Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що 26 червня 2010 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що протягом тривалого часу, починаючи з вересня 2016 року, подружні відносини з відповідачем не складалися, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та шлюб, що призвело до постійних сварок та фактичного припинення шлюбу. Спільного господарства з відповідачем не ведеться, спільного бюджету не мають. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.04.2018 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 17.05.2018 р. В підготовчому судовому засіданні відповідач заперечувала проти задоволення позову. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.05.2018 р. підготовче провадження у справі було закрите, справи призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 22.06.2018 року. В судовому засіданні, яке відбулося 22.06.2018 року, за клопотанням відповідача ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.06.2018 року сторонам було надано строк для примирення до 20 вересня 2018 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2018 року поновлено провадження у справі у зв'язку із закінченням строку на примирення, призначено справу до судового розгляду на 26.09.2018 року о 09 год. 10 хв. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, позивач додатково пояснив, що примирення з відповідачем не відбулося, він наполягає на розірванні шлюбу через непорозуміння з дружиною з усіх питань та постійні суперечки, сварки, що негативно впливає на дітей та його моральний стан. Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, пояснила, що хоче зберегти сім'ю. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 26 червня 2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області зроблено актовий запис № 47 (а.с. 5). Позивач та відповідач мають малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 10-12). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, намагання суду примирити сторони успіху не мали, строк, який надавався судом для примирення, позитивних результатів не дав, відношення в сім'ї не покращились, примирення не відбулося, стосунки між позивачем та відповідачем, як подружжя, не відновилися, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved