Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј частки з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.08.2018 року і до повноліття сина, а також стягнути із відповідача аліменти за минулий час з березня 2016 року у розмірі ј частки від отриманих доходів. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який за твердженням позивача з березня 2016 року проживає із ним та перебуває на його утриманні. Ухвалою від 20.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач подала відзив на позовну заяву відповідно до змісту якого у заявленому позові просила відмовити з огляду на те, що за рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами від 24.02.2011 року, яке набрало законної сили 09.03.2011 року, було ухвалено неповнолітнього сина залишити проживати із нею, за рішенням суду від 30.08.2011 року із [PERSON] на її користь на утримання сина ухвалено стягувати аліменти в розмірі Ѕ частини його заробітку починаючи з 18.07.2011 року. Крім того вказує, що син [PERSON] з 01.09.2016 року по травень 2018 року навчався в Камянець-Подільському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ( інтернатного типу) з частковим забезпеченням за рахунок держави ( за виключенням канікул, вихідних та святкових днів), стипенедії не отримував, цивільним, спортивним одягом та взуттям повинен був забезпечуватися батьками. За період його навчання вона перераховувала сину кошти на його потреби, передавала кошти, продукти харчування, поповнювала мобільний телефон. Син відвідував м. Славуту та проживав у квартирі, яка належить обом сторонам лише у період канікул, вихідних та святкових днів. Позивач вказує на безпідставність вимог позивача, заперечує його участь в утриманні сина, вказує, що їх син має самостійний дохід, оскільки працює в м. Києві, попри це вона продовжує надавати йому кошти. Позивач подав до суду відповідь на відзив та просив суд задоволити позов в повному обсязі, при цьому вказує, що [PERSON] визнала факт проживання із ним сина з березня 2016 року та перебування на його утриманні, що встановлено у рішенні суду від 24.09.2018 року, заперечує факт проживання спільного сина у м. Києві та стверджує, що той проживає у м. Славута із батьком. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач просила відхилити відповідь на відзив позивача, заперечуючи факт визнання нею місцем проживання їх сина разом із батьком, та перебування сина на утриманні позивача, а також стверджуючи, що їх спільний неповнолітній син за порадою свого батька працює у м. Києві та ця обставина була підставою її звернення у органи опіки та піклування щодо неналежного виконання батьком своїх обовязків із виховання сина. Стверджує, що кошти, які отримувала від [PERSON] як аліменти витрачала за призначенням. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-БВ №300951 від 01.08.2017 ( видане повторно). Згідно рішення Славутського міськрайонного суду від 24.09.2018 року встановлено, що [PERSON] звертався до суду із позовом до [PERSON] про припинення стянення аліментів, що призначені рішенням Славутського міськрайонного суду від 30.08.2011 р. на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі Ѕ частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 18.07.2011 року і до повноліття сина, та судом ухвалено звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], що стягуються на підставі рішення Славутського міськрайонного суду від 30.08.2011 року. Рішення набрало законної сили 25.10.2018 року. Позивач, відповідач та їх спільний неповнолітній син зареєстровані за однією адресою [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] проживає за адресою [INFO], про що вказала у відзиві на позов. Згідно довідки від 07.05.2018 року № 126 виданої Камянець-Подільським ліцеєм з посиленою військово-фізичною підготовкою ліцеїст [PERSON] навчався у вказаному закладі ( інтернатного типу) з 01 вересня 2016 року по дату видачі довідки ( за виключенням канікул, вихідних та святкових днів), цивільним, спортивним одягом та взуттям забезпечується батьками, стипендії не отримує. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки (ст. 191 СК України). У відзиві на позов [PERSON] вказала, що при перебуванні у м. Славута неповнолітній син подружжя [PERSON] проживає у [INFO], тобто із батьком. З врахуванням викладеного, зважаючи на посередній стан здоров'я відповідача, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 13.01.2014 року згідно якої [PERSON] є інвалідом з дитинства, має третю групу інвалідності довічно, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів доходу відповідачки, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.11.2018 року і до досягнення сином повноліття. При цьому суд зауважує, що датою відліку подачі позовної заяви позивачем до суду є дата на поштовому відправленні конверту 02.11.2018 року. З огляду на що суд відхиляє прохання позивача у позові про стягнення аліментів із вказаної ним дати 24.08.2018 року, а також заперечення відповідачки у відзиві щодо встановлення такої дати 08.11.2018 року як дати надходження позову до суду. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Мінімальний розмір стягуваних аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивачем суду не надано належних доказів того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останньої від їх сплати, не здобуто таких і судом під час судового розгляду, тому вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання неповнолітнього сина з березня 2016 року є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненнюв дохід держави судовий збір. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial