Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який у подальшому уточнив, та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №53055/01/к4 від 06 травня 2008 року у розмірі 52262 (пятдесят дві тисячі двісті шістдесят дві) гривні 89 (вісімдесят девять) копійок, з яких: заборгованість за кредитом 19489 (девятнадцять тисяч чотириста вісімдесят девять) гривень 46 (сорок шість) копійок, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 23959 (двадцять три тисячі девятсот пятдесят девять) гривень 78 (сімдесят вісім) копійок, пеня за порушення строків погашення кредиту 1489 (одна тисяча чотириста вісімдесят девять) гривень 74 (сімдесят чотири) копійки, пеня за порушення строків погашення відсотків 667 (шістсот шістдесят сім) гривень 31 (тридцять одна) копійки, інфляційні збитки 1656 (одна тисяча шістсот пятдесят шість) гривень 60 (шістдесят) копійок, штраф 5000 (пять тисяч) гривень, судові витрати, а також просив стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 (тисяча двісті вісімнадцять) гривень та витрати, повязані з публікацією оголошення про виклик відповідача в газетах «Слобідський край» та «Урядовий кур'єр» в сумі 665 (шістсот шістдесят п'ять) гривень 60 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між сторонами 06 травня 2008 року був укладений кредитний договір №53055/01/к4 відповідно до умов якого, банк зобовязався надати споживчий кредит в сумі 50000 гривень строком на 36 місяців з 06 травня 2008 року по 06 травня 2011 року зі сплатою 18,9 процентів річних, а позичальник зобовязався своєчасно сплачувати проценти, а також інші платежі у визначених договором розмірах та термінах, повернути кредит та виконувати інші зобовязання, визначені договором, у повному обсязі. В порушення умов кредитного договору, відповідач про причини припинення зарахування коштів на поточний рахунок письмово не повідомив, на запит банку бухгалтерія Вагонної дрібниці своїм листом від 04.02.2010 року №113 повідомила про зміну відповідачем місця роботи та значне зменшення його заробітної плати. Строки погашення заборгованості відповідачем неодноразово порушувались, останній платіж по кредиту в рахунок погашення заборгованості за кредитом був здійснений відповідачем 22 червня 2010 року у розмірі 374,84 гривень, нараховані відсотки за користування кредитом сплачені ним в загальній сумі 13921,41 гривень, останнє погашення відбулося 19 жовтня 2010 року у сумі 285,31 гривень. Таким чином заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 52262,89 гривень, яка до теперішнього часу відповідачем не сплачена. Заочним рішенням від 24 лютого 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до [PERSON] були задоволені в повному обсязі. Ухвалою суду від 16 травня 2017 року було задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення по даній справі від 24 лютого 2017 року, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій вона підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не повідомив. Заява відповідача про перегляд заочного рішення містить заперечення проти позовних вимог, відповідно до яких відповідач не погоджується з розрахунком позивача суми заборгованості за кредитним договором, оскільки він не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 416302003 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом Держспоживстандарту № 55 від 17.04.2003 та Декрету КМУ «Про стандартизацію та сертифікацію від 10.05.1993, не містить зазначення всіх отриманих платежів з обов'язковим зазначенням номерів рахунків, відсоткової ставки, детального розрахунку відсотків та періоду нарахування заборгованості. Позивачем не надано суду листа (вимоги) про дострокове повернення кредитних ресурсів та сплату процентів, як це передбачено договором, тому не має місце не дотримання порядку дострокового повернення кредитних коштів, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того, відповідач просить застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що останній платіж за договором він здійснив 22 червня 2010 року, а останнє погашення заборгованості по нарахованим відсоткам відбулось 19 жовтня 2010 року. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 06 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №53055/01/к4, відповідно до умов якого, банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 50000 строком на 36 місяців з 06 травня 2008 року по 06 травня 2011 року зі сплатою 18,9 процентів річних, а позичальник, в свою чергу, зобовязався використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобовязання за договором та повернути кредитодавцю кредит на умовах та в строки, визначені договором. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зазначеному кредитному договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з умовами та правилами надання банківських послуг, а також з Графіком погашення заборгованості за кредитом та процентами, який є Додатком №1 до кредитного договору №53055/01/к4 від 06 травня 2008 року і є його невідємною частиною, в якому останній також поставив свій підпис. Відповідно до п.п. 2.1,2.4 кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання шляхом перерахування кредиту на поточний рахунок позичальника №26202801751107, відкритий в Харківській філії АБ «Експрес-Банк». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за вказаним кредитним договором виконав у повному обсязі, на підставі заяви-анкети позичальника [PERSON] перерахував на рахунок відповідача кредитні кошти у загальній сумі 19400 гривень, що підтверджується меморіальним ордером №628 від 06.05.2008 року. Відповідно до п. 2.5. погашення кредиту позичальником здійснюється шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п.2.3. договору, та/або шляхом внесення готівкою в касу кредитодавця для зарахування на зазначений рахунок грошових коштів на умовах та в терміни, визначені в Додатку №1, що є невідємною частиною Договору. П.3.1 зазначеного договору встановлено, що забезпеченням виконання зобовязань позичальника за договором є неустойка, а також інші види забезпечення виконання зобовязань згідно із правочинами, які можуть бути укладені з метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за договором, незалежно від того, зазначені вони в договорі чи ні. Згідно п.4.1 проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем щомісячно в останній робочий день звітного місяця (без врахування останнього робочого дня звітного місяця та послідуючих неробочих днів місяця), починаючи з останнього робочого дня попереднього звітного місяці, а також по факту повного погашення кредиту, методом факт/факт за ставкою, визначеною договором, виходячи з 365/366 календарних днів в році. При цьому при нарахування процентів за кредитом день для його повернення кредитодавцеві не нараховується. П. 4.3. договору, проценти за користування простроченої сумою кредиту нараховують на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, що відповідач порушив умови вищевказаного кредитного договору та не виконував належним чином свої зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредиту та плати у вищевказаному розмірі, у звязку з чим станом на 12 листопада 2015 рокуза ним утворилася заборгованість за вищевказаним договором: заборгованість по кредиту 19489,46 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 23959,78 гривень. Частиною 6 кредитного договору встановлена відповідальність сторін, зокрема у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за договором, позичальник відшкодовує кредитодавцю завдані ним збитки у повному обсязі понад неустойку (штраф, пеня), які передбачені договором. За прострочення позичальником визначеного договором строку сплати процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобовязання за кожний день прострочення. За прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) повернення кредиту дострокового повернення кредиту визначеного кредитодавцем в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобовязання за кожний день прострочення. За невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної в п.п.5.2.3, 5.2.4, 5.2.5, 5.2.6, 5.2.7 договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, відповідачу станом на 12 листопада 2015 року були також нараховані пеня за порушення строків погашення кредиту 1489,74 гривень, пеня за порушення строків погашення відсотків 667,31 гривень, інфляційні збитки згідно п. 2 ст. 625 ЦК України 1656,60 гривень, штраф у розмірі 5000 гривень. 02 лютого 2010 року ПАТ «АБ «Експрес-банк» на адресу відповідача було направлене повідомлення за №17-04/47-138, в якому позивач запропонував в добровільному порядку погасити заборгованість за кредитом та процентами у сумі 4463,44 гривень, яка утворилася в результаті порушення останнім строків повернення кредитної заборгованості. На час розгляду справи судом відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача [PERSON] від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст.. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №53055/01/к4 від 06 травня 2008 року складає 52262,89 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ «АБ «Експрес-Банк». Безпідставними є доводи відповідача щодо неправильного розрахунку позивачем суми заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження зазначених обставин, зокрема неправильності наданих позивачем розрахунків суми боргу, в ході судового розгляду відповідач не скористався будь-якими засобами захисту своїх інтересів і доведення обставин, на які він посилається в своїх запереченнях. Посилання відповідача на невідповідність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вимогам до оформлення документів, передбачених ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом Держспоживстандарту України № 55 від 17.04.2003 та на норми Декрету КМУ «Про стандартизацію та сертифікацію» від 10.05.1993 суд вважає безпідставними, оскільки розрахунок заборгованості за кредитним договором є по суті додатком до позовної заяви та не відноситься до організаційно-розпорядчих документів, на які поширюється дія вищезазначених нормативних актів. Доводи відповідача щодо недотримання позивачем порядку дострокового повернення кредитних коштів відповідно до вимог ст.ст.1048, 1050 ЦК України також є безпідставними, оскільки як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем не заявлено вимогу про дострокове повернення суми кредиту. Разом з тим, в матеріалах справи мається заява відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності, яка викладена в заяві про перегляд заочного рішення. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно з п. 1.1 кредитного договору № 53055/01/к4 від 06.05.2008 кредитодавець зобов'язується надати позичальнику кредит строком на 36 місяців з 06.05.2008 по 06.05.2011 зі сплатою 18,9 процентів річних, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та інші платежі за договором у визначених договором розмірах і термінах (строках) та виконати інші свої зобов'язання, визначені договором. в повному обсязі. Згідно п. 2.5. договору погашення кредиту позичальником здійснюється шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в договорі, та/або шляхом внесення готівкою в касу кредитодавця для зарахування на зазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначених у Додатку № 1, що є невід'ємною частиною договору. Як вбачається із зазначеного додатку № 1 останньою датою погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, оплати платежів за супутні послуги зазначено 06.05.2011. Як вбачається з довідки про рух коштів по рахункам для обліку заборгованості за кредитним договором № 53055/01/к4 від 06.05.2008 та довідкою по рахунку відповідача, наданих позивачем, останній платіж за кредитом був здійснений відповідачем 22 червня 2010 року, а за нарахованими відсотками 19 жовтня 2010 року. Позивачем не надано суду будь-яких даних, які б свідчили про наявність зміни строків виконання зобов'язань, які встановлені в Додатку № 1 до кредитного договору (остання дата виконання зобов'язання 06.05.2011), однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом шляхом направлення позову до суду поштовим відправленням 07.12.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Зазначені висновки суду відповідають правовій позиції, яка викладена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-900цс16. Разом з тим, позивачем надані суду відомості щодо звернення АБ «Експрес-Банк» до відповідача з вимогою щодо погашення суми заборгованості за кредитним договором в позасудовому порядку (повідомлення від 02.02.2010 № 17-04/47-138), однак цей лист був направлений відповідачу поза межами строку позовної давності. Матеріали справи не містять доказів про наявність у позивача поважних причин пропущення позовної давності у три роки для звернення до суду. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно до ч.4 ст. 267 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що є підстави для застосування позовної давності та ухвалення рішення про відмову в позові через сплив позовної давності. Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed