Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 16 грудня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин на дорозі Т 020-12 19+ 0,47 км. Відбулося зіткнення належного йому автомобіля [PERSON] Віто 115 д.н.з АВ1302ВТ із зустрічним автомобілем [PERSON] Варіо д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON]. 02 березня 2017 року постанової Тульчинського районного суду Вінницької області відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст..124 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.03.2017 року провадження щодо нього було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто з підстав відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Відповідач керував транспортним засобом, яким було ушкоджено належний йому автомобіль, а також його притягнуто до адміністративної відповідальності, тому вважає, що саме [PERSON] повинен відшкодовувати завдану його автомобілю шкоду. Зазначив, що транспортний засіб, керований відповідачем, був застрахований на момент ДТП в порядку обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів полісом АЕ 8643293 страховою компанією АТ «СГ «ТАС». Так як, відповідач з місця ДТП втік, не надав повідомлення про ДТП встановленого зразку, тому він не може виконати надане йому статтею 35 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право для отримання страхового відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП, подавти страховику заяву про страхове відшкодування. Вказав, що у звіті №11 від 22.03.2017 року зроблено детальну оцінку матеріальних збитків, завданих його автомобілю після вказаного ДТП, який у грошовому еквіваленті становить 30615 грн. 15 коп. Сплату саме цієї суми вбачає обґрунтованим та справедливим відшкодуванням завданих йому відповідачем матеріальних збитків. Поряд з цим, протиправні та зухвалі дії відповідача, який спричинив ДТП та втік з місця події, його обіцянка відшкодувати завдані йому збитки, яка виявилася відвертим обманом, внаслідок чого він і досі не може відновити належний йому транспортний засіб та вести звичний йому спосіб життя, нерозривно повязані з сильним душевним хвилюванням, які негативно позначаються на його фізичному та психічному здоровї. Описані вище обставини, вбачає достатніми для заявлення вимоги про відшкодування відповідачем йому моральної шкоди у сумі 2000 гривень. Тому, враховуючи вищевикладене, позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом та просити суд винести рішення, яким стягнути з відповідача 30615 гривень 15 коп. на відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП, стягнути з відповідача 5000 гривень моральної шкоди та покласти на відповідача всі судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву за вхід.№5536 від 05 вересня 2017 року з клопотанням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням. На адресу суду повернувся лист з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №2450000393889 з відміткою що адресат знаходиться у місті Вінниця. Про розгляд справи 05 вересня 2017 року об 11 годині 00 хвилин відповідач повідомлявся належним чином оголошенням через газету. Однак відповідач вдруге не зявився у судове засідання. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог АТ «СГ «ТАС» - у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням. На адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №2450000393897 з відміткою про отримання судової повістки 21 серпня 2017 року. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Оцінюючи характер процесу, предмета розгляду, з метою дотримання розумних строків розгляду справи суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідача в заочному порядку згідно\~ст.224 ЦПК України\~з урахуванням згоди позивача, на підставі наявних доказів, що узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» та\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО №335952 судом встановлено, що позивач є власником автомобіля марки [PERSON] Віто 115. [PERSON] №АК/1694726 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів судом встановлено, що автомобіль позивача застрахований в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». [PERSON] постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 березня 2017 року №148/112/17, яка набрала законної сили 14 березня 2017 року судом встановлено, що відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та 124 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. [PERSON] постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 березня 2017 року №153/101/17 судом встановлено, що провадження відносно позивача до адміністративної відповідальності за ст..122-4 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП. [PERSON] постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 березня 2017 року №153/101/17 судом встановлено, що провадження відносно позивача до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП. [PERSON] №11 експертного авто товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 22.03.207 року судом встановлено, що розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки [PERSON] Віто 115 CDI д.н.з. [NUMBER], 2008 року випуску, в результаті його пошкодження з ПДВ складає 30615 грн. 15 коп. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного: Відповідно до ст.ст.3, 11, 15 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних\~прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.ч.1, 4\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимогі заперечень, крім випадків, установлених\~ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.4\~ст.61 ЦПК України\~вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, факт ДТП та вина водія [PERSON]В у його вчиненні додаткового доказування не потребують. Тому постанова Тульчинського районного суду Вінницької області є тою обставиною, яка не потребує доказування та свідчить про те, що позивачу заподіяна матеріальна шкода саме винними діями відповідача [PERSON] В судовому засідання встановлено, що відповідач з місця ДТП втік та не надав повідомлення про ДТП страховій компанії «СГ «ТАС», що перешкоджає позивачу отримати страхове відшкодування відповідно до ст.35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності». \~Статтею 1166 ЦК України\~встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Щодо суми матеріальної шкоди, яка пов'язана з відновленням належного йому транспортного засобу, внаслідок протиправних та зухвалих дій відповідача [PERSON]В, який спричинив ДТП та втік з місця події, то суд вважає, що позивач надав суду належні докази, а саме [PERSON] №11 експертного авто товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, який складений 22.03.2017 року, а тому вимога про стягнення матеріальної шкоди в сумі 30615 гривень 15 копійок, підлягає повному задоволенню, так як факт заподіяння відповідачем матеріальної шкоди позивачу, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. \~Відповідно до\~ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням чи знищенням її майна, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. \~Оскільки постановою судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 березня 2017 року встановлено вину [PERSON] у спричиненні ДТП, внаслідок події пошкоджено майно позивача, суд вважає, що неправомірними діями відповідача, які полягали в порушенні\~ПДР\~України, позивачу спричинено моральну шкоду. Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.02.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних\~фізичній\~чи юридичній\~особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та\~вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим\~підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Так, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу [PERSON], суд виходить з меж предявлених ним позовних вимог, враховує його психоемоційний стан та переживання, оскільки ставши учасником ДТП, [PERSON] дійсно переніс емоційний стрес, переживання, викликані необхідністю відновлення такого стану, змінами в звичному життєвому ритмі, спричиненими відсутністю деякий час у нього автомобіля як засобу пересування, тому приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на його корить моральної шкоди в розмірі 5000 грн., так як сума, яку просить стягнути позивач в рахунок відшкодування моральної шкоди з урахуванням глибини моральних страждань, вимоги розумності, виваженості і справедливості є адекватною і саме такою, яка зможе допомогти позивачеві відновити свій попередній стан. Відповідно до ч.2\~ст.22 ЦК України\~збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).\~ Частиною 3\~ст.10 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 58 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. ст.58,\~59 ЦПК України\~надані суду докази мають бути належними та допустимими. Частиною 4\~ст.60 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Разом з тим, сам по собі факт притягнення особи до адміністративної відповідальності та визнання його винним є правовою підставою для відшкодування шкоди, однак не впливає на визначення її розміру. З огляду на викладене суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ст.88 ч.1 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640 гривень згідно квитанції №18 від 24 травня 2017 року та 640 гривень згідно квитанції №14 від 26 травня 2017 року.

Outcome: approved