Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом \~про стягнення\~коштів посилаючись\~на те,\~що в кінці липня 2019 року в с. Бокиївка Волочиського району Хмельницької області він познайомився з [PERSON] , який відрекомендувався представником ТОВ «Стеко» (юридична адреса: м. Дніпро, вул. Артільна, 2) і нібито, є дилером з проведення будівельних і монтажних робіт, пов`язаних з будівництвом, виготовленням і встановленням для побутових і особистих потреб фізичних і юридичних осіб вікон, дверей, дверних ролетів, тощо. Позивач довірився цій особі, в розмові [PERSON] авторитетно завірив, що представництво ТОВ «Стеко», яке він представляє знаходиться в м. Хмельницький, і в разі потреби і оформлення замовлення за певну плату виготовлять, а він встановить пластикові вікна у власному гаражі позивача, розташованому в с. Бокиївка Волочиського району Хмельницької області. В обумовлений термін виконавець належним чином виконав перше замовлення і позивачем з ним було проведено відповідні розрахунки, що додало впевненості і довіри до цієї людини. 27.08.2019 року позивач, як замовник знову уклав з [PERSON] попередній усний договір щодо виготовлення і встановлення для власних потреб за певну плату вже ролетних воріт у цьому ж гаражі, розташованому за вищевказаною адресою. При цьому сторони домовились, що після підготовки необхідних документів між ними повинно бути укладено нотаріально посвідчений договір побутового підряду на задоволення побутових і особистих потреб, тобто виготовлення і встановлення ролетних воріт у гаражі позивача. Відтак, [PERSON] запропонував позивачеві, що в рахунок майбутнього укладення договору побутового підряду і на підтвердження зобов`язань і належних платежів за виконання робіт у зв`язку з тим необхідно сплатити йому попередній аванс в сумі 10 000 гривень. Як передбачалось, остаточна сума обумовленого платежу за виконану роботу відповідно до комерційної пропозиції за №163 від 23.08.2019 року мала би складати всього суму 13 268,68 грн. Позивач погодився з пропозицією останнього і передав йому грошові кошти в обумовленій сумі - 10\~000 грн. в якості авансу. В свою чергу [PERSON] , отримавши грошові кошти, передав йому комерційну пропозицію за №163 від 23.08.2019 року на бланку якої власноручно вчинив наступні записи: « [NUMBER] , Саша 10 000, Аванс 27.08.2019 [PERSON] », закріпивши це своїм особистим підписом. Ця розмова і передача позивачем грошових коштів [PERSON] відбулась в присутності свідків: [PERSON] (с.Медведівка Волочиського району Хмельницької області) та [PERSON] (с. Бокиївка Волочиського району Хмельницької області), які об`єктивно можуть підтвердити зазначені обставини і факти. Оскільки точної дати виконання зобов`язань обумовлено не було, 01 жовтня 2019 року позивач звернувся до [PERSON] з приводу оформлення необхідних документів та виготовлення ролетних воріт, але той вже заявив, що він є неофіційним дилером, замовлення не виконано і невідомо коли буде виконано це залежить не від нього, а що стосується отриманого авансу, то він зобов`язується його повернути. Після цієї розмови, [PERSON] почав уникати зустрічей і спілкування згодом заявив, що грошові кошти, отримані в якості авансу, повертати не буде. З цього приводу 15 жовтня 2019 року позивач звернувся із відповідною заявою у Волочиський ВП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області, але позитивних результатів це не дало. Зважаючи на те, що відповідач відмовляється повернути завдаток в добровільному порядку тому вимушений звернутися до суду про стягнення боргу. Ухвалою суду від 17.12.2019 року справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні. У судове засідання позивач не з`явився проте, подав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги, просить справу розглядати без його участі . Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи були повідомлений в установленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач передав відповідачу 27 серпня 2019 року завдаток у розмірі 10 000 грн. за виконання замовлення щодо виготовлення ролетних воріт. Зобов`язання відповідач до даного часу не виконав. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Суд вважає, що волевиявлення відповідача підтверджується власноруч написаною розпискою про отримання завдатку у розмірі 10 000 грн. Відповідно до ч.іст.546 ЦК України завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов`язань. Із змісту ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. А тому, оскільки договір побутового підряду, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було тому суд вважає, що передані відповідачу грошові кошти є авансом, який підлягає поверненню. Частина 2 ст.570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, так як на відміну від завдатку аванс - це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч.1ст.546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладених в ухвалах Судової палати з цивільних справ від 26.02.2004 року, від 13.10.2005 року, а також 21.06.2006 року вбачається, що залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. Якщо ж сторони домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення коштів переданих, як авансу. Зважаючи на\~викладене суд\~приходить до\~висновку,\~що позовні\~вимоги є\~обгрунтованими та\~такими,\~що знайшли\~підтвердження у\~судовому засіданні\~тому сума\~авансу у\~розмірі 10\~000\~грн.,\~ підлягає до стягнення. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача не підлягають до задоволення так, як позивачем не зазначено у позовній заяві та не представлено доказів її заподіяння відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню на користь позивача у розмірі 512,26 грн. судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial