Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 014/04-02/2168 від 16.04.2008 року, укладеним між ПАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступник відкритого акціонерного товариства «[PERSON] Аваль») та [PERSON], що утворилася станом на 17.09.2015 року, в сумі 7682,79 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 167658,45 грн.), яка складається з: заборгованості за кредитом 6274,10 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 136917,17 грн., ( з яких 2397,65 доларів США прострочена заборгованості за кредитом, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 52322,95 грн.), заборгованості по сплаті відсотків 615,05 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 13421,99 грн. та 793,64 доларів США пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 17 319,29 грн., посилаючись на порушення боржником своїх зобовязань за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Суд, вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді цивільної справи, що відповідає вимогам ст. ст. 224 - 226ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що, згідно з договором № 014/04-02/2168 від 16.04.2008 року, укладеним між ПАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступник відкритого акціонерного товариства «[PERSON] Аваль») та [PERSON], позивач надав відповідачу кредит у розмірі 30 000 доларів США, терміном на 60 місяців із сплатою 15 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Надання кредитних коштів проводилось згідно вимог п. 3.2 кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.22). З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, в умовах кризових явищ в економіці України, 12.01.2009 року була укладена додаткова угода №1 з укладенням якої сторони погодили графік погашення кредиту та сплати інших платежів, які була викладено в новій редакції додатку №1, що є невід`ємною частиною додаткової угоди. Таким чином, з укладанням кредитного договору та додаткової угоди, у позичальника виник обов`язок повернути кредит та відсотки за кредитним договором у строки та розмірах чітко встановлених новою редакцією графіка погашення, у разі прострочення якого, кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, відсотками та пенею. Відповідно до п.6.5.1 кредитного договору, у випадку порушення відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, позивач нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Після укладення договору, між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобовязання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Ці зобовязання, згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувались платежі в строки, визначені договором, у звязку з чим, станом на 17 вересня 2015 року, його заборгованість за кредитним договором, згідно із наданим розрахунком, складає 7 682,79 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку еквівалентно 167658,45 грн. Таким чином, оскільки відповідач в судовому засіданні не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, крім того, протягом дії договору не сплачував кредит вчасно та у повному обсязі, тобто, свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, суд вважає, що зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладено,

Outcome: approved