Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що на протязі останнього періоду сімейне життя між ними постійно погіршується, що в кінцевому результаті призвело до неодноразової зради дружини та фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю, життя та плани на майбутнє. Оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та на відносини між чоловіком та дружиною, мають різні погляди, думки, усвідомлюючи, що між ними залишилось мало спільного, а також той факт, що після зради дружини він не може ставитись до неї, як до рідної жінки, всі ці обставини призводять до недовіри між ними. В їх родині постійно виникають проблеми, не націлені на з'ясування їх суті, а це в подальшому впливає на моральну атмосферу в сім'ї, на побудову нормальних сімейних відносин між ними та почуття взаємної любові, поваги та довіри. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Ухвалою суду від 27 березня 2014 року наданий подружжю [PERSON] та [PERSON] строк для примирення - 1 (один) місяць та було зупинено провадження по справі. Після відновлення провадження по справі з'ясовано, що примирення між сторонами не було досягнено. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив розірвати шлюб, оскільки з 13 лютого 2014 року по теперішній час шлюбні відносини не підтримують, загальне господарство не ведуть, а з 20 лютого 2014 року проживають окремо. Примирення не можливо, оскільки сім`я розпалась остаточно та не може бути відновлена. Відповідачка надала згоду на розірвання шлюбу, оскільки спроби зберегти сім'ю не привели до примирення. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення за розірванням шлюбу та інші обставини життя подружжя, вживши заходи щодо примирення подружжя, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2001 року, про що Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції зроблений актовий запис за № 1137. [INFO] року народився син [PERSON], який залишиться проживати з матір'ю. В сім'ї склалися ненормальні стосунки, сторони з лютого 2014 року по теперішній час шлюбні відносини не підтримують, загальне господарство не ведуть, проживають окремо. Сторони просять шлюб розірвати, вважаючи збереження сім'ї неможливим та таким, що суперечить іх інтересам, оскільки втратили один до одного відчуття любові і пошани. 26 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Судом сторонам надавався строк для примирення, однак примирення між сторонами до теперішнього часу не досягнуто. Реальних спроб для подальшого сумісного життя та збереження сім'ї ніхто з подружжя не робив. Відповідно до роз'яснень, даних в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб сторін сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved