Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. Вимоги мотивовані тим, що 13 січня 2020р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про наміри продажу квартири [ADDRESS] . В рахунок часткової оплати вартості квартири позивач передав відповідачу 2000 доларів США. В подальшому відповідач відмовився продати дану квартиру та повернути вказаний аванс позивачу, тому останній просить суд стягнути з відповідача дані кошти в подвійному розмірі. У судове засідання позивачка подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач уклали договір про наміри продажу квартири [ADDRESS] . В рахунок часткової оплати вартості квартири позивач передав відповідачу 2000 доларів США. Вказаний факт підтверджується копією відповідного договору. Судом встановлено, що договір про наміри продажу квартири між сторонами укладено в письмовій формі, однак не посвідчений нотаріально, як того вимагають ч.1 ст. 635 та ст. 657 ЦК України, а тому згідно ст. 220 ЦК України вказаний договір є недійсним (нікчемним) з моменту підписання, та не потребує визнання його недійсним судом. З матеріалів справи вбачається, що нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірної квартири не було укладено, при цьому отримані від позивача 2000 доларів США відповідач не повернув. Згідно ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач порушує права позивача на реституцію, у зв`язку з недійсністю правочину, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 2000 доларів США авансу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840,8грн. Крім того, [PERSON] під час розгляду справи понесла витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 4723грн., що підтверджується копіями витягу з угоди про надання правової допомоги від 10.03.2020р., укладеного між позивачем та адвокатом Биковою О.В.(а.с.18), платіжного доручення(а.с.13). Відповідно до ч.4,5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. За таких обставин, виходячи із змісту даних норм, враховуючи складність справи, ціну позову, обсягу виконаних адвокатом робіт, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4723грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial