Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив: - зменшити розмір аліментів, який стягується з нього на користь [PERSON] на підставі судового наказу, виданого 25.01.2019р. Ленінським районним судом м.Харкова, №642/237/19 на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , 2008р.н., [PERSON] , 2012р.н., [PERSON] , 2017р.н., у розмірі половини (1\\2 частки) заробітку щомісячно, до 3\\8 частин заробітку щомісячно, тобто по 1/8 частині на кожну дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку; - зменшити розмір аліментів, який стягується з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 10.10.2019р. №642/4865/19 на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2004р.н., у розмірі 1\\4 частки заробітку щомісячно, до 1\\8 частин заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку; - визначити єдиний розмір аліментів на утримання чотирьох дітей в розмірі 1\\8 частини від доходів позивача щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. При цьому посилався на те, що від шлюбу з [PERSON] позивач має трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюб на даний час не розірвано, однак фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. На підставі судового наказу, виданого 25.01.2019р. Ленінським районним судом м.Харкова, (справа №642/237/19) на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з позивача стягнуто аліменти у розмірі половини (1\\2 частини) заробітку доходу платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину починаючи з 14.01.2019р. і до досягнення дітьми повноліття. В наказі зазначено, що під час здійснення провадження та видачі судового наказу, суд не розглядав обґрунтованості заявлених вимог стягувачем по суті, у зв`язку з чим позивач був позбавлений надати суду свої аргументи щодо розміру і порядку стягнення та підтвердити їх доказами. Згідно розрахунку наданого Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного межрегіонального управління м.Харків ГТУЮ у Х/О від 18.03.2019р. заборгованість зі сплати аліментів станом на 04.03.2019р., а станом на 27.08.2020р. -12600, 03 грн. Постановою старшого державного виконавця від 18.03.2019р. у виконавчому провадженні №58536025 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Аліменти стягуються в розмірі Ѕ частині зарплати, що отримує позивач працюючи водієм у фірмі «Люстдорф». Його дохід за період з 01.12.2019р. по 30.06.2020р. склав 108 140,91 грн., а утримання - 70506, 14 грн., в т.ч. на сплату аліментів, що фактично складає більше половини заробітку. [PERSON] в своїй заяві про видачу судового наказу не зазначила про наявність у позивача ще однієї дитини, у зв`язку з чим під час видачі судового наказу від 25.01.2019 року не було враховано наявність ще однієї дитини та інші обставини, які мають суттєве значення. З відповідачем [PERSON] , позивач перебував у шлюбі з 05.09.2003 року, який розірвано 13.06.2008 року. Від шлюбу народилася донька - [PERSON] , [INFO] на яку позивач добровільно надає матеріальну допомогу. За позовом [PERSON] про стягнення аліментів, Ленінським районним судом м. Харкова ухвалено рішення від 10.10.2019 року, яким позовні вимоги задоволено повністю. З позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду, а саме з 17.07.2019 р. та до досягнення дитиною повнолітнього віку. Під час ухвалення зазначеного рішення не було враховано обставини, які мають суттєве значення для визначення розміру аліментів, зокрема, наявність у позивача на утриманні трьох малолітніх дітей від іншого шлюбу з відповідачем [PERSON] , а також те, що на підставі судового наказу Ленінського районним судом м. Харкова від 25.01.2019 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі половини (1/2 частини) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 14.01.2019 року і до досягнення дітей повноліття. На теперішній час з позивача стягуються аліменти на утримання чотирьох дітей від різних шлюбів в загальному розмірі 3/4 частини, що перевищує 75 % заробітку (доходу) позивача щомісячно. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Матеріальний стан позивача, який не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, в т.ч. числі автомобіля, квартири, будинку чи земельної ділянки, на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом у вказаних вище рішеннях розмірах. Сума коштів, яка залишається до виплати після відрахування аліментів складає більше половини заробітку позивача та їх ледве вистачає на харчування та особисте утримання. Крім того, на фактичному утриманні позивача перебуває його мати [PERSON] , 1950 р.н., яка є пенсіонером за віком, отримує пенсію в розмірі 2100,00 грн. в місяць та має ряд хронічних захворювань. Позивач, проживаючи вдвох з матір`ю, є єдиною особою, яка може надавати їй допомогу, а також сплачує комунальні послуги, в тому числі й за трьох зареєстрованих дітей від шлюбу з [PERSON] . Вважав, що при визначенні розміру аліментів, які стягнуті за судовим наказом від 25.01.2019 року та рішенням суду від 10.10.2019 року, судом не враховані положення ст. 182 ЦПК України, зокрема наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, які зазначені вище, що мають суттєве значення, а тому розмір аліментів визначений судом має бути зменшений. Ухвалою суду від 04.12.2020р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві проти задоволення позову заперечувала, вважала доводи позивача про перебування на його утриманні ще трьох дітей, доньок [PERSON] та [PERSON] , а також сина [PERSON] , від шлюбу з [PERSON] , не є істотними та достатніми для зменшення встановленого рішенням суду розміру аліментів. Оскільки факт наявності інших дітей, на утримання яких позивач сплачує кошти не може слугувати самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. Позивачем, відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, не було надано жодних належних доказів щодо зміни матеріального чи сімейного становища. У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц підтверджується дія даної норми наступною правовою позицією, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Встановлений розмір аліментів, а саме 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не є завищеним та відповідає розміру, встановленому ст. 183 СК України. Зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини, оскільки кошти витрачаються на фізичний та розумовий розвиток, навчання, лікування доньки, оплату комунальних послуг з метою забезпечення гідного рівня проживання дитини. Витрати коштів на лікування підтверджуються висновком лікаря про проходження кожні півроку донькою обстеження у нефролога через відсутність однієї нирки. Лікування та обстеження становлять 1000 - 1300 гривень. 12 вересня 2020 року донька проходила обстеження у нейропедіатра, та пройдено ультразвукове дослідження щитовидної залози, ультразвукову допплерографію та ехоенцефалографію головного мозку, що підтверджується копією консультативного висновку та копіями висновків щодо результатів дослідження. [PERSON] перебуває під спостереженням гінеколога, за рекомендацією якого 08 лютого 2020 року було здано аналізи на 15 гормонів у приватній лабораторії «Хелп-клініка» вартістю 2500 грн (чек надано не було). У зв`язку з тим, що донька навчається на другому курсі у Харківському фаховому коледжі харчової промисловості ХНТУСГ, вартість навчання необхідно сплачувати до кінця року. Копії квитанцій зі сплати підготовчих до ЗНО курсів за жовтень та листопад 2020 року містяться у Додатках. Відповідач не має нерухомості, мешкає разом з донькою та своєю матір`ю пенсійного віку, яка отримує пенсію у розмірі 1700 гривень, а також має хронічні захворювання, що потребують матеріальної допомоги. Відповідачка безробітна, починаючи з весни 2020 року у зв`язку з закриттям фірми - ФОП [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , де вона періодично виконувала тимчасову роботу без офіційного оформлення, внаслідок чого має нестабільний дохід. Відповідач [PERSON] в своєму відзиві проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що з 18 березня 2011 року з позивачем перебувала у шлюбі, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2020 року було розірвано. Від шлюбу вони мають трьох малолітніх дітей. 25.01.2019 року Ленінським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ про стягнення з позивача на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - у розмірі половини (1/2 частини) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14.01.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач надає докази, що діти зареєстровані разом з ним, але приховує ту обставину, що чинив перешкоди у реалізації законного права на проживання за місцем їх реєстрації, змінивши з матір`ю [PERSON] , замки вхідних дверей, вчиняючи сварки, вселили сторонніх осіб, про що 14.02.2020 відповідач звернулась до Холодногірського ВП ГУНП в Х/О. Пунктом 1 ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Діти мають низку захворювань, потребують регулярного придбання та прийому медикаментів, санаторно- курортного лікування, вітамінотерапію. Син - [PERSON] , страждає на бронхіальну астму та алергію, старша донька - [PERSON] , має захворювання вегетативної нервової системи, а молодша донька - [PERSON] , має проблеми з органами травлення. Зменшення розміру аліментів призведе до неможливості забезпечити інтереси їх дітей, підтримання рівня життя, необхідного для фізичного, духовного і соціального розвитку, що є першочерговим завданням батьків відповідно до ст. ст. З, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою ВР України № 789 XI1 від 27.02.91 року). За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Матеріальне становище відповідача є вкрай скрутним. Через поганий стан здоров`я молодшої дитини, вона вимушена перебувати у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 6- річного віку. Крім того, у відповідача є двоє батьків дуже похилого віку, разом з якими я проживаю та яких доглядаю. У батька відповідача - [PERSON] , [INFO] , декілька тяжких невиліковних хвороб, серед яких пухлина головного мозку і згідно медичних висновків № 3789 та № 5098, наданих КНП «Міська поліклініка № 9» від 19 вересня 2020 р. та 16 грудня 2020 р. батько потребує постійного стороннього догляду та неспроможний до самообслуговування. [PERSON] вказує, що має мати похилого віку - [PERSON] , яка знаходиться на його утриманні, а він є єдиною особою, яка може надавати їй допомогу, у тому числі матеріальну, при цьому приховує від суду наявність рідної сестри, яка також має зобов`язання щодо надання допомоги своїй матері, - [PERSON] , яка офіційно працевлаштована, неповнолітніх дітей та інших утриманців, крім матері, не має. Позивач у відповіді на відзив відповідачки [PERSON] не погодився з доводами зазначеними у відзиві на позов та на їх спростування зазначив, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Таким чином, мати та батько дитини мають однакові права та обов`язки щодо матеріального утримання дитини та несусь відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Жодним законом той з батьків з ким не проживають діти не зобов`язаний утримувати колишню дружину та її близьких. Крім того, у батьків відповідача є повнолітній працездатний син [PERSON] , який мешкає у м. Харкові та має достатній дохід для того, щоб брати участь в наданні матеріальної допомоги батькам. Відповідач [PERSON] має достатній матеріальний рівень для нормального життя та для матеріального забезпечення дітей про що свідчить факт набуття у приватну власність 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] , яка придбана на підставі договору купівлі - продажу від 26.12.2018 року за її власні кошти. Крім того, [PERSON] має земельний пай на території с. Кузьмівка Банківського району Харківської області та на підставі договору оренди отримує суттєвий дохід. Тобто у власності відповідача перебуває нерухоме майно, яке має значну цінність, а позивач навпаки не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, а лише засоби для щоденного проживання на відміну від відповідача. Посилання відповідача на те, що вона змушена перебувати у відпустці по догляду за дочкою [PERSON] до досягнення нею 6-ти річного віку. Малолітня донька відвідує звичайний дитячий садок, а старші діти навчаються в загальній освітній школі. З приводу чинення перепон у проживанні дітей разом з позивачем зазначив, що відповідачка сама забрала спільних дітей та чинить йому перешкоди у спілкуванні з ними. Позивач не відмовляється від матеріального утримання спільних неповнолітніх дітей та надає матеріальну допомогу в добровільному порядку в межах своїх матеріальних можливостей, оскільки матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом у вказаних вище рішеннях розмірах. Просив щоб загальний розмір аліментів, які стягується на утримання дітей за рішеннями суду, був справедливим та відповідав вимогам ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Позивач у відповіді на відзив відповідачки [PERSON] не погодився з доводами та аргументами відповідача та зазначив, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Мати та батько дитини мають однакові права та обов`язки щодо матеріального утримання дитини та несусь відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Жодним законом той з батьків з ким не проживають діти не зобов`язаний утримувати колишню дружину та її близьких. У відповідачки є повнолітній працездатний брат [PERSON] , який мешкає у м. Харкові та має достатній дохід для того, щоб брати участь в наданні матеріальної допомоги своїй матері. Позивач не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, а лише засоби для щоденного проживання. На теперішній час з позивача стягуються аліменти на утримання чотирьох дітей від різних шлюбів в загальному розмірі 3/4 частини, що перевищує 75 % заробітку (доходу) позивача щомісячно. Матеріальний стан позивача на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом у вказаних вище рішеннях розмірах, тому просив у позові щоб загальний розмір аліментів, які стягується на утримання чотирьох неповнолітніх дітей за рішеннями суду був справедливим та відповідав вимогам ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Наголошував, що питання щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, вирішуються відповідно до ст. 185 СК України. Також вважав посилання відповідача на Постанову Верховного Суду недоречним, оскільки даний висновок зроблений судом на підставі дослідження доказів у конкретній справі. Представник 3-ї особи Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові письмових пояснень на позов не надав. В судове засідання позивач та представник третьої особи не з`явились. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] підтримала свої письмові заперечення та зазначила, що працює в кооперативі швачкою неофіційно та отримає щомісячно близько 7000-8000 грн. доходу. Позивач посилається на наявність у неї брата, який може допомагати її батькам, однак він цього робити не може, так як не має доходу. Також позивач зазначає про її банківську картку, на яку надходять гроші від інших осіб, але її карткою користувалися інші особи і це не було її доходом. Додатково позивач грошей на утримання дитини не надає, хоча і зазначає про це. Позивач не цікавиться дитиною, і дитина перебуває на її повному піклуванні і утриманні. Вона сплачує лікування, навчання та додаткові заняття дитини. Відповідачка [PERSON] підтримала свої письмові заперечення та зазначила, що не працює і перебуває на обліку у центрі зайнятості з грудня 2020р., де отримує допомогу в розмірі 600 грн. щомісячно. Позивач зазначає, що йому важко, але не піклується за трьома дітьми, не допомагає їм, настроює дітей проти неї. Позивач та його мати вижили дітей зі своєї квартири, хоча діти там зараз зареєстровані. Вона має хворих батьків, які продали квартиру, а вона за ці гроші купила трикімнатну квартиру, на що посилався позивач. Діти ходять на додаткові заняття, гуртки, за які вона платить, але чеків про такі оплати немає. Суд, вислухавши доводи відповідачів, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 18.03.2011р. уклали шлюб, про що вчинено відповідний запис за №94. Прізвища після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 7) У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , а 10.03.2017 року - [PERSON] , про що вчинені відповідні записи за №781,148, 273 відповідно. (а.с 13, 14, 15) Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 13.06.2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 167. (а.с. 8) У [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.03.2004 року. (а.с. 18) На підставі судового наказу Ленінського районним судом м. Харкова від 25.01.2019 року (справа №642/237/19) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі половини (1/2 частини) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 14.01.2019 року і до досягнення дітей повноліття. (а.с.19, 20) Постановою державного виконавця від 05.03.2019 року відкрито виконавче провадження №58536025 за судовим наказом №642/237/19 виданим 04.03.2019 року, а постановою від 18.03.2019 року звернено стягнення доходи боржника [PERSON] , який працює у фірмі «Люстдорф» та у якого мається заборгованість 6863,50. (а.с. 26-28) Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10.10.2019 року позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено повністю. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду, а саме з 17.07.2019 р. та до досягнення дитиною повнолітнього віку. (а.с. 24-25) Постановою державного виконавця від 14.11.2019 року відкрито виконавче провадження № 60593414 за виконавчим листом №642/4865/19 виданим 12.11.2019 року, а постановою від 26.12.2019 року звернено стягнення доходи боржника [PERSON] , який працює у фірмі «Люстдорф». (а.с.36-37) Згідно довідки ТОВ «Люстдорф» від 03.07.2020 року [PERSON] працює на посаді водія автотранспортних засобів в Фірмі «Люстдорф» з 17.12.2018 року, та його дохід за період з 01.12.2019 року по 30.06.2020 року склав 108 140,91 грн. За вказаний період з заробітної плати утримано 70 506,14 грн., сума коштів до виплати після відрахування складає 37 634,77 грн. (а.с. 30) За розрахунком заборгованості по аліментам від 27.08.2020р. у [PERSON] мається заборгованість 12600,03 грн. (а.с. 38) [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі 2100,00 грн. на місяць, сума отриманої пенсії за травень 2020 року по липень 2020 року склала 6300,00 грн. (а.с.31-33) Згідно інформаційної довідки Реєстру територіальної громади міста Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 20.07.2020р. за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.35) Згідно договору купівлі - продажу від 26.12.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Шуть О.Г. в реєстрі за №11905 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбала у приватну власність 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] за 576113 грн., що є еквівалентом 21000 доларів США. (а.с.98) [PERSON] 14.02.2020р. зверталась з заявою до Холодногірського ВП ГУНП в Х/О щодо впливу на [PERSON] , [PERSON] , щоб останні не чинили перешкод у користуванні будинком за адресою [ADDRESS] , зареєстрованим малолітнім дітям [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та їх законному представнику [PERSON] . Як вбачається з талону повідомлення єдиного обліку №3062 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення на іншу подію 14.02.2020р. о 11:31 надійшла заява [PERSON] щодо неправомірних дій [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , які перешкоджають проживанню в квартирі. (а.с. 74-76) Згідно копії наказу ТОВ фабрика «Варіант» від 17.09.2020р. [PERSON] , підсобному робітнику дільниці порошково - полімерних покриттів Виробництва №1 на підставі її заяви надано відпустку без збереження заробітної плати у зв`язку з потребою дитини у домашньому догляді по досягнення нею шестирічного віку з 17.09.2020р. по 10.03.2021р. Довідка №324 від 17.09.2020р. про потребу дитини у домашньому догляді. (а.с.77-78) Батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Батьки [PERSON] на даний час є пенсіонерами за віком. (а.с. 79-81) Згідно виписок із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого від 21.12.2020 р. [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз бронхіальна астма, легка персистуюча часткова компенсована, цілорічний алергічний реніт; [PERSON] - вегетативна дисфункція, синдром вегето-вісцеральної дисфункції, а [PERSON] - функціональний розлад жовчного міхура по гіпокінетичному типу. (а.с. 82-84) Як вбачається з довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» від 17.09.2020р. [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на обліку з 02.03.2020р. за захворюванням К 828 з 17.09.2020р. потребує домашнього догляду, довідка дійсна до 16.03.2021 р. (а.с. 85) Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» від 04.03.2020р. [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку з 21.02.2020 р. за захворюванням К 828, потребує домашнього догляду з 10.03.2020р., довідка дійсна до 10.09.2020 р. (а.с. 86) Як вбачається з медичних висновків № 3789 та № 5098 Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 9» від 19 вересня 2020 року та 16 грудня 2020 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку у фахівців КНП, зокрема у сімейного лікаря, у зв`язку важким станом довго тривалістю захворювання, когнітивним порушенням, не здатний до самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду. (а.с. 87) Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2837 [PERSON] , [INFO] страждає на аплозію лівої нирки. Точний діагноз з даної копії прочитати неможливо. (а.с. 49-50). За консультативним висновком медичного центру сімейної реабілітації б/д у [PERSON] встановлено діагноз синдром вегето-судинної дистонії з лікворно-венозною дистензією, панічні атаки; за ультра звуковим обстеженням щитовидної залози - виявлені вузли зліва. (а.с. 51-56) Мати [PERSON] - [PERSON] , [INFO] є пенсіонером за віком. (а.с. 57) [PERSON] здійснила оплату курсів зовнішнього незалежного оцінювання (оплата курсів) за жовтень - листопад 2020р. у розмірі 800 грн. щомісячно (а.с. 58-61). За довідкою ФОП [PERSON] від 15.12.2020р. [PERSON] не працює з 01.02.2020р. (а.с. 62) Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей (стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції). Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення також відображене і в ст. 180 СК України, відповідно до якого батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо виховання та утримання дитини, яке полягає в забезпеченні її належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Зокрема, частина 2 статті 183 СК України встановлює: якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що за судовим наказом та судовим рішенням, які були ухвалені в 2019 році з позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей від різних шлюбів в сукупному розмірі 3/4 частини його щомісячних доходів. Позивач підтвердив поданими до суду доказами, що з його доходу за період з 01.12.2019 року по 30.06.2020 року, тобто за півроку, на сплату аліментів відраховано близько 75% і йому за вказаний строк виплачено 37634,77 грн., тобто 6272 грн. на місяць. Також, позивачем доведено, що за місцем його реєстрації також зареєстровані його матір похилого віку та троє його неповнолітніх дітей, що потребує сплату відповідних комунальних послуг. Судом встановлено, що у позивача є заборгованість зі сплати аліментів, але відсутні докази його навмисного злісного ухилення від виконання аліментних обов`язків. Розглядаючи питання обгрунтованості позову, суд враховує стан здоров`я дітей та доход їх матерів, наявність у власності відповідачки [PERSON] нерухомого майна, той факт, що троє дітей до цього часу зареєстровані за місцем мешкання позивача, наявність у позивача матері, яка є пенсіонером похилого віку та має невелику пенсію. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про погіршення матеріального стану позивача. Посилання відповідачів на ряд захворювань у дітей в даному випадку можуть бути підставами для окремих позовів про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) в порядку статті 185 СК України. Відповідачі не заперечували, що у позивача відсутнє у власності будь-яке рухоме чи нерухоме майно, та єдиним джерелом доходу позивача є його заробітна плата, з якої і відраховуються аліментні платежі. За таких обставин позивачем доведено його потребу у зменшенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей, що стягуються з нього до розміру по 1/8 частині доходу на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Визначення єдиного рівного розміру аліментів по 1/8 частині на кожну дитину відповідає вимогам частини 2 статті 183 СК України. Оскільки позивач не наполягав на стягненні на його користь з відповідачів понесених судових витрат, суд не стягує з [PERSON] та [PERSON] на його користь сплачений ним судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved