Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованість у розмірі 17744,14 грн., судовий збір. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 14.11.2018 між [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір № 60200009660 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ (далі - Договір). Цей Договір укладено в електронній формі, що згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення Договору в письмовій формі та підписаного власноручно. Відповідно до п. 8.1 Договору клієнт отримує товари від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів клієнту. В момент підписання Договору всі існуючі та майбутні права постачальника за Договором відступаються на користь Процесинг-центра (ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп»). Згідно вказаних умов Договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Товари згідно рахунку № 232 від 14.11.2018 року» (далі Товар) встановленою вартістю 67761,33 грн. Передача товару відповідачу засвідчена підписом відповідача в договорі. Адреса експлуатації Товару визначена у Договорі: [ADDRESS] . Умовами пакету фінансування визначеними в Договорі, встановлено розмір, порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місцем укладення Договору. Умови пакету фінансування: платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів) становить 6776,13 грн.; кількість місячних платежів (крім першого) - 9; розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами - 6776,13 грн.; вид договору - прямий лізинг; перехід права власності до клієнта - виплата всіх зобов`язань за договором. Також згідно п. 1.1., п. 1.3. договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ № 2014102802 від 28.10.2014 р. всі права вимоги до Відповідача, що випливають з умов Договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання Договору - 14.11.2018 року. Відповідачем не виконуються умову договору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. У відзиві зазначено про незгоду із позовними вимогами, оскільки відповідач не підписував договір за допомогою електронного підпису. Крім того, відсутні докази підписання відповідачем Правил отримання товарів в системі ПлатиПізніше™. Також зазначено, що виходячи з розрахунку сума, відповідно до умов договору сплачена. Відповідь на відзив містить заперечення фактів, що зазначені у відзиві. Позивач не погоджується із твердженням відповідача щодо не підписання відповідачем Договору в електронній формі із накладенням на нього електронного підпису. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, представник відповідача - адвокат Доценко К.С. в судове засідання не з`явились. Представник відповідача - адвокат Доценко К.С. надав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, просить відмовити в задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2020 року відкрито спрощене провадження із викликом сторін. 20.05.2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Фізичну особу-підприємця [PERSON] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.10.2020 року задоволено клопотання та витребувано докази у позивача. В листі, який отримано судом 23.11.2020 року, представником позивача зазначено про неможливість подати витребувані докази у зв`язку із їх відсутністю та фізичною неможливістю сформувати в електронному чи документальному вигляді на паперових чи інших носіях. Між ФОП [PERSON] та [PERSON] (відповідач) було укладено договір № 60200009660 (далі Договір) від 14.11.2018 року про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™. Відповідно до відмітки про накладення електронного підпису (аналогу власноручного) [PERSON] підписав даний договір 15.11.2018 року об 14-24 год. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Щодо твердження представника відповідача, які зазначені у відзиві, щодо не підписання відповідачем договору в електронному форматі за допомогою електронного підпису (аналогу власноручного), з боку відповідача належних та допустимих доказів на підтвердження своїх тверджень щодо не підписання договору, суду не надано. Крім того представником відповідача долучено до відзиву квитанції про оплату [PERSON] послуг позивача за №60200009660. Статтею 204 ЦПК України встановлено правомірність правочину. А саме: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За умовами Договору клієнт отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні прав постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»), що вбачається з п. 8.1. У п. 8.2 Договору зазначено, що порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається договором та правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018 року, що є невід`ємною частиною цього договору. Клієнт ознайомлений з копією правил в електронній формі від на сайті www.paylater.com.ua. Оскільки позивачем не надано суду редакцію Правил отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізнішетм з власноручним або електронним підписом відповідача, суд погоджується з твердження представника відповідача щодо необізнаності відповідача із даними Правилами. Згідно умов договору надаються відповідачу товари згідно рахунку №232 від 14.11.2018 року. За даним рахунком на оплату № 232 від 14.11.2018 року, [PERSON] є покупцем у постачальника ФОП [PERSON] товарів на загальну суму 50821,00 грн. Відповідно до п. 2 Договору розрахункова загальна сума платежів становить 67761,33 грн., у тому числі платіж при укладенні договору - 6776,13 грн. Умовами Пакету фінансування визначеними у договорі, встановлено розмір та порядок оплати місячних платежів: щомісячно рівними частинами в розмірі 6776,13 грн. до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місцем укладення договору, 9 платежів, крім першого. Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання за договором про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм в частині сплати платежів, передбачених Пакетом фінансування та договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за зазначеним договором. Відповідно до розрахунку суми заборгованості за договором № 60200009660 від 14.11.2018 року станом на 11.01.2020 року заборгованість становить 17744,14 грн. Розрахунок позивача та долучені квитанції представником відповідача, вказують на порушення відповідачем графіку сплати місячних платежів, визначеному у п. 14 Договору, оскільки не дотримано даного графіку. У відповідності із п. п. 12.2, 12.3 встановлено розмір неустойки, який нараховуються у зв`язку із порушенням строку платежів. Враховуючи факт не дотримання графіку платежів і нарахування неустойки, що тягне за собою збільшення раніше визначеної суми загальних платежів, відповідно до умов Договору, суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо сплати відповідачем 68230,00 грн., що перевищує суму за Договором на 488,67 грн. Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, законом України «Про електронну комерцію». За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину. Правовідносини між сторонами справи, третьою особою врегульовані договором № 60200009660 про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм від 14.11.2018 року, за умовами якого всі права вимоги, що випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» в момент підписання договору. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За правилами ст. ст. 525, 526, 527 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 12.2 договору встановлено, що у разі прострочення сплати платежів на строк 10 календарних днів клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення спати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Крім того, згідно положень п. 12.3 договору, у разі прострочення відповідачем сплати платежів на строк більше 30 календарних днів, останній зобов`язаний за першою вимогою позивача протягом 10 календарних днів з моменту отримання такої вимоги дострокового одноразово сплатити на користь останнього всі платежі, належні до сплати згідно з Пакетом фінансування. Відповідно до статті 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Правилами статті 611 Цивільного Кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом серед яких - сплата неустойки. Частинами першою, другою статті 551 Цивільного Кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Розрахунком, наданим позивачем, підтверджується наявність заборгованості з урахуванням неустойки у розмірі 17744,14 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог позивача. У зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному об`ємі. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір, відповідно до платіжного доручення № 581 від 11.01.2020 року у розмірі 2102,00 грн. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 263-265 ЦПК України суд,-

Outcome: approved