Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнив та в уточненому позові просить розділити між ним та відповідачем спільне майно подружжя без виділення в натурі порівну по 1/2 частині кожному, а саме визнати за ним та за відповідачем право власності по 1/2 частині кожному на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , визнати за ним та за відповідачем право по 1/2 частині кожному на частку паю та на частку будівельних матеріалів, використаних для будівництва гаражного приміщення на гаражній [ADDRESS] , а також визнати за ним та за відповідачем право власності по 1/2 частині кожному на автомобіль марки «FAW 1047», 2008 року випуску, VIN - [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . В обґрунтування своїх уточнених вимог посилається на те, що він з 25.02.1994 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу є повнолітня дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , та неповнолітня дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Під час їхнього з відповідачем шлюбу було придбане зазначене вище майно, а саме: 28.09.1998 року - квартира [ADDRESS] , право власності на яку було оформлено на відповідача, 16.04.2008 року - автомобіль марки «FAW 1047», 2008 року випуску, VIN - [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , право власності на який також було оформлено на відповідача та в 2008-2009 р.р. - право на гаражну стоянку [ADDRESS], при цьому 20.06.2012 року саме відповідач стала членом ГБК «Ветеран». Зараз відповідач не визнає його законного права на половину зазначеного майна, у зв`язку з чим він вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, але його представник надав письмову заяву про те, що уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явилась, але надала до суду відзив на позов, в якому просила суд відмовити позивачу у задоволенні його позову у повному обсязі, зазначивши, що розподіл майна, яке є предметом позову, у спосіб, визначений позивачем у позовній заяві, є недоцільним та таким, що порушує її права та законні інтереси, а також права їх спільних дітей. Зазначила, що на даний час гаражним приміщенням [ADDRESS] та автомобілем марки «FAW 1047», д.н.з. [NUMBER] , у повному обсязі користується позивач. Разом з тим, вказала, що зважаючи на той факт, що автомобіль є річчю неподільною, визнання права власності за позивачем та за нею по 1/2 його частині є не доцільним, так як у однієї зі сторін буде відсутня можливість у його використанні. Окрім того, зауважила, що їхня з позивачем неповнолітня дочка проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні, позивач жодним чином не надає допомоги дітям та має значну заборгованість по виплаті аліментів. Також зазначила, що комунальні платежі по утриманню спірної квартири також сплачує вона самостійно без допомоги позивача. Представник відповідача у судове засідання надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, позивач та відповідач з 25.02.1994 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). Від шлюбу є одна повнолітня дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , та одна неповнолітня дитина - дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.12). 28.09.1998 року відповідачем згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна була придбана квартира [ADDRESS] , право власності на яку також зареєстровано на відповідача (а.с.61) 16.04.2008 року згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу було придбано автомобіль марки «FAW 1047», 2008 року випуску, VIN - [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , право власності на який також було оформлено на відповідача (а.с.10-11). Згідно довідки голови Правління обслуговуючого кооперативу ГБК «Ветеран» Дрозд В.О. від 15.05.2017 року, [PERSON] придбала гараж стоянку [ADDRESS] у попереднього власника, який був виключений з членів кооперативу, а вона була прийнята в члени кооперативу ГБК «Ветеран» згідно своєї заяви до вступу за рішенням виконкому Саксаганської районної у місті ради від 20.06.2012 року №238 (а.с.139). Отже, виниклі правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 163 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час шлюбу, що є підставою для визнання цього майна спільною сумісною власністю сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами без виділення в натурі порівну, позаяк суд не вбачає обставин, що мають істотне значення, як про це зазначає відповідач у відзиві на позов, для відступлення від засад рівності часток подружжя. Відтак, зважаючи на вище викладене, суд доходить висновку, що уточнені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1750 грн. та 866 грн. 98 коп. в дохід держави в рахунок недоплаченого судового збору, позаяк згідно проведених експертиз по визначенню ринкової вартості спірного майна, ринкова вартість автомобіля становить 71973 грн. 67 коп., ринкова вартість квартири становить 387874 грн. та залишкова вартість будівельних матеріалів, використаних для будівництва гаражу становить 63548 грн. 54 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved