Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи тим, що [INFO] померла його матір [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали їй відповідно до Державних актів серії Р2 №654563 та Р2№654945. Своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини, так як тривалий час перебував у жалобі після смерті матері. Також в цей період його дружина тяжко хворіла. Вважаючи таки причини пропуску зазначеного строку поважними, просив визначити йому додатковий строк для вчинення вказаний дій. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в заяві, доповнивши, що після смерті матері його дружина тяжко захворіла, у зв`язку з чим він не зміг своєчасно звернутися до нотаріуса. В наслідок такого захворювання остання являється інвалідом третьої групи. Всі ці обставини та втрата матері значно змінили його встановлений спосіб життя, він просто не зміг думати про оформлення спадщини. Просив позов задовольнити. Представник відповідача про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Суд, вислухавши думку позивача, вважав за можливим справу розглянути без участі представника відповідача за наявними доказами. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка мешкала в селі Олександрівка, Буринського району Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця, свідоцтвом про народження та паспортом позивача, державними актами на право приватної власності на землю, довідкою Олександрівської сільської ради (а.с.5-11). Будучи спадкоємцем першої черги за законом позивач заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк не подав і до теперішнього часу спадщина є відкритою. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформульованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки він тривалий час перебував в жалобі після втрати матері. Крім того малися інші суттєві сімейні обставини, а саме тяжка хвороба його дружини [PERSON] , що завадили з об`єктивних причин йому звернутися до органів нотаріату з відповідною заявою. При цьому, в 2016 році отримавши правовстановлюючі документи на спадкове майно, позивач тривалий час доброчесно вважав, що таким чином він прийняв спадщину. Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивача спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для позивача об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06. 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач, пов`язаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved