Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по сплаті експлуатаційних внесків. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 14.04.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 04.05.2020 до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] відповідно до якої просить суд розглядати справу за правилами загального провадження. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 05.05.2020 призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 11 червня 2018 року [PERSON] за договором дарування набув право власності на гаражний бокс № [NUMBER] , що розташований в [ADDRESS]. До Правління Кооперативу надійшла від відповідача заява від 06 березня 2020 року про прийняття його в члени Кооперативу. 11 березня 2020 року рішенням Правління кооперативу було прийнято відповідача до членів Кооперативу за умови виконання наступних умов, а саме: сплати заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 420грн та цільовий внесок в розмірі 55грн; виконати рішення зборів уповноважених членів кооперативу від 24.02.2018, а саме провести демонтаж електромережі від ГБК «Алмаз» до гаражу № [NUMBER] ; сплатити кошти в касу кооперативу за гаража відповідача експлуатаційні внески не менше п`ятикратного розміру членських внесків діючих членів кооперативу з серпня 2018 року по день подання заяви про вступ в кооператив в сумі - 13400 грн. Відповідач набув права власності на вищевказаний гараж 11 червня 2018 року. Отже, з дня державної реєстрації, відповідно до Статуту Кооперативу, було надано термін до 11 липня 2018 року для подання заяви про вступ в кооператив. Протягом 30 днів з дня набуття права власності на гараж відповідачем не було подано такої заяви правлінню кооперативу. Як було вказано вище, відповідачем була подана заява з суттєвим пропущенням вказаного в Статуті 30 денного терміну, а саме 06 березня 2020 року. До заяви, в супереч вимог Статуту були додані лише копії документів, при подані заяви відповідачем не були особисто пред`явлені оригінали зазначених документів. Оскільки відповідачем не було подано заяви у встановлений Статутом 30 денний строк, і до цього часу відповідач не є членом кооперативу, до відповідача застосовуються норми передбачені п. 7.7 Статуту, а саме, громадянин, який не подав заяву про прийняття його в члени кооперативу або не бажає бути асоційованим членом кооперативу, а має на його території гараж у власності, ці особи сплачують в касу кооперативу за зберігання його гаража експлуатаційні внески не менше 5-ти кратного розміру членських внесків діючих членів кооперативу. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь гаражного кооперативу «Вигурівщина» заборгованість по сплаті членських внесків в розмірі 10680,00грн. 19.08.2020 до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] відповідно до якого зазначено, що позовна заява підписана неналежним позивачем, оскільки повноваження голови кооперативу «Вигурівщина» [PERSON] на цій посаді закінчилися 24.02.2020, а Статутом кооперативу не передбачено особи яка має повноваження виконувати обов`язки голови кооперативу в період між закінченням повноважень та обранням нового голови кооперативу. Відповідно і повноваження адвоката Махініча Р.В. з котрим було укладено Договір від 09.07.2018 теж закінчились на момент подання позову. Оскільки склад уповноважених членів ГК «Вигурівщина» не був переобраний у спосіб, який визначений Статутом кооперативу та Законом списки уповноважених членів ГК «Вигурівщина» в 2013, 2014, 2016, 2017- 2020 роках, то є законні правові підстави вважати що всі 45 уповноважених членів кооперативу не набули своїх повноважень у спосіб, який визначений Статутом ГК «Вигурівщина». Сам виконавчий орган, яким є Правління ГК «Вигурівщина», не набув своїх повноважень у спосіб, який визначений Статутом ГК «Вигурівщина» та Законом №1087-ІУ, оскільки обирався нелегітимним складом уповноважених на їхніх зборах, тобто неналежним органом управління. Наведені вище докази свідчать про те, що рішення ГК «Вигурівщина», про які йдеться у позові, які оформлені як Протоколами засідань правління так і Протоколами зборів уповноважених членів ГК «Вигурівщина», є такими, що прийняті неналежними органами управління. Загальними зборами ГК «Вигурівщина» не затверджувалось положення про виконавчий орган кооперативу яким є правління і в Статуті кооперативу, не вказано на який термін обирається правління. Із витягу з протоколу засідання Правління ГК «Вигурівщина» від 11.03.2020 видно, що прийняття [PERSON] в члени кооперативу згідно поданої ним заяви про вступ до кооперативу, котра була зареєстрована 06.03.2020, відбувалося при умові виконання ним декількох умов котрі не обумовлені жодним чинним на сьогодні цивільним актом, суперечать Конституції України, Цивільному кодексу та закону Про кооперацію (№ 1087-ІУ). Відповідач також не відноситься до осіб, котрі придбали гараж у члена кооперативу, що вибув, або з фонду кооперативного майна, тому до нього не може бути застосований пункт 5.6 Статуту щодо обов`язку у 30-деннй термін після набуття права власності подати заяву про вступ до кооперативу. Відповідно до Договору дарування гаража відповідач є обдарованим, а не покупцем гаража, тому позивач повинен був застосувати пункт 5.2. Статуту ГК «Вигурівщина». Ніяких інших обов`язкових умов при вступі в кооператив, для випадку отримання гаража у власність від колишнього члена кооперативу шляхом дарування, чинним статутом ГК «Вигурівщина» не передбачено окрім сплати вступного внеску при поданні заяви про вступ, тому всі інші вимоги прийому в члени кооперативу не відповідають вимогам закону та нині чинного статуту і є протиправними. Крім цього, головою кооперативу [PERSON] відповідачу була видана перепустка без будь-яких обмежень користуюсь гаражем № [NUMBER] , як член сім`ї [PERSON] і як теперішній власник цього гаража, тому поданий позов - це штучне створення так званої заборгованості за експлуатаційні внески з метою завдати шкоди відповідачу. У зв`язку з викладеним просив суд відмовити в позові в повному обсязі. 07.05.2020 до суду від [PERSON] надійшов зустрічний позов за заявою [PERSON] до Гаражного кооперативу «Вигурівщина», треті особи: [PERSON] , [PERSON] про скасування незаконних рішень. 23.10.2020 в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача [PERSON] повернуто зустрічний позов за заявою [PERSON] до Гаражного кооперативу «Вигурівщина», треті особи: [PERSON] , [PERSON] про скасування незаконних рішень. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судових засіданнях підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник в судових засіданнях заперечували проти позовних вимог, посилаючись на докази та на обставини, які містяться у відзиві. В судому засіданні 10 грудня 2020 року був заслуханий свідок [PERSON] . Свідок [PERSON] надав свідчення, що є членом Гаражного кооперативу «Вигурівщина», 11.06.2018 подарував гараж № [NUMBER] , розташований в [ADDRESS] своєму сину [PERSON] . В липні 2018 року повідомив правління кооперативу про договір дарування. Також, зазначив, що сплачував внески. Підтвердив, що як він так і його син постійно вчасно сплачують всі внески, а після укладання договору дарування, за гаражний бокс № [NUMBER] від нового власника самостійно сплачував, про що було відомо як бухгалтеру так і голові кооперативу. Крім того повідомив про те, що вже довгий час існує конфлікт між сім`єю [PERSON] та головою кооперативу. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, свідка, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що видом діяльності даної юридичної особи зазначено «96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у., 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту». Відповідно до Статуту ГК «Вигурівщина», прийнятого зборами уповноважених 19.11.2016, розділом 3 якого було визначено, що кооператив створено з метою надання послуг до організації та наступній експлуатації гаражів, зберіганню та обслуговуванню транспортних засобів членів кооперативу за рахунок їх внесків, задоволенню економічних, соціальних та інших потреб членів Кооперативу на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю, поділу між ними витрат та можливих ризиків. Згідно із п. 6.14.1 Статуту, член кооперативу зобов`язаний дотримуватись Статуту кооперативу і виконувати рішення органів управління кооперативу. Відповідно до Статуту ГК «Вигурівщина», п. 6.14.6, член кооперативу зобов`язаний своєчасно сплачувати членські внески, встановлених рішенням загальних зборів. Рішенням Зборів уповноважених членів Кооперативу від 24.02.2018, встановлено членського внеску в сумі 120грн на місяць. Рішенням Зборів уповноважених членів Кооперативу від 09.02.2019, встановлено членського внеску в сумі 140грн на місяць на 2019 рік та продовжено на 2020 рік. Згідно із ст. 2 Закону України «Про кооперацію», кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначені в Законі України «Про кооперацію» № 1087-ІУ. Метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням. Кооперація базується на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації; соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва; рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності; демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності. Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Державна реєстрація кооперативу проводиться в порядку, передбаченому ст. 3,4,6,8,9 Закону України «Про кооперацію». Членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів. Як установлено судом, 11 червня 2018 року [PERSON] набув право власності на гаражний бокс № [NUMBER] , що розташований в [ADDRESS], що підтверджується договором дарування гаража від 11.06.2018. 06 березня 2020 року до правління кооперативу надійшла зава від [PERSON] про прийняття його в члени кооперативу. 11.03.2020 рішенням правління кооперативу було прийнято [PERSON] до членів кооперативу за умови виконання наступних умов, а саме: сплати заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 420грн та цільовий внесок в розмірі 55грн; виконати рішення зборів уповноважених членів кооперативу від 24.02.2018, а саме провести демонтаж електромережі від ГБК «Алмаз» до гаражу № [NUMBER] ; сплатити кошти в касу кооперативу за гаража відповідача експлуатаційні внески не менше п`ятикратного розміру членських внесків діючих членів кооперативу з серпня 2018 року по день подання заяви про вступ в кооператив в сумі - 13400 грн. Однак, умови які були висунуті правлінням кооперативу [PERSON] , не виконані. Загальними зборами не затверджено членство в кооперативі відповідача [PERSON] , оскільки у відсутності кворуму збори не відбулися. Отже як зазначили всі учасники справи, [PERSON] не став членом кооперативу, як це визначено СтатутомГК «Вигурівщина». Відповідно до Статуту ГК «Вигурівщина», прийнятого зборами уповноважених 19.11.2016, до п. 5.6 Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених цим статутом (набуття членства в кооперативі членом сім`ї особи, що передає їй свої права на гараж (бокс), відбувається без внеску паю, але сплачує вступний внесок). Громадяни, які придбали гараж (бокс) у члена Кооперативу, що вибув, або з фонду кооперативного майна повинні у 30-ти денний термін після дати набуття права власності подати заяву про вступ до кооперативу і до заяви додати копії особистого паспорта, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, а також засвідчені копії документів (Витяг з державного реєстру) на праві власності на гараж. Як установлено судом, відповідач набув права власності на вищевказаний гараж 11 червня 2018 року. Отже, з дня державної реєстрації, відповідно до Статуту Кооперативу, було надано термін до 11 липня 2018 року для подання заяви про вступ в кооператив, протягом 30 днів з дня набуття права власності на гараж, відповідачем не було подано такої заяви правлінню кооперативу. Відповідачем [PERSON] була подана заява з суттєвим пропущенням вказаного в Статуті 30 денного терміну, а саме 06 березня 2020 року. Згідно п. 7.7 Статуту, а саме, громадянин, який не подав заяву про прийняття його в члени кооперативу або не бажає бути асоційованим членом кооперативу, а має на його території гараж у власності, ці особи сплачують в касу кооперативу за зберігання його гаража експлуатаційні внески не менше 5-ти кратного розміру членських внесків діючих членів кооперативу. Також, як зазначено представником позивача та не заперечувалось стороною відповідача і підтверджувалось свідком, попереднім власником гаражу № [NUMBER] [PERSON] було сплачено в однократному розмірі експлуатаційний внесок, саме зі згодою відповідача та за нього. Таким чином, враховуючи сплату в однократному розмірі експлуатаційного внеску, відповідачу нарахована заборгованість в чотирьох кратному розмірі членських внесків кооперативу за зберігання його гаража з серпня 2018 року по день подання заяви, що складає 10680грн. Відповідно до п. 2.12 Статуту на позивача покладено відповідальність за цілісність особистих гаражів (боксів), їх воріт, дверей та навісних замків, а також за пропускну систему та зберігання майна загального користування. Одним з основних завдань позивача, як кооперативу, є забезпечення протипожежної, екологічної, санітарної, електробезпеки та утилізації відходів на території кооперативу. На підставі п.1.5 Статуту кооперативу визначено, що він є неприбутковою організацією, яка надає послуги по організації будівництва та наступній експлуатації гаражів, зберіганню та обслуговуванню транспортних засобів членів кооперативу за рахунок їх внесків. Внаслідок чого, кооператив діє на основі повного господарського розрахунку, самофінансування та самоокупності за рахунок членських, щорічних та цільових внесків і не передбачає одержання прибутку (п.2.4). Також судом установлено, що позивач не однократно повідомляв відповідача про заборгованість, однак відповідач не відреагував належним чином на звернення, заборгованість не погасив та не оспорював. Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що оцінює критично посилання відповідача про те, що позивач є неналежний голова правління, його повноваження закінчилися відповідно до Статуту, а тому не має право стягувати кошти з [PERSON] , так як нараховані не уповноваженим органом, оскільки такі обставини не відповідають встановленим обставинам справи, в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах чинного законодавства України, а тому не можуть бути покладені в основу відмови у позовних вимогах. Крім того відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.12.2020, [PERSON] є керівником та представником ГК «Вигурівщина», доказів про спростування стороною відповідача зазначеної інформації в державному реєстрі суду не надано. Також суд ставиться критично до посилань сторони відповідача, про те, що оскільки гараж (бокс) № [NUMBER] набувся у спадок батьку відповідача, а [PERSON] став обдарованим, на нього не поширюється пункти 5.7 та 7.7., а тому позивач повинен був застосувати пункт 5.2. Статуту ГК «Вигурівщина». Однак відповідно до п.5.2. Статуту, регламентовано, що спадкоємці - члени родини померлого члена Кооперативу мають виключне право на вступ до Кооперативу. Особа, прийнята замість померлого члена Кооперативу, відповідає перед Кооперативом за зобов`язання померлого. Отже із зазначеного установлено, що особа, яка прийняла замість померлого члена кооперативу є батько відповідача - [PERSON] , який і відповідав перед кооперативом за зобов`язання померлого. До того ж суд зауважує, що представник відповідача зазначаючи, що відповідно до Договору дарування гаража відповідач є обдарованим, а не покупцем гаража, має помилкове уявлення щодо договору дарування, оскільки за договором дарування дарувальник передає або зобов`язується передати в майбутньому обдаровуваному безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування, як і договір купівлі-продажу, спрямований на припинення права власності у дарувальника й виникнення права власності в обдарованої особи з тією лише різницею, що договір дарування завжди є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдарованої особи зустрічних дій. Тому чинне законодавство чітко обумовлює, що договір дарування є правочин на підставі якого обдарований стає повноцінним новим власником, що в свою чергу і є придбанням у свою власність майна. Відповідач [PERSON] порушив умови Статуту, а саме не виконав належним чином своїх зобов`язань, не сплачував повністю внески у визначений строк. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Стаття 322 ЦК України передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно положень ст.11 ЦК України, - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п.1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач порушив вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із п.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті членських внесків в розмірі 10680грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір з відповідача на користь позивача підлягає в розмірі 2102грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved