ТОВ «ВЕЛЛФІН», позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.55). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання представника позивача, суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.60), до суду не з`явилася, заяв, клопотань чи відзиву суду не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 року, зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225 (а.с.9). Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», затверджених наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» №2-1 від 27.10.2015 року (а.с.10-16). [PERSON] у встановленому п.п. 4.1, 4.2. Правил порядку, оформила Заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів Заявки (а.с.17-24). Згідно п. 4.8 Правил підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки. Відповідно до п. 4.10 Правил відповідність зазначеної суми підтверджує належність рахунку для перерахування позики Заявнику, та підтверджує згоду Заявника на отримання позики. На підставі заповненої відповідачем заявки 14.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено Договір позики №3519, за умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 1500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику через п`ятнадцять днів та сплатити проценти (а.с.25-29). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 цього Закону зазначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Так, у статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до п. 6.10-6.12 Правил Товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в Заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше одного робочого дня з дати підписання Договору позики сторонами. Датою укладення договору позики між Товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. На виконання умов укладеного між сторонами договору позики Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» через оператора послуг платіжної інфраструктури Platon, перерахувало на картковий рахунок [PERSON] зазначену в договорі суму позики, що підтверджується повідомленням від 14.01.2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Платежі Онлайн», яке надає Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору №ФБ211/11 від 18.11.2015 року, про проведення успішної видачі займу на сайті CREDITUP.COM.UA (1500,00) на карту клієнта (а.с.32, 33-35, 36-40). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 7.2 Договору позики [PERSON] підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил програми лояльності, текст яких розміщено на сайті позичальника. Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, Таким чином, реєстрація [PERSON] на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів та підтвердження позивачем заявки на отримання позики, у передбачений Правилами спосіб, свідчать про те, що відповідач була ознайомлена з усіма істотними умовами отримання позики. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 14 січня 2016 року, таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов`язки, які вони врегулювали вказаним договором. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 14 січня 2016 року, укладеного між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] заборгованість відповідача станом на 26 грудня 2018 року становить 49340 грн. 00 коп., з яких 1500 грн. 00 коп. - основний борг; 47840 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам (а.с.30) За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорювала договір позики, укладений між нею та ТОВ «ВЕЛЛФІН», не надала суду доказів, що кредитний договір укладений проти її справжньої волі. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надала відзиву на позов, та доказів які спростовують вимоги позивача. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» з [PERSON] заборгованість за договором позики від 14 січня 2016 року у розмірі 49340 грн. 00 коп., з яких 1500 грн. 00 коп. - основний борг; 47840 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 533, 549, 551, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved