Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті його батька - [PERSON], який помер [INFO], залишилось спадкове майно, а саме: земельні ділянки площею 1,56478 га та площею 0,34399 га, що розташовані на території с.Крисовичі Мостиського району Львівської області, що належали померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18.11.2003року та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18.11.2003року. Стверджує, що він як син померлого є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та фактично прийняла спадщину, оскільки на час смерті батька постійно проживав разом із ним, доглядав за господарством та продовжує проживати за вказаною адресою і по даний час. Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом немає. Його мати [PERSON] (дружина спадкодавця) померла [INFO]. Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначені земельні ділянки (оригіналів державних актів) та неможливість отримання їх дублікатів, позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв'язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право власності на вищевказані земельні ділянки площею 1,56478 га та площею 0,34399 га, що розташовані на території с.Крисовичі Мостиського району Львівської області. В підготовче засідання позивач не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області у підготовче засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у підготовче засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи - Відділу у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в підготовче засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не надіслав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності чи відкладення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивача). До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 1,56478 га, що розташована на території Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18.11.2003 року, та право власності на земельну ділянку площею 0,34399 га, що розташована на території Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18.11.2003 року. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №560/07, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування є син померлого - [PERSON] (позивач у справі), який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини після смерті батька. Дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] померла [INFO]. Інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б мали право на частку у спадщині чи претендували б на таку, крім позивача, немає. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки (оригіналів вищевказаних державних актів) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18.11.2003 року; копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 18.11.2003 року; копією свідоцтва про народження позивача [PERSON]; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області №601 від 05.07.2017року; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією спадкової справи №560/07, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON]; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавця [PERSON] та іншими матеріалами справи. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спірні правовідносини виникли до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що при розгляді даної справи слід керуватися положеннями ЦК УРСР (в редакції 1963р.). Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Відповідно до ч.1 ст.529 цього кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved