Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, згідно із яким просить виключити з акту опису майно та звільнити з-під арешту, накладеного 16.03.2012 року Жовтневим ВДВС м. Маріуполя майно, належне на праві власності [PERSON], а саме - автомобіль марки Audi, модель А6, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 1998 тощо. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.04.2008 рок між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № MR14AA000071472, згідно із яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 16 124 доларів США. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за наведеним договором між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір застави автотранспортного засобу № MR14AA00007142 від 09.04.2008 року, згідно із яким в заставу банку було передано легковий автомобіль марки Audi, модель А6, реєстраційний номер [NUMBER]. 16.03.2012 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС м. Маріуполя постановою про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на наведений вище автомобіль. Позивач вважає, що у даному випадку накладенням вказаного арешту Жовтневим ВДВС м. Маріуполя було порушено право банку як заставодержателя, оскільки право застави у позивача виникло ще 09.04.2008 року, а постанову про арешт майна було винесено 16.03.2012 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. З огляду на викладене позивач вважає, що виконавча служба не мала правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно - спірний автомобіль. В судове засідання представник позивача не з'явився - надав суду заяву про розгляд справи в відсутність представника позивача, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився - надала суду письмові заперечення у справі, відповідно до яких зазначає що дійсно 16.03.2012 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС м. Маріуполя було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника, по виконанню виконавчого листа № 2-4584/2011, виданого 28.12.2011 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту у розмірі 29 128,03 грн. Відповідно до повідомлення 2-го ВРЕВ м. Маріуполя на спірний транспортний засіб, належний [PERSON], було накладено арешт. В ході проведення виконавчих дій, у відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 23.08.2013 року було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. Зауважує, що державним виконавцем було дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» при здійсненні ним виконавчих дій щодо виконання виконавчого листа № 2-4584/2011, який регламентує право державного виконавця на звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Враховуючи той факт, що на теперішній час стягувачем за виконавчим провадженням - ПАТ КБ «Приватбанк» - не відкликались виконавчі документи щодо стягнення з [PERSON] заборгованості, просить в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити. Відповідно до вимог ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди представника позивача на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про заставу» заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. Статтею 16 вказаного закону передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави. Згідно із ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Матеріалами справи встановлено, що 09.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № MR14AA000071472, згідно із п. 17 якого [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 16 124,27 доларів США. Забезпеченням виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором виступає застава автотранспортного засобу, згідно із п. 17.6 наведеного договору - автомобіль марки Audi, модель А6, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 1998. Згідно із ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі встановленої законом заборони користування таабо розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно тощо. Відповідно до постанови державного виконавця Жовтневого ВДВС м. Маріуполя від 16.03.2012 року було відкрито виконавче провадження № 31717334 про примусове виконання виконавчого листа № 2-4584, виданого 24.10.2011 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошової суми у розмірі 29 128,03 грн. та судового збору у розмірі 410,28 грн. При відкритті наведеного виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Згідно із повідомлення 2-го ВРЕВ м. Маріуполя від 29.03.2012 року, на виконання постанови державного виконавця від 16.03.2012 року, було накладено арешт на автомобіль , модель А6, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 1998. Крім того 23.08.2013 року державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні № 31717334 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, належне [PERSON] Ці обставини не заперечуються сторонам та не потребують додаткових доказів, відповідно до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України. Проаналізувавши конкретні обставини справи та норми діючого законодавства, що регулюють правовідносини, що склались між сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки накладенням арешту на майно [PERSON] - автомобіль марки Audi, на переконання суду, було порушено право ПАТ КБ «Приватбанк» як заставодержателя за кредитно-заставним договором від 09.04.2008 року. До таких висновків суд приходить з наступних підстав. Згідно із п. 4 постанови Пленуму ВСУ від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно і, в необхідних випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводиться для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач залучається відповідна державна податкова інспекція. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. З огляду на викладене, суд вважає що постанова державного виконавця про накладення арешту на автомобіль марки Audi, що належить [PERSON] в порядку примусового виконання виконавчого листа № 2-4584, виданого 24.10.2011 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 29 128,03 грн. та судового збору у розмірі 410,28 грн. порушує права ПАТ КБ «Приватбанк» як заставодержателя. За нормами діючого законодавства, а саме закону України «Про заставу», заставодержатель, яким даному випадку є ПАТ КБ «Приватбанк» має право задоволення своїх вимог щодо повернення суми боргу за рахунок предмету застави. Вказане право заставодержателя є його безумовним правом, яке може бути реалізовано також шляхом добровільної реалізації предмету застави за домовленістю між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Отже, підсумовуючи викладене, зважаючи на той факт, що право на предмет застави - автомобіль Audi - виникло у ПАТ КБ «Приватбанк» раніше ніж було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4584, суд вважає, що постановою державного виконавця про накладення арешту на вказаний автомобіль було порушено права заставодержателя, що було встановлено судом при розгляді даної справи, отже суд вважає за необхідне звільнити вказаний автомобіль з-під арешту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду із даним позовом у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved