Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що 13 серпня 2005 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що протягом сумісного проживання з відповідачем їхнє подружнє життя не склалося, через різницю в поглядах на життя та несумісність у характерах між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Всі намагання знайти порозуміння та спільну мову з відповідачем виявилися марними. Позивач зазначає, що збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та є неможливим. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. 28 вересня 2016 року у справі було ухвалене заочне рішення про задоволення позову. За результатами розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.06.2017 року вищевказане заочне рішення суду від 28.09.2016 року було скасоване. В судове засідання позивач не з'явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, у заяві вказав, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що з позивачем у них була повноцінна сім'я, разом прожили 11 років. У червні 2016 року [PERSON] пішов із сім'ї до іншої жінки, після чого з'являвся періодично, востаннє з ним бачились декілька місяців тому. З червня 2016 року шлюбні стосунки з відповідачем припинились, з цього ж часу мають окремий бюджет та не ведуть спільне господарство. Строк для примирення просить не надавати. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 13 серпня 2005 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 1431 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач просить розірвати шлюб, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, відповідач визнає позов та заперечує проти надання судом строку на примиренн, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved