Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 02 серпня 2007 року був укладений кредитний договір № 8-2007-840-МК33-58/М, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 20 000 доларів США. Відповідно до умов вказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту та відсотки за користування кредитними коштами у порядку та розмірах, встановлених договором. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим, за ним виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, по процентам за користування кредитом, за відсотками, пені та штрафів В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки № 8-2007-840-МК33-58/М3 та Відповідно до умов договору поруки № 8-2007-840-МК33-58/М2 відповідно. . У зв'язку з зазначеним позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 11797, 23 доларів США, що є еквівалентом, згідно наданого позивачем розрахунку 134 507, 30 гривень та 28 138, 46 гривень та судові витрати, понесені при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли письмові заперечення на позов. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що між ВАТ КБ «Надра» (надалі - Банк), правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] 02 серпня 2007 року був укладений кредитний договір № 8-2007-840-МК33-58/М, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 20 000 доларів США. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого станом на 05 травня 2014 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 11797, 23 доларів США., яка складається з наступного: 11065, 29 доларів США - заборгованість за сумою кредиту, 731, 94 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, що є еквівалентом 134 507, 30 гривень, згідно наданого позивачем розрахунку; - пеня -1612,08 доларів США, що є еквівалентом 18380, 29 гривень; - штраф - 855,86 доларів США, що є еквівалентом 9758, 17 гривень, а всього - 28138, 46 гривень. Тобто, загальна сума заборгованості з урахуванням нарахованих штрафних санкцій складає: 162645 (сто шістдесят дві тисячі шістсот сорок п'ять) гривень 76 копійок. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 192 ЦК України поширює правовий режим грошей лише на грошову одиницю України - гривню. Іноземна валюта може використовуватися в Україні лише в окремих випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Проте сторони визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті, але в цьому разі іноземна валюта не є предметом договору кредиту. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Даючи оцінку вимогам позивача щодо стягнення суми боргу за кредитним договором в солідарному порядку з поручителів - співвідповідачів по справі [PERSON] та [PERSON], суд виходить з наступного. Згідно зі статтями 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно з умовами кредитного договору № 8-2007-840-МК33-58/М від 02.08.2007 року, строк повернення кредиту, тобто виконання основного зобов'язання, зазначений 01 серпня 2012 року. Відповідно до умов договору поруки № 8-2007-840-МК33-58/М3 та договору поруки № 8-2007-840-МК33-58/М2 від 02.08.2007 року останній не містить посилань на строк дії договору, або застереження щодо строку його дії (п. 5.3. договору поруки вказує, що договір діє до повного виконання). Банк з позовом до суду звернувся після 18 червня 2014 року, тобто більше ніж через шість місяців після настання 01.08.2012 року - строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, порука [PERSON] та порука [PERSON] припинена з підстав, передбачених ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки Банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителів. Крім того, поручитель [PERSON] та [PERSON] не отримували жодних повідомлень від Позивача з вимогою погасити борг, що свідчить про передчасність звернення Банку до суду. Договір поруки № 8-2007-840-МК33-58/М3 від 02.08.2007 року, а саме п. 2.1 передбачає обов'язкове направлення поручителю повідомлення про порушення зобов'язання та вимогу його усунення. Таким чином вимоги позивача до поручителів [PERSON] та до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, не підлягають задоволенню в зв'язку з припиненням строку дії договору поруки № 8-2007-840-МК33-58/М3 від 02.08.2007 року та договору поруки № 8-2007-840-МК33-58/М2 від 02.08.2007 року. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору та у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial