Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] та в обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 09 листопада 2017 року між ПАТ «ТАСКОМБАНК», поточне найменування та організаційно-правова форма якого АТ «ТАСКОМБАНК», та [PERSON] було укладено заяву-договір №101/4052016-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (із встановленням кредитного ліміту) (далі - кредитний договір). Згідно із кредитним договором №101/4052016-СК від 09 листопада 2017 року відповідачу надано кредитні кошти з максимальним кредитним лімітом у 100000 гривень, з процентною ставною 39,6% - з 09 листопада 2017 року по 31 січня 2019 року; 43,2% - з 01 лютого 2019 року, строком користування 365 днів з автоматичною пролонгацією з моменту встановлення кредитного ліміту та сплатою штрафу за прострочення обов`язкового мінімального платежу у розмірі 100 гривень за кожен факт прострочення платежу. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 15 січня 2020 року він має заборгованість перед позивачем у загальній сумі 74123,93 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, а також просить стягнути понесені позивачем судові витрати. У судове засідання представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явився, за адресою, підтвердженою відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду, неодноразово викликався в судові засідання судовими повістками, одну з яких про виклик у судове засідання на 06 листопада 2020 року згідно поштового повідомлення отримав його батько 29 жовтня 2020 року, а інші поштові відправлення повернулися на адресу суду з відміткою листоноші «Адресат відсутній». Разом з тим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України суд неодноразово здійснював виклики відповідача у судові засідання через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідач [PERSON] після оприлюднення оголошень про його виклик у судові засідання до суду жодного разу не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, із заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, відзив на позов не подав. Тому суд розглядає справу за відсутності відповідача за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог представником позивача, ненадання відповідачем відзиву на позов, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Судом встановлено, що 09 листопада 2017 року між ПАТ «ТАСКОМБАНК», поточне найменування та організаційно-правова форма якого АТ «ТАСКОМБАНК», та [PERSON] було укладено заяву-договір №101/4052016-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (із встановленням кредитного ліміту). Згідно Додатку 1 до заяви-договору №101/4052016-СК відповідачу надано кредитні кошти на споживчі потреби з максимальним кредитним лімітом у 100000 гривень, зі строком користування - 365 днів з автоматичною пролонгацією, зі сплатою 39,6% річних та сплатою штрафу у розмірі 100 гривень за кожен факт прострочення платежу. Згідно з п.3 розділу 1 кредитного договору позичальник погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту залежить від типу обраного пакету послуг та кредитного продукту. Позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку згідно внутрішніх нормативних документів банку. Підписанням даної Заяви засвідчив про пряму і безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п.5 розділу 1 кредитного договору, позичальник засвідчив, що ознайомлений із змістом цієї заяви-договору, договору зі всіма додатками до нього та повністю з ними згодний. Умови заяви-договору та договору є зрозумілими для нього, обов`язковими для виконання та заперечення щодо них відсутні. Згідно з п.4 розділу 2 кредитного договору, заява-договір набуває чинності з моменту її підписання сторонами і діє до повного виконання клієнтом і банком своїх зобов`язань за ним. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 15 січня 2020 року у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 74123,93 грн., у тому числі 40961,59 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена); 32062,34 грн. - заборгованість за відсотками (в т. ч. прострочена); 1100 грн. - заборгованість за штрафом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно із абз.1 ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за кредитним договором не погашає, що є порушенням законних прав Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК». З огляду на викладене, суд вважає, що в даній справі наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №101/4052016-СК від 09 листопада 2017 року в розмірі 74123,93 грн. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, у вигляді судового збору складають 2102,00 грн. і відповідно до ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved