Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором кредиту посилаючись на те, що 25.03.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та куце лою І.М. було укладено договір № б/н на підставі якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до Умов та Правил надання банківських послуг, де вказано, що клієнт дає згоду, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт , на що відповідач дав свою згоду підписавши заяву разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. Позивачем свої зобовязання за даним договором виконані в повному обсязі на відміну від відповідача, який порушив умови договору і станом на 31.10.2016 року має заборгованість по несплаченому кредиту у розмірі 15347,29 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 2444,81 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 11933,56 грн., а також, штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250 грн. штрафу фіксованої частини та 718,92 грн. штраф процентної складової, які позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити та застосувати позовну давність, з підстав, які наведені в письмовому запереченні (а.с.31-32) а саме вказав, що відповідачем у відповідності до Анкети-заяви від 25.03.2009 року виявлено бажання оформити кредитний ліміт за платіжною карткою з встановленим лімітом в розмірі 500 грн. а не 3200 грн. Також зазначив, що термін дії його картки закінчився 23.03.2011 року, тому просить застосувати позовну давність при вирішенні даного позову. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі укладено договір № б/н від 25.03.2009 року, за умовами яких банк надав відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з сплатою відсотків за користування кредитом на 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку заборгованості по кредиту, станом на 31.10.2016 року має заборгованість по несплаченому кредиту у розмірі 15347,29 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 2444,81 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 11933,56 грн., а також, штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250 грн. штрафу фіксованої частини та 718,92 грн. штраф процентної складової (а.с.4-5). Суд вважає, що зміст кредитного договору не суперечить ні жодній нормі\~Цивільного Кодексу України, ні іншим законам чи підзаконним актам, які регулюють дані правовідносини. Згідно п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де вказано, що клієнт дає згоду, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Так [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжними карткою» складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві відповідача (а.с.6 -12). При укладанні Договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України де договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку»,з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід»ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов»язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так, банк свої зобов»язання перед відповідачем за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме , надав [PERSON] кредит у розмірі , встановленому Договором. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Як вбачається з п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно Умов та правил надання банківських послуг відповідач при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Всупереч вище перелічених умов договору, відповідач не виконав свої зобовязання, в результаті чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку і станом на 31.10.2016 року складає 15347,29 грн. У відповідності ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. А у відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Ст. 638 ЦК України\~зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. п.5.6 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах , встановлених цими договорами, в межах платіжного ліміту картрахунку. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, загальне правило, що сформоване у ч. 1\~ст. 638 ЦК України, яке використовується при встановленні моменту укладення договору, практично визначає, що всі цивільно-правові договори є консесуальними , тобто договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди щодо визначеного законом та сторонами кола істотних умов. Таким чином, виходячи з викладеного, істотними умовами кредитного договору відповідно до чинного законодавства є умови про предмет, ціну та строк його дії. Ст. 640 ЦК України\~врегульовано момент укладення договору і згідно її приписів якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Настання моменту укладення договору може залежати від надання договору, передбаченої законом або обумовленої його сторонами за взаємною згодою, тієї чи іншої його форми. Так, відповідно до ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Доводи відповідача [PERSON] стосовно відсутності в договорі принципу розумності та справедливості, зокрема\~\~ ненадання позивачем повної, всебічної, об»єктивної та достовірної інформації, про умови кредитування перед укладенням та під час укладення договору, а саме не зазначення про кредитний ліміт в розмірі 3200 грн., та те що відповідач вважає цю обставину істотною не заслуговує уваги по-скільки в Умовах та Правилах надання банківських послуг, які підписані сторонами, чітко зазначено розмір фінансового активу, вираженому у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків, та те що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право кредитний ліміт. Згідно правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі №6-1341цс15, інформація про реальні умови кредитування, сукупну вартість кредиту, детальний розпис відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» повинна надаватися споживачу до укладення договору, однак навіть у випадку ненадання банком такої інформації споживачу не є підставою визнання його недійсним, оскільки за змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст. 203 ЦК України. В даному конкретному випадку відсутні підстави вважати, що кредитний договір, укладений сторонами містить несправедливі умови до відповідача, оскільки при підписанні договору [PERSON] мав реальну можливість ознайомитись з умовами договору, в зв'язку з чим і погодився на його укладання шляхом підписання договору. Більш того, в договорі чітко передбачено умову що Позичальник при його підписанні підтверджує, що його ознайомлено з умовами кредитування, і що сторонами узгоджені всі істотні умови договору.\~ Все це свідчить про те, що відповідач\~чітко усвідомлював значення того договору який він укладав і свідомо отримав кредит, уклав з банком відповідний договір, більше того отримав кредитні кошти в збільшеному кредитом ліміті, здійснював погашення кредиту та відсотків по ньому, що підтверджується випискою по кредиту позивача (а.с.4-5 ). Дані дії відповідача доводять те, що він чітко усвідомлював умови договору та здійснював його часткове виконання. Верховний Суд України у постанові № 6-154 цс15 від 30.09.2015 висловив правову позицію з приводу порядку обчислення строку позовної давності за вимогами про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами. Так, статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Із вказаного розрахунку заборгованості за договором №б/н від 25.03.2009 року вбачається, що починаючи з 30.04.2014 року і по 31.10.2016 року боржник [PERSON] жодного разу не провів оплат по погашенню заборгованості по тіло кредиту ні по відсотках, при цьому, днем погашення останнього платежу був 19.04.2014 року (а.с.4). Отже, з врахуванням правової позиції ВСУ від 30.09.2015 № 6-154 цс15, слід вважати, що з 19.04.2014 року починається перебіг строку позовної давності за вимогами позивача по чергових платежах за відсотками. Відповідно до ст.ст.256,257,267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Із позовом до суду Пат КБ «ПриватБанк» звернувся 05.12.2016 року. 23.01.2017 року відповідач [PERSON] просив суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності (а.с. 31-32). Тому з врахуванням наведених обставин справи, положень законодавства, правових висновків ВСУ, суд вважає, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії від 25.03.2009 року №б\\н підлягають до задоволення в повному обсязі . У відповідності ст.88 ЦПК суд стягує з відповідача судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved