Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 24438,73 грн. заборгованості за договором кредиту № 95059/30/к2 від 10.07.2012 року, та сплачених судових витрат в розмірі 244,39 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду довіреність та заяву в якій клопоче про розгляд цивільної справи у його відсутність позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.27-31). Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 33). Неявка в судове засідання, належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи, у відповідності зі ст. 169 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вивчивши матеріали цивільної справи вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі за наступних обставин. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інше фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. В суді встановлено, що дійсно між позивачем та відповідачем 03.08.2011 року, укладено кредитний договір № 95059/30/к2 від 10.0702012 року, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 10600,00 грн., строком на 24 місяців, по 10.07.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % за рік з погашенням кредиту, а з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору, на поточний рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору становить 38 % річних згідно умов кредитного договору (а.с. 6-8). Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 10600,00 грн., згідно меморіальних номерів №№ 3386, 3387 від 10.07.2012 року. (а.с. 9). Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок Кредитора в повному обсязі: суми Кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених Договором. Станом на 25.05.2015 року, згідно розрахунків заборгованості, відповідач має заборгованість на загальну суму 24438,73 грн., яка складається з наступного: - 7063,95 грн. - заборгованість за кредитом; - 5722,75 грн. - заборгованість за відсотками; - 2156,54 грн. пеня; - 1273,01 грн. пеня за відсотками; - 1060,00 грн. штраф за порушення умов кредитного договору; - 4111,21 грн. - інфляційні нарахування за простроченим кредитом; - 3051,27 грн. - інфляційні нарахування за простроченими відсотками (а.с. 10-12). Таким чином в суді було встановлено, що відповідач дійсно отримав у позивача кредит, належним чином не виконав зобовязання за кредитним договором від чого виникла прострочена заборгованість, яка підлягає стягненню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача та держави судовий збір.

Outcome: approved