Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив та остаточно просить визнати недійсним договір дарування 29/50 частин житлового будинку № 55, за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова, укладений між [PERSON] та [PERSON] від імені якого на підставі довіреності посвідченої 21 листопада 2012 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр № 1140, діяв його представник [PERSON], та повернути сторони в первісне становище; також просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 55 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова, загальною площею 54,80 кв.м, житловою площею 40,20 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 07 жовтня 2012 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що його батьку [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок № 55 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова, загальною площею 54,80 кв.м, житловою площею 40,20 кв.м. 07 жовтня 2012 року [PERSON] помер. Після його смерті позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину, оскільки мешкав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. При оформленні своїх спадкових прав позивачу стало відомо, що спадковим майном після смерті [PERSON] є 21/50 частин житлового будинку № 55 за адресою:Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова. Інші 29/50 частин житлового будинку № 55, розташованого за вищевказаною адресою, належать на праві власності братові позивача по матері відповідачу [PERSON], на підставі договору дарування, укладеного 21 листопада 2012 року між представником [PERSON] - [PERSON], який діяв на підставі довіреності та батьком останнього відповідачем [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 21 листопада 2012 року, реєстр № 1140. Договір дарування 29/50 частин житлового будинку від 21 листопада 2012 року підлягає визнанню недійсним та його державна реєстрація повинна бути скасована, оскільки вказаний договір порушує права позивача, як спадкоємця, оскільки був укладений після смерті [PERSON], і на час укладення правочину довіреність, відповідно до якої [PERSON] мав правові підстави на розпорядження майном [PERSON] припинила свою дію у звязку із смертю довірителя, тобто останній був позбавлений законних підстав для виконання будь-яких дій від імені [PERSON], що тягнуть за собою цивільно-правові або інші юридичні наслідки. У разі визнання договору дарування від 21 листопада 2012 року недійсним, спадковим майном після смерті [PERSON] повинен вважатися спірний житловий будинок № 55 за адресою:Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова в цілому та спадкування повинно відбуватися за законом. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом; інших спадкоємців першої черги за законом у [PERSON] немає. Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі у звязку з оспорюванням ним вищезазначеного договору дарування, що також необхідно для визначення розміру спадкового майна та через відсутність в нього правовстановлюючого документу на імя спадкодавця [PERSON] на спірний житловий будинок. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, яку уточнив та остаточно просить встановити факт, що [PERSON], який помер 07 жовтня 2012 року є батьком [PERSON], [INFO]; також просив визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку № 55 з надвірними спорудами за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він та [PERSON] є рідними братами, народженими від одного батька і однієї матері. [PERSON] та [PERSON] були народжені в період перебування їх батьків матері [PERSON] та батька [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, шлюб між ними було зареєстровано 01 березня 1963 року. Народження [PERSON] також було зареєстровано 01 березня 1963 року та в свідоцтві про народження останнього його батьками записано [PERSON] та [PERSON] В свідоцтві про народження позивача за зустрічним позовом його батько [PERSON] не записаний з невідомої йому причини. В період перебування в зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON], спільно, за рахунок коштів сімейного бюджету побудували будинок № 55 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова; свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок в цілому видано на імя [PERSON] та зареєстровано 26 жовтня 1989 року у КП «Харківське районне БТІ». Таким чином, житловий будинок № 55 перебував у спільній сумісній власності подружжя [PERSON]. 29 грудня 2006 року [PERSON] померла. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті були чоловік померлої [PERSON], та сини: [PERSON], [PERSON] Всі спадкоємці першої черги на момент смерті [PERSON] були зареєстровані та проживали разом зі спадкодавицею за однією адресою, тому вважаються такими, що прийняли спадщину. 07 жовтня 2012 року помер батько позивача за зустрічним позовом [PERSON]. За життя [PERSON] оформив довіреність на дарування [PERSON] частини житлового будинку № 55 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова, оскільки в силу віку та за станом свого здоровя не міг займатися збором документів для відчуження частини вказаного будинку. Таким чином, [PERSON] здійснив свою волю щодо розпорядження належним йому майном на користь [PERSON] шляхом дарування останньому частини житлового будинку № 55 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова. За життя [PERSON] заповіту не склав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Обидва спадкоємці були зареєстровані та проживали на час відкриття спадщини із спадкодавцем за однією адресою, тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Спадкуванню за законом підлягає домоволодіння № 55 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова, а саме: житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 40,20 кв.м, загальною площею 54,80 кв.м з надвірними будівлями: літня кухня літ. «В», літній душ літ. «Г», сарай літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», колодязь літ. «К», каналізаційна яма літ. «Я», огорожа № 1-4. Визнання факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] дає право останньому на спадкування за законом спадщини, що відкрилася після смерті батька та матері. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з зустрічною позовною заявою. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені ним вимоги відповідно до позову в останній редакції, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Проти задоволення вимог за зустрічним позовом заперечував посилаючись на те, що відповідач не є сином померлого [PERSON], тому не має права на спадщину після його смерті. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, в судовому засіданні підтримала уточнені вимоги позивача, просила їх задовольнити з підстав викладених її довірителем. Проти задоволення вимог позивача [PERSON] за зустрічною позовною заявою заперечувала та пояснила, що відсутні підстави для встановлення факту, що має юридичне значення, родинні відносини між батьком [PERSON] і сином [PERSON], оскільки в даному випадку фактично висунуті вимоги про визнання батьківства. [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені ним вимоги за зустрічним позовом, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові та уточнених позовах. Позов [PERSON] визнав частково та не заперечував проти задоволення вимог останнього про визнання права власності на ? частину на домоволодіння № 55 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова в порядку спадкування за законом. Представник [PERSON] [PERSON], якій діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя за зустрічною позовною заявою, просив їх задовольнити. Не заперечував проти задоволення вимог [PERSON] про визнання права власності на ? частину на домоволодіння № 55 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова. Вказав, що дійсно за нормами діючого законодавства, договір дарування частини житлового будинку підлягає визнанню недійсним, як вчинений після смерті довірителя. Також пояснив, що його довіритель та [PERSON] є рідними братами, які народжені від одного батька [PERSON] та однієї матері [PERSON] [PERSON] та [PERSON] з кінця 50-х років та до реєстрацію шлюбу між ними 01 березня 1963 року знаходилися у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сімєю, як чоловік та дружина та вели спільне господарство. В період фактичних шлюбних відносин у них народився син [PERSON]. Оскільки [PERSON] перебув на польових роботах він не мав можливості разом з [PERSON] зареєструвати [PERSON] як свого сина, проте протягом свого життя визнавав себе біологічним батьком останнього. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні 04 серпня 2015 року проти задоволення позову [PERSON] заперечував, підтримав вимоги [PERSON] за зустрічною позовною заявою, просив їх задовольнити з підстав викладених у зустрічній позовній заяві, в подальшому в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON], яка також допитана в судовому засіданні в якості свідка, визнала вимоги [PERSON], поросила їх задовольнити з викладених ним підстав, проти задоволення вимог [PERSON] за зустрічною позовною заявою заперечувала та пояснила, що вона, [PERSON] і [PERSON] є рідними по матері. У неї та [PERSON], різні батьки. Свого часу на питання чому у братів різні прізвища, мати [PERSON] [PERSON] їй сказала, що [PERSON] не є батьком [PERSON]. Зазначила, що в їх родині не робили різниці між дітьми і [PERSON] відносився до кожного як до рідного. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона дружила з [PERSON] та матірю [PERSON] [PERSON], вони були сусідами. Вказала, що [PERSON] визнавав [PERSON] за сина і не робив різниці між дітьми. Чому у братів різні прізвища їй не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона та родина [PERSON] та [PERSON] були сусідами і вони знайомі з 1958 року. На питання чому [PERSON] зареєстрований на прізвище [PERSON], [PERSON] сказала, що [PERSON] за постійної зайнятості не має на це часу, а ЗАГС знаходився на той час далеко від їх місця проживання. Чому в подальшому [PERSON] не зареєстрував [PERSON] на своє імя їй не відомо. Вказала, що він не робив різниці між дітьми. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що родину [PERSON] та [PERSON] вона знає з 1958 року. З 1959 року [PERSON] проживала у родині [PERSON]. Коли народився [PERSON], мати [PERSON] [PERSON], назвала його на честь молодшого брата [PERSON], який загинув дитиною. Чому у дітей різні прізвища їй не відомо, але вказала, що в той час на це не особливо звертали увагу, оскільки було тяжке життя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що по - молодості був знайомий з [PERSON], вони тоді разом працювали. З [PERSON] він не знайомий. Також він знайомий з [PERSON], оскільки він є сином [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він двоюрідний брат [PERSON] та [PERSON] Їх мати [PERSON] та його батько є рідними братом та сестрою і їх батьки дружили. В дитинстві він часто гостював в родині [PERSON] та [PERSON]. Ще в дитинстві, на питання чому у братів [PERSON] і [PERSON] різні прізвища, його мати відповіла, що вони мають різних батьків. В родині [PERSON] до всіх дітей відносились однаково. Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила винести законне та обґрунтоване рішення. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача [PERSON] та його представника, третю особу [PERSON], свідків, дослідивши доказі по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 27 січня 2012 року [PERSON] діючи за попереднім усним безоплатним договором доручення, уповноважив [PERSON] підготовити документи для відчуження (дарування) частки належного йому житлового будинку з надвірними будівлями у розмірі, на свій розсуд, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова, будинок 55 та подарувати вищевказану частку житлового будинку з надвірними будівлями [PERSON] та підписав довіреність, що посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] 27 січня 2012 року, реєстр № 390; довіреність видана строком на один рік і дійсна до 27 січня 2013 року. 21 листопада 2012 року між [PERSON], який діє від імені [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27 січня 2012 року та [PERSON] укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 21 листопада 2012 року, реєстр № 1140. Відповідно до умов договору дарування від 21 листопада 2012 року, [PERSON] безоплатно передав, а [PERSON] прийняв у власність 29/50 частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця садова, будинок 55. Також судом встановлено, що [PERSON] помер 07 жовтня 2012 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 371600, що видано виконавчим комітетом Комунарської сільської ради Харківського району Харківської області 08 жовтня 2012 року, запис № 29 від 08 жовтня 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, викладені в статті 203 ЦК України, якою передбачено що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учаснику правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з правилом статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини). Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч. 3 ст. 26 ЦК України, обсяг цивільної правоздатності фізичної особи включає, що фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені Цивільним Кодексом України, іншим законом. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Пунктом 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд, аналізуючи норми діючого законодавства у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, надані докази, приходить до висновку, що договір дарування 29/50 частин житлового будинку № 55 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 21 листопада 2012 року, реєстр № 1140, підлягає визнанню недійсним, а вимоги позивача [PERSON] в цій частині задоволенню в повному обсязі, оскільки на день укладення вказаного правочину, довіреність від імені [PERSON] втратила чинність у звязку зі смертю довірителя, і [PERSON], не мав права укладати угоду від імені померлої особи, Також судом встановлено, що 01 березня 1963 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії VI-УР № 468944, що видано Пономаренківським селищним ЗАГС Дергачівського району Харківської області 01 березня 1963 року, запис № 4 від 01 березня 1963 року. Також судом встановлено, що в період шлюбу, [PERSON] та [PERSON] спільно, за рахунок коштів сімейного бюджету побудували житловий будинок, за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова, 55. 20 жовтня 1989 року виконавчим комітетом Харківської районної ради народних депутатів, на підставі рішення виконавчого комітету Харківської районної ради народних депутатів № 895 від 19 вересня 1989 року, видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, відповідно до якого [PERSON] належить на праві особистої власності житловий будинок № 55, за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова в цілому. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, суд вважає доведеним, що [PERSON] та [PERSON] набули право спільної сумісної власності по ? частині кожний на нерухоме майно, зведене ними у період шлюбу, а саме: житловий будинок № 55, за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова, при цьому частки співвласників в праві спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок є рівними оскільки доказів щодо наявності обставин, які б мали істотне значення, та могли бути підставами для збільшення або зменшення часток співвласників суду не надано. Відповідно до записів у будинковій книзі для прописки громадян, які проживають [INFO], за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова, за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO], з 27 травня 1993 року; [PERSON], з 08 серпня 1986 року; [PERSON], [INFO], з 18 січня 2005 року; [PERSON], [INFO], з 18 січня 2005 року. [PERSON] померла 29 грудня 2006 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії I-ВЛ № 080220, видане Комунарською сільською радою Харківського району Харківської області 02 січня 2007 року, запис № 01 від 02 січня 2007 року та довідка про смерть № 01, видана виконавчим комітетом Комунарської сільської ради 02 січня 2007 року. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] залишилися її чоловік [PERSON] та діти померлої: дочка [PERSON], сини [PERSON] і [PERSON], що у судовому засіданні визнали сторони по справі. Також підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали із спадкодавицею у будинку адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова, 55, тому успадкували належну спадкодавиці ? частину житлового будинку по 1/3 частині кожний. [PERSON] спадщину після смерті матері не приймала, що вона підтвердила в судовому засіданні. Таким чином кожному із спадкоємців після смерті [PERSON] в праві власності на спірний будинок полягає: [PERSON] 1/6 частина, [PERSON] 1/6 частина, [PERSON] 1/6 частина, при цьому доля останнього в праві власності стала складати 4/6 частин (4/6=1/2 + 1/6). За відомостями Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 2136/01.16 від 05 серпня 2015 року, після смерті [PERSON], померлої 29 грудня 2006 року, яка на час смерті проживала за адресою: [INFO], селище Комунар, вулиця Садова, будинок 55, з заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 41133169 від 05 серпня 2015 року інформація про посвідчення заповітів від імені померлої [PERSON] відсутня. [PERSON] помер 07 жовтня 2012 року, про що свідчить свідоцтво про його смерть. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], серії І-ВЛ № 254841, що видано повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області 25 жовтня 2011 року, запис № 19 від 01 березня 1963 року, його батьками записані матір: [PERSON], батько: [PERSON]. Судом також встановлено, в свідоцтві про народження [PERSON], серії ІV-УР № 441870, що видано Пономаренківською селищною радою Харківського району Харківської області 22 квітня 1961 року, запис № 30 від 22 квітня 1961 року, матірю записана [PERSON], запис про батька відсутній. Відповідно до листа Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 1770/01.16 від 19 червня 2015 року, після смерті [PERSON], померлого 07 жовтня 2012 року, який на час смерті проживав за адресою: [INFO], селище Комунар, вулиця Садова, будинок 55, з заявами про прийняття, про відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) інформація про посвідчення заповітів від імені померлого [PERSON] відсутня. Свідоцтво про право на спадщину держнотконтора не видавала. В якості доказів суду надані: лист Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № Е-1826 від 08 травня 2015 року, відповідно до якого первинну реєстрацію права власності на житловий будинок № 55, за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова проведено 26 жовтня 1989 року в цілому на імя [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого виконкомом Харківської ради народних депутатів 20 жовтня 1989 року. Станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок № 55 за вищевказаною адресою зареєстровано в 21/50 частині за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Харківської районної ради народних депутатів 20 жовтня 1989 року; в 29/50 частках за [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 21 листопада 2012 року, реєстр № 1140; технічний паспорт на житловий будинок № 55, за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова, виготовлений Комунальним підприємством Харківське районне бюро технічної інвентаризації станом на 21 червня 2012 року на імя [PERSON] (розмір частки власності 21/50) та на імя [PERSON] (розмір частки власності 29/50); довідка № 01, видана виконавчим комітетом Комунарської сільської ради 02 січня 2007 року, відповідно до якої [PERSON] похоронив за власні кошти свою матір [PERSON], яка померла 29 грудня 2006 року; заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] від 22 квітня 2015 року; акт депутата Комунарської сільської ради Харківського району Харківської області від 24 червня 2015 року; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40212403, що сформований Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 22 квітня 2015 року; інформаційна довідка зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40212252 від 22 квітня 2015 року, надана Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області; витяг про державну реєстрацію прав № 36427667, сформований Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 27 листопада 2012 року; інформаційна довідка зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40719248 від 19 червня 2015 року, надана Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області; витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 36013315, сформований Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 26 жовтня 2012 року; повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) № 23322442, сформований приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 21 листопада 2012 року; інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 61300453, сформований приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 21 листопада 2012 року; витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 38892069, сформований приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 21 листопада 2012 року; витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 38891988, сформований приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 21 листопада 2012 року; витяг з Державного реєстру іпотек № 38892025, сформований приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 21 листопада 2012 року; заява [PERSON] від 21 листопада 2012 року. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ст. 130 Сімейного кодексу України, у разі смерті разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, при цьому відповідно ч. 2 ст. 128 Сімейного Кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь які-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Суд, аналізуючи докази надані позивачем за зустрічним позовом, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту, що [PERSON], який помер 07 жовтня 2012 року є його батьком - задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав жодного доказу, який би безспірно підтвердив вказаний факт, а показання свідків в даному випадку не є належними доказами, тому суд їх до уваги не приймає, при цьому враховує, що суду не надано письмових доказів де б містились відомості, що [PERSON] є сином [PERSON], а свідки однаковою мірою як підтверджували цей факт так і спростовували його. За вказаних обставин, суд відмовляє [PERSON] в задоволенні вимог про встановлення факту, що [PERSON] є батьком [PERSON]. Стосовно вимог за первісним та зустрічним позовами про визнання права власності на житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова, 55, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини за ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи, що [PERSON], [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавицею, тому суд визнає за як за [PERSON] так і [PERSON] право власності по 1/6 частині житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Комунар, вулиця Садова, 55, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 29 грудня 2006 року. Оскільки судом відмовлено в задоволенні вимог [PERSON] про встановлення факту, що [PERSON], є його батьком за недоведеністю, єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON], який проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, тому прийняв спадщину, суд визнає за [PERSON] право власності на 4/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комунар, вулиця Садова, 55, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 07 жовтня 2012 року, а всього визнає за [PERSON] на 5/6 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями: на 1/6 частин в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], на 4/6 частини в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Таким чином, суд частково задовольняє вимоги як за первісним так і за зустрічним позовами, та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати стягує пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial