Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі - продажу, укладений між сторонами 02.12.2019 року. Позов обґрунтований тим, що 2 грудня 2019 року сторони уклали договір купівлі - продажу, відповідно до якого позивач придбав у [PERSON] нежитлову будівлю - навіс А площею 931,5 кв.м., огорожа -1, 182,0 кв.м., що розташований в [ADDRESS]. На виконання даного договору [PERSON] передав відповідачеві грошові кошти в сумі 15828 грн., на що останній надав розписку про отримання грошей та передав позивачеві технічну документацію на придбану будівлю та ключі від вхідних дверей. Однак, при зверненні до нотаріуса виявилось, що нотаріально посвідчити договір не представляється можливим, оскільки відповідач не може надати у розпорядження нотаріуса технічну документацію на земельну ділянку, на якій знаходиться вказана нежитлова будівля, а також відомості про присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Дані обставини пов`язані з тим, що вищеописана будівля розташована на земельній ділянці, технічна документація на яку не виготовлялась, оскільки вона розташована на території господарського двору колишнього КСП наряду з іншими будівлями, які фактично перебувають у власності фізичних осіб без розподілу земельних ділянок. Відсутність розподілу земельних ділянок між власниками будівель також пов`язана із прогалиною в законодавстві України, яке регулює оформлення права власності на землі даної категорії. Тобто погодивши усі істотні умови договору та вчинивши ряд дій, спрямованих на реальне його виконання, сторони договору (позивач та відповідач) з незалежних від них причин позбавлені можливості нотаріально посвідчити укладений ними договір, що порушує їх права на володіння користування та розпорядження належним їм майном. Дана позовна заява надійшла до суду 12.12.2019 року та відповідно до автоматизованої системи документообігу була передана для розгляду судді Хмель Р.В. 13.12.2019 року ухвалою відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] до початку розгляду справи по суті, надав через канцелярію суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] також надав суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 2 грудня 2019 року сторони уклали договір купівлі - продажу, за умовами якого позивач придбав у [PERSON] нежитлову будівлю - навіс А площею 931,5 кв.м., огорожа -1, 182,0 кв.м., що розташований в [ADDRESS]. На виконання даного договору позивач передав відповідачеві грошові кошти в сумі 15828 грн., що підтверджується письмовою розпискою відповідача. Постановою нотаріуса №756/02-31 від 10.12.2019 року сторонам відмовлено у посвідченні вищевказаного договору, оскільки ними не надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. При цьому факт належності [PERSON] вказаного навісу підтверджено рішенням Бершадського районного суду від 26.06.2009 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25485229, рішенням Бершадського районного суду від 27.12.2018 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №158589499. Аналіз змісту договору між сторонами від 02.12.2019 року свідчить про дотримання усіх істотних умов: реквізити сторін, предмет, договору, ціна, строк дії договору, порядок передачі. Крім того, згідно з п. 12 договору, сторони підтвердили своїми підписами домовленість щодо нотаріального посвідчення укладеного договору. Згідно з ст. 655 ЦК України а договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Ст. 657 цього ж кодексу визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Отже, договір, укладений між нами 30.09.2016 року є двостороннім та потребує нотаріального посвідчення. Саме тому одноособово оформити даний договір позивач не має можливості, оскільки це суперечить вимогами законодавства та правилам ділового обороту. Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Ч. 2 ст. 220 цього ж кодексу встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved