Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 08.10.2019 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н. Банком на підставі виявленого бажання відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому [PERSON] , ознайомившись з умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 08.05.2020 року отримав у користування картку типу World Elite з кредитним лімітом до 400 000 грн. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 28.10.2020 року за ним рахується заборгованість на загальну суму 206 007,91 грн., з них: 190 736,61 грн. - заборгованість за кредитом, в т.ч. 157 730,32 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 33 006,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 11 062,92 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 4 208,38 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач зазначає у позові, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача 190 736,61 грн. заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 08.10.2019 року станом на 28.10.2020 року, а також судові витрати у розмірі 2 861,05 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 04.01.2021 року позовну заяву у даній справі прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Від відповідача відзив на позовну заяву у визначений строк на адресу суду не надійшов. За змістом ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У наданий ухвалою процесуальний строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши надані позивачем докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 08 жовтня 2019 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір, за умовами якого позичальник отримав у кредитодавця кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 51). 08.05.2020 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту «в напрямку VIP- обслуговування» (а.с. 52-54). Із доданої до позову копії довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , вбачається, що 15.10.2019 відбулась зміна кредитного ліміту, який встановлено у розмірі - 185 000 грн. (а.с. 50) Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» станом на 28.10.2020 року становить 206 007,91 грн., з них: 190 736,61 грн. - заборгованість за кредитом, в т.ч. 157 730,32 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 33 006,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 11 062,92 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 4 208,38 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-9). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтями 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При цьому суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача могли неодноразово змінюватися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період часу із виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на встановлені судом обставини справи, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 висновки, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 33 006,29 грн. у зв`язку з безпідставністю позовних вимог у цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по її сплаті в анкеті-заяві від 08 жовтня 2019 року та паспорті споживчого кредиту від 08.05.2020, оскільки витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Разом з тим, ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином наявні правові підстави для стягнення із [PERSON] заборгованості за поточним тілом кредиту у розмірі 157 730,32 грн. Висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19-ц та враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 365,96 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.. З огляду на викладене та

Outcome: partial