Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення тимчасової державної допомоги. У позовній заяві вказував, що з січня 2010 року на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради перебувала [PERSON] , як отримувач тимчасової державної допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Рішенням від 23.06.2009 року по справі №2-4345/09 Соснівський районний суд м. Черкаси вирішив стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, починаючи з 14.05.2009 року по день повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] подала до департаменту заяву, згідно з якою їй була нарахована та виплачувалась тимчасова допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів за період із 01.02.2010 по 31.11.2017 на загальну суму 41720,63 грн. В подальшому до Департаменту надійшла довідка від Драбівського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 08.12.2017 №4711/14.10-31 про отримання аліментів [PERSON] від [PERSON] в листопаді 2017 року у сумі 1200 грн. Рішенням від 18.12.2017 року виплату тимчасової державної допомоги [PERSON] було припинено та виставлено переплату. Обсяг отриманих коштів [PERSON] визначено за періоди з 01.02.2010 по 31.07.2010, 01.08.2010 по 31.01.2011, 01.02.2011 по 31.07.2011, 01.08.2011 по 31.01.2012, 01.02.2012 по 31.07.2012, 01.08.2012 по 31.01.2013, 01.02.2013 по 31.07.2013, 01.08.2013 по 31.01.2014, 01.02.2014 по 31.07.2014, 01.08.2014 по 31.01.2015, 01.02.2015 по 31.07.2015, 01.08.2015 по 31.01.2016, 01.01.2016 по 30.06.2016, 01.07.2016 по 31.12.2016, 01.01.2017 по 30.06.2017, 01.07.2017 по 31.12.2017. З метою досудового врегулювання спору відповідач листом був повідомлений про надміру виплачену тимчасову допомогу в сумі 41720,63 грн. з одночасним проханням повернути кошти на рахунок департаменту. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 11.11.2019 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач надав відзив на позов в якому зазначив, що позовні вимоги про стягнення з нього тимчасової державної допомоги не підлягають задоволенню в зв`язку з тим, що на час подання позову відповідач не має заборгованості зі сплати аліментів, оскільки сплатив всю суму аліментів згідно виконавчого листа. При перерахунку заборгованості за аліментами, суми отримані стягувачем аліментів як тимчасова державна допомога не враховувалися, заборгованість на суму отриманої стягувачем допомоги не зменшувалась. В результаті стягувач отримав кошти на утримання дитини в подвійному розмірі. Позивач призначив тимчасову державну допомогу отримувачу аліментів, починаючи з 01.02.2010 року. Тобто, з часу призначення тимчасової допомоги у позивача виникло право щодо звернення до суду з вимогою про захист свого права на стягнення такої допомоги з платника аліментів, в межах позовної давності. Просить відмовити в задоволенні позову з підстав спливу позовної давності. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням від 23.06.2009 року по справі №2-4345/09 Соснівський районний суд м. Черкаси вирішив стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, починаючи з 14.05.2009 року по день повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання вказаного рішення Соснівським районним судом м. Черкаси 10.08.2009 року був виданий виконавчий лист, який звернутий до примусового виконання. Згідно довідки Драбівського відділу ДВС у Черкаській області про неотримання аліментів №316 від 16.10.2009 року [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] за період з 01.05.2009 року по 14.08.2009 року, згідно з виконавчим листом № 2-4345 від 10.08.2009 року, який виданий Соснівським районним судом м. Черкаси. 27.01.2010 року гр. [PERSON] звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Соснівського райвиконкому м. Черкаси із заявою про призначення соціальної допомоги від 27.01.2010 року. Рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 10.02.2010 року (особова справа/рахунок №433546) [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів з 01.02.2010 року по 02.07.2010 року в розмірі 189 грн. 60 коп., з 03.07.2010 року по 31.07.2010 року в розмірі 232 грн. 80 коп. Рішенням від 18.08.2010 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу з 01.08.2010 року по 30.09.2010 року в розмірі 276 грн. 30 коп., з 01.10.2010 року по 30.11.2010 року в розмірі 282 грн. 30 коп., з 01.12.2010 року по 31.01.2011 року в розмірі 287 грн. 10 коп. Рішенням від 10.02.2011 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу з 01.02.2011 року по 31.03.2011 року в розмірі 293 грн. 10 коп., з 01.04.2011 року по 31.07.2011 року в розмірі 299 грн. 10 коп. Рішенням від 08.08.2011 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу з 01.08.2011 року по 30.09.2011 року в розмірі 299 грн. 10 коп., з 01.10.2011 року по 30.11.2011 року в розмірі 306 грн. 60 коп., з 01.12.2011 року по 31.01.2012 року в розмірі 312 грн. 60 коп. Рішенням від 02.02.2012 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу з 01.02.2012 року по 31.03.2012 року в розмірі 333 грн. 60 коп., з 01.04.2012 року по 30.06.2012 року в розмірі 340 грн. 20 коп., з 01.07.2012 року по 31.07.2012 року в розмірі 343 грн. 20 коп. Рішенням від 08.08.2012 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу з 01.08.2012 року по 30.09.2012 року в розмірі 343 грн. 20 коп., з 01.10.2012 року по 30.11.2012 року в розмірі 348 грн. 30 коп., з 01.12.2012 року по 31.01.2013 року в розмірі 359 грн. 10 коп. Рішенням від 13.02.2013 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу з 01.02.2013 року по 31.07.2013 року в розмірі 363 грн. 00 коп. Рішенням від 14.08.2013 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу з 01.08.2013 року по 30.11.2013 року в розмірі 363 грн. 00 коп., з 01.12.2013 року по 31.01.2014 року в розмірі 385 грн. 80 коп. Рішенням від 12.02.2014 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу з 01.02.2014 року по 31.07.2014 року в розмірі 385 грн. 80 коп. Рішенням від 15.08.2014 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу з 01.08.2014 року по 31.01.2015 року в розмірі 385 грн. 80 коп. Рішенням від 06.02.2015 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів з 01.02.2015 року по 31.07.2015 року в розмірі 385 грн. 80 коп. Рішенням від 14.08.2015 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів з 01.08.2015 року по 31.01.2016 року в розмірі 385 грн. 80 коп. Рішенням від 12.02.2016 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року в розмірі 501 грн. 16 коп. Рішенням від 12.08.2016 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року в розмірі 765 грн. 50 коп. Рішенням від 23.01.2017 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року в розмірі 844 грн. 50 коп. Рішенням від 21.07.2017 року [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року в розмірі 888 грн. 50 коп. Також з матеріалів справи вбачається, що така допомога виплачувалася [PERSON] з 01.02.2010 року по листопад 2017 року та всього було виплачено 41720 грн. 63 коп., що стверджується повідомленням про переплату Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 03.01.2018 року. Відповідно до довідки про розмір аліментів сплачених у твердій грошовій сумі від 08.12.2017 року №4711/14.10-31 станом на 08.12.2017 року [PERSON] отримала аліменти в листопаді 2017 року в сумі 1200,00 грн. Рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 18.12.2017 року виплата тимчасової державної допомоги [PERSON] припинена з 01.12.2017 року, у зв`язку з тим, що батько дитини сплачував аліменти з листопада 2017 року. 15.03.2019 року позивач направляв на адресу відповідача вимоги про повернення суми сплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів за період з 01.02.2010 року по 30.11.2017 року в сумі 41720 грн. 63 коп., однак дані вимоги залишені відповідачем без задоволення. Згідно ч. 8-10 ст. 181 СК України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім?ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року №189 затверджено Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. Відповідно до ч.1 п.2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме - тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів. Відповідно до п. 10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі: добровільного виконання рішення суду особою, зобов`язаною сплачувати аліменти. Про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов`язаний повідомити у десятиденний строк орган соціального захисту населення. Виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна із зазначених обставин. Відповідно до п.12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Позивач 10 жовтня 2019 року подав позовну заяву до відповідача про стягнення тимчасової державної допомоги, в сумі 41720,63 грн. за період з 01.02.2010 року по 31.12.2017 року. Суд оцінивши надані позивачем докази, вважає, що позивач на законних підставах призначав та виплачував [PERSON] допомогу, оскільки остання дійсно не отримувала аліментів за рішенням суду, що підтверджується довідками з державної виконавчої служби. Позивач вправі ставити питання про стягнення з відповідача сплачених [PERSON] коштів у виді допомоги. Суд не погоджується з позицією відповідача, те що підставою для відмови у позові може бути погашення всієї суми заборгованості перед стягувачем аліментів після припинення виплат з допомоги, оскільки платник аліментів не виконав цей обов?язок вчасно, що потягло виплати коштів на допомогу з державного бюджету у встановленому законом порядку, і є всі підстави для їх стягнення з боржника. Проте, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності. Суд вважає, що клопотання відповідача про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, а загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Допомога позивачем призначалася строком на півроку, позов до суду поданий 10.10.2019 року. За останній трирічний період, що передував зверненню позивача до суду в межах строків позовної давності була надана допомога за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 рік (рішення про призначення допомоги сім?ям з дітьми від 12.08.2006 року на період з 01.07.2016 по 31.12.2016 року), тобто початок перебігу строку позовної давності у позивача за даним рішенням почався 01.01.2017 року. Частинами 3-5 ст. 267 ЦК України закріплено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивачем не вказано на наявність будь-яких об`єктивних причин, які б завадили або унеможливили вчасне звернення до суду за захистом порушеного прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] має відшкодувати витрати, понесені позивачем на тимчасову допомогу його дитині, виплата якого розпочата з 01.07.2016 року та наступні періоди призначення допомоги до 30.11.2017 року включно, що складає 14269 гривень 50 копійок. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до [PERSON] про стягнення тимчасової державної допомоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial