Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, вточнивши позовні вимоги, посилався на те, що він 02 квітня 2009 року був прийнятий на посаду заступника головного інженера до ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Горізонт-2008». У період з 02 квітня 2009 року по 05 січня 2010 року позивач безперервно працював на вищезазначеному підприємстві, але йому жодного разу не була виплачена заробітна плата. 05 січня 2010 року на підставі наказу №76-к від 05 січня 2010 року позивача було звільнено з займаної посади за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України. Однак відповідачем не було здійснено розрахунку з позивачем, у зв'язку з чим у відповідача ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Горізонт-2008»перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі у розмірі 23090 гривень 52 коп., через що позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідній допомоги в сумі 6173,94 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі в сумі 90219,19грн. та позивач просить зобов'язати відповідача нарахувати заробітну плату із розрахунку 2880,00 грн. за календарний місяць. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'являється, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, повідомлення про причини неявки та клопотань про відкладення справи від нього не надходило, і тому суд, враховуючи, що позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутністю відповідача, за правилами ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, приходить до висновку про можливість ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що позивач у період з 02 квітня 2009 року по 05 січня 2010 року перебував у трудових відносинах з «Виробничо-комерційна фірма «Горізонт-2008», працював за трудовим договором на посаді заступника головного інженера, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6-7). Судом встановлено, що 05 січня 2010 року позивача було звільнено з займаної посади за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записом у трудовій книжці та витягом з наказу (а.с. 6-7, 8). Судом також встановлено, що заборгованість ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Горізонт-2008» перед позивачем по заробітній платі складає 23090 гривень 52 коп., що підтверджується довідкою, яка надана Пенсійним фондом України та розрахунком позивача (а.с. 3-5, 9), оскільки відповідач довідку про розрахунок ні позивачу, ні суду не надає. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Виходячи зі змісту ст. 44 КЗпП України, законом не передбачено виплату працівнику вихідної допомоги у випадку його звільнення за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України), тому в задоволенні позову в частині стягнення вихідної допомоги необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільнені, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь затримки розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку згідно із заявленими позовними вимогами з моменту звільнення з 05 січня 2010 року по день звернення до суду, виходячи із даних про середню заробітну плату із розрахунку за два останні відпрацьовані місяці, в зв'язку з чим сума, яка підлягає стягненню в порядку ст. 117 КЗпП України, складає 90219,19грн. Таким чином, відповідачем були порушені права позивача, передбачені ст. ст. 115, 116, 117 КЗпП України, за захистом яких він звернувся до суду, тому суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 23090 гривень 52 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 90219,19грн., а у задоволенні позовних вимог щодо стягнення вихідної допомоги відмовити, а на підставі ст. 88 ч. ч. 3, 2 ЦПК України стягнути судовий збір. На підставі викладеного, ст. ст. 36, 38, 39, 44, 115 ч. 1, 116 ч. 1,2, 117 КЗпП України,

Outcome: partial