Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.12.2012 у розмірі 20 106 грн. 10 коп. та понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 04.12.2012 відповідач отримала кредит у розмірі 7456, 89 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 31.12.2017 із зобов'язанням погашати кредит, сплачувати проценти за користування ним на умовах та в порядку визначених Генеральною угодою, Правилами користування платіжною карткою та Умовами надання банківських послуг. Проте відповідачем не виконуються умови договору, заборгованість станом на 15 серпня 2016 року становить 20 106, 10 грн., яку просить стягнути з відповідача в користь позивача. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Просить позов задоволити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. З додаткових пояснень вбачається, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у грудні 2012 року, підписала Генеральну угоду, Умови та правила надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме зменшили штраф, розмір заборгованості (відсотки та комісію), визначили щомісячний платіж. Натомість відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов. В зв'язку з тим, що відповідач не поповнювала картрахунок вчасно, всупереч Умов та правил надання банківських послуг допустила заборгованість, тому утворилась заборгованість, яку просить стягнути примусово. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила, надала пояснення, викладені у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Вважає безпідставним нарахування заборгованості по комісії за користування кредитом та нарахований штраф, які є неспіврозмірними із сумою заборгованості за кредитом. Крім того, вважає, що позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення пені і штрафу. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої [PERSON] отримала кредит в розмірі 7456, 89 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18,00 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення не пізніше 31 грудня 2017 року. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок позичальника повернути позику, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ст. 623 ЦК України - Боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання доказується кредитором. Як вбачається із заяви позичальника, [PERSON] ознайомилась та погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтвердила факт отримання нею інформації про умови кредитування у банку. (а.с.7) Відповідно до п. 2.5 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам, а також сплачувати комісію відповідно до умов договору. (а.с.8) Згідно п. 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості по кредиту більш ніж на 31 день, строком повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення заборгованості за кредитом та позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф. Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов'язання сторін. У відповідності до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, іншиз актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 526 ЦК України регламентує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. З розрахунку вбачається, що відповідач належним чином не виконала зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором станом на 15.08.2016 на загальну суму 20106,10 грн., з яких: 7456,91 грн. - заборгованість за кредитом; 4837,12 грн.-заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6561,94 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 1250,13 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. (а.с.8). Встановлено, що в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконала, суми кредиту не повернула, відсотків не сплатила. Судом не береться до уваги заперечення відповідача стосовно несправедливості умов договору, неспіврозмірності нарахованої суми по відсоткам за користування кредитом, оскільки при підписанні Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт відповідач погодилась із їх положеннями, в тому числі в частині нарахування штрафів, у момент підписання не висловлювала жодних заперечень щодо їх окремих положень, свідомо обрала саме цей банк, умови повернення кредиту, терміни. Отже, відповідач вважала умови договору справедливими та такими, що відповідають її волі; бажала та допускала настання цивільно-правових наслідків, пов'язаних із укладенням та виконанням/невиконанням умов такого договору. Таким чином, відсутні підстави вважати, що умови Генеральної угоди є несправедливими або нерозумними, а оцінка, яка надається відповідачем по сплину 5 років, є суто суб'єктивною, штучною, випливає з її особистої зацікавленості як боржника і сторони договору, а також ця позиція розцінюється судом як така, що спрямована на зменшення грошових зобов'язань перед банком. Щодо строку позовної давності суд зазначає наступне. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст.259 ЦК України). Згідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Оскільки останній платіж перед зверненням кредитора до суду здійснено 12.11.2013 в сумі 200 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, а позивач звернувся до суду 12.10.2016, тому строк позовної давності розпочався 13.11.2013 та спливає 13.11.2063, тобто позов заявлений в межах строку позовної давності, обумовленої сторонами. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підставний, позивач повністю довів обставини на які посилається, відповідач своїх зобов'язань не виконала, не представила суду жодних належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача, а тому позов слід задовольнити і стягнути з відповідача заборгованість в сумі 20106 грн. 10 коп. Задовольняючи позов, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і які документально підтверджені судові витрати в сумі 1378 грн. (а.с.1). На підставі ст.ст. 526, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved