Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором із відповідача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за договором кредиту та судових витрат по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 березня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], укладено кредитний договір № 014/3147/145396/82. Згідно даного договору відповідач отримав кредит в сумі 50000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером №0MQA382 та заявою на видачу готівки від 14.03.2008 р., прийнявши на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,0 % річних відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язався повернути кредит до 14 березня 2018 року. Проте не виконує належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 17 квітня 2014 року за позичальником рахується 43253,26 доларів США, кредитної заборгованості. Позивач просить суд стягнути достроково з відповідача кредитну заборгованість на користь позивача та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, та пояснив що пунктом 6.1. даного договору передбачено порядок надання кредиту, а саме: надання кредиту здійснюється у безготівковій формі шляхам переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок Позичальника. Отже, виходячи з умов договору, кредитні кошти Відповідачу повинні були зарахуватися на його поточний рахунок. Однак, відповідно до умов договору, в матеріалах справи відсутній договір про відкриття та ведення банківського рахунку, укладеним між «Райффайзен Банк Аваль» та Позичальником, для зарахування кредитних коштів. Відповідно до зазначеного в матеріалах справи відсутні докази зарахування кредитних коштів. Копія валютного меморіального ордеру та копії заявки на отримання готівки не є належним доказом того, що Банк перерахував Позичальнику кошти. Доказом можуть бути лише оригінали документів, які підтверджують ту чи іншу операцію Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, тому просив застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог щодо стягнення пені. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно кредитного договору № 014/3147/145396/82 від 14 березня 2008 року укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], останній отримав кредит в сумі 50000,00 тис. доларів США., зі сплатою 14,0 відсотків річних, та кінцевим терміном погашення по 14 березня 2018 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за даним кредитним договором вбачається, що відповідач [PERSON] станом на 17.04.2014 року має заборгованість перед банком у сумі - 43253,26 доларів США., яка складається з: непогашена сума кредиту 30612,42 доларів США.; несплачені проценти - 3289,59 доларів США.; а також пеня за порушення строків сплати кредиту - 9351,25 доларів США. Відповідач подав суду письмові заперечення з проханням застосувати строк позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором сума пені за період з 14.04.2013 року по 14.04.2014 року становить - 4006,75 доларів США. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором на загальну суму в сумі 37908,76 доларів США. із зменшенням суми стягнення пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків з 9351,25 доларів США. до 4006,75 доларів США. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial