Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що віна є власником житлового будинку та земельної ділянки по вул.Придніпровській, №41 в с.Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. В серпні 2015 року йому стало відомо, що постановою державного виконавця відділу ДВС Дніпропетровського районного управління юстиції накладено арешт на вказане нерухоме майно, оскільки на примусовому виконанню знаходиться виконавчий лист від 16.12.2014 року по справі №175/2485/14, щодо стягнення з нього аліментів. Просив, скасувати арешт, оскільки заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак надав письмові заперечення, що на думку суду не перешкоджає розгляду справи. Третя особа заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Встановлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції від 27.01.2015 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №175/2485/14 від 16.12.2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], у ВП №45867541 були визначені законом, ст.57\~Закону України «Про виконавче провадження»\~підстави. Як вбачається з довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції від 30.09.2015 року (вих..13631) заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.10.2015 року відсутня. Згідно ч.1\~ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для\~\~забезпечення реального виконання рішення.\~\~ Зняття арешту та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, проводиться у звязку із завершенням виконавчого провадження відповідно до ч.1\~ст.50 Закону України «Про виконавче провадження»\~та у відповідності до ч.5\~ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. (ч.1\~ст.15 ЦК України). З урахуванням положень статей\~55,124 Конституції України\~та відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України\~і\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, проте лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а юрисдикція судів поширюється на всі відносини, що мають правовий характер. Відповідно до приписів ч.2\~ст.16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом даної норми власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини чи договором. Згідно діючого законодавства, зокрема\~ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»\~предявити позов про звільнення майна з-під арешту мають лише особи, які не є учасниками виконавчого провадження, та лише у випадках передбачених Законом. В інших випадках захист прав боржника здійснюється на підставі та у спосіб, встановлений\~розділом 7 ЦПК України\~«Судовий контроль за виконанням судових рішень». Так, згідно\~ст.383 ЦПК України\~учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Отже, якщо позивач [PERSON], як боржник у виконавчому провадженні вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця, який, наклавши арешт на момент наявності заборгованості за виконавчим документом, не вжив заходів щодо зняття арешту з цього майна після погашення всієї суми заборгованості, порушено його права чи свободи, то він має право звернутися до суду із скаргою у встановленому законом порядку. Враховуючи, що позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного права, за таких обставин, предявлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed