Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, свої вимоги мотивує тим, що 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №6903 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості у сумі 40850 грн. Вважає його протиправним, таким, що не відповідає чинному законодавству, а тому не підлягає виконанню. Зазначає, що жодних договірних відносин з ТОВ «Фінпром Маркет» він не мав, кредитний договір не підписував, жодних вимог не отримував. Втконавчий напис було вчинено на підставі не посвідченого нотаріально кредитного договору. У зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, наявні підстави для скасування оскаржуваного виконавчого напису. Просить виконавчий напис №6903, вчинений 08 лютого 2021 року визнати таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі із зазначених підстав, просить позов задовольнити. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Подав до суду заяву про визнання позовних вимог. Треті особи приватний виконавець Писарєв В.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Ухвалою суду від 10 червня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 05 липня 2021 року. Справа слуханням була відкладена в зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою суду від 10.06.2021 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 серпня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Інфінанс» був укладений Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0508359885 з умовами кредитування, визначених в п.1.2,1.3,1.4, 1.5, 1.7 договору, а саме : сума кредитної лінії - 20000 грн., строк кредиту - 30 календарних днів, мета отримання кредиту - споживчі цілі, максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості - 1,75 %, річна відсоткова ставка складає 638,75 %. В договорі підпис [PERSON] відсутній (а.с.51-53). ТОВ «Фінпром Маркет», діючи як правонаступник, звернулось до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. До заяви було додано копію договору № 0508359885 від 12.08.2018 року, вимога про усунення порушення кредитних зобовязань, повідомлення про відступлення права грошової вимоги, виписка з рахунку [PERSON] , договір факторингу № 250121 ФК (а.с.51-61). 08.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №6903 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» за період з 12.06.2019 року по 08.02.2021 року включно, суму у розмірі: 10000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 30800, 00 грн.- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 40850 грн. 00 коп. (а.с.50). Постановою державного виконавця Зарічного відділу ДВС у м.Суми Пх-СХ МУМЮ (м.Суми) Писарєвим В.В. 31 травня 2021 року відкрито виконавче провадження №65603752 з виконання виконавчого напису №6903 від 08.02.2021 року, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт коштів боржника (а.с.15-16). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Судом встановлено, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу договір № №0508359885 від 12.08.2018 року не посвідчена нотаріально, тому не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 08.02.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц , від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв?язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 50% судового збору у розмірі 681 грн., сплаченого при зверненні до суду, у тому числі за подання позовної заяви в сумі 454 грн.00 коп. та 227 грн. 00коп. за подання заяви про забезпечення позову. При зверненні з позовом у позовній заяві [PERSON] було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 31 травня 2021 року [PERSON] уклав договір про надання правової (правничої) допомоги з адвокатом Дубровною В.В.. Відповідно до розрахунку розміру витрат на правничу допомогу в цивільній справі складає 9000 грн. 0 0коп., що включає : вивчення нормативної бази, судової практики в аналогічних справах, запити, консультації ,вивчення доказів - 4 години , вартість 2000 грн., складання позовної заяви - 8 годин, вартість 3000 грн., складання заяви про забезпечення позову - 4 години, вартість 2000 грн. 00 коп., складання пояснення - 2000 грн., всього 9000 грн. 00коп. 28 червня 2021 року складено акт приймання-передачі наданих послуг, який підписано адвокатом та позивачем (а.с.100-104) У поданій заяві про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розхподілу, відповідач зазначив, що заявлені витрати не є співмірними зі складністю справи. Зазначає, що витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 1025 грн. З урахуванням складності справи та обсягом виконаної адвокатом роботи, враховуючи наявність клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. 00 коп. є завищеними. Враховуючи складність справи, фактично витрачений час на представництво інтересів заявника у суді, обсяг фактично виконаних адвокатом робіт, пов`язаних із представництвом інтересів клієнта, враховуючи також визнання відповідачем позову до початку розгляду по суті даної справи, суд вважає, що необхідною і достатньою сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є 3000 грн. За таких обставин відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, у розмірі 3000 грн. 00 коп.

Outcome: approved