Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 17 серпня 2011 року в розмірі 106000,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву від 17 серпня 2011 року, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 5100,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява від 17 серпня 2011 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг б/н від 17 серпня 2011 року. Згідно умов договору б/н від 17 серпня 2011 року відповідач зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту; за користування кредитом відповідач зобовязалася сплатити проценти в розмірі, визначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік; у разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом відповідач зобовязалася сплатити пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування, а за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених договором, більше ніж на 30 днів - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором кредиту б/н від 17 серпня 2011 року та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, відповідач кредит отримала, але свої зобовязання щодо повернення коштів не виконала, в результаті чого, станом на 31 жовтня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 106000,00 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2018 року відкрито провадження по справі. Представник позивача подав суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у встановленому законом порядку отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, про що свідчить поштова кореспонденція, наявна в матеріалах справи, проте протягом пятнадцяти днів з дня отримання вказаних документів відзив на позовну заяву не подала. Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано. Враховуючи, що відповідач не подала суду відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі письмових пояснень, викладених у позові по суті справи та наданих суду доказів. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до анкети заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 17 серпня 2011 року, відповідач надала згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті складає між позивачем та відповідачем кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору б/н від 17 серпня 2011 року, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5100,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачуючи позивачу, щомісячно 7% від заборгованості, але не менше 50,00 гривень та не більше залишку заборгованості, а також оплачувати перевитрати платіжного ліміту, комісії на умовах, передбачених договором. За несвоєчасне погашення заборгованості відповідач зобовязалася при непогашенні суми простроченого кредиту сплатити пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, а за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених договором - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором кредиту б/н від 17 серпня 2011 року та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених цим договором, в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач кредит отримала, але свої зобовязання щодо повернення грошових коштів не виконала, в результаті чого станом на 31 жовтня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 106000,00 гривень з яких: - заборгованість за кредитом у розмірі 6054,59 гривень; - заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 99945,41 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором б/н від 17 серпня 2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 17 серпня 2011 року у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором б/н від 17 серпня 2011 року не виконала, суд вважає що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до платіжного доручення № ВОТМ1В1LA0 від 11 грудня 2017 року при предявленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved