Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь його частку вартості автомобіля ЗАЗ 110307, державний номерний знак [NUMBER], яка складає 11 128 грн. 84 коп., посилаючись на те, що 08 липня 2014 року він передав на прокат вищевказаний автомобіль [PERSON], технічний паспорт на ім'я [PERSON] та ключі від автомобіля. Коли прийшов час повернути автомобіль, відповідач відмовився його повернути. З цього приводу він звертався до правоохоронних органів, проте йому було рекомендовано звернутися до суду. На даний час автомобіль йому не потрібний, тому просить стягнути з відповідача на його частку вартості автомобіля. Позивач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що договір оренди з [PERSON] вони не складали і надав розписку про те, що 08.07.2014 року позивач надав йому розписку про те, що він передає автомобіль в довготермінове користування і в подальшому жодних претензій до нього і до автомобіля мати не буде. Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.212 ЦПК України за своїм нутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позов незаконний, необґрунтований і не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що передбачено і ч.1 статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України, а відповідно до ч.4 ст.60 вказаного кодексу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за за\-хистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджа\-ється своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2014 року автомобіль марки ЗАЗ 110307, державний номерний знак [NUMBER], перебуває у спільній частковій власності позивача [PERSON] та його синів [PERSON] та [PERSON] Оскільки позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається в якості обґрунтування позову, суд вважає позов позивача безпідставним, враховуючи, що він не надав договір оренди автомобіля та докази про отримання ним будь-якої суми за наданий в оренду автомобіль Також, позивач не зазначив адресу інших співвласників автомобіля для притягнення їх в якості третіх осіб і з'ясування їх позиції з приводу позовних вимог - це його синів [PERSON] та [PERSON] Враховуючи зазначене, у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed