Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 17 194 грн. 48 коп. та відшкодувати 6 090 грн. 00 коп. моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він перебуває у трудових відносинах з товариством, але відповідач всупереч вимогам ст.115 КЗпП України з листопада 2013 року не виплачує йому заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка відповідно до даних, отриманих з Управління Пенсійного фонду України в м.Ніжині та Ніжинському районні складає 11 104 грн. 48 коп., чим йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 6 090 грн. 00 коп., так як товариство позбавило його будь-яких джерел існування, що призвело до практичної неможливості забезпечити як власні фізіологічні потреби, так і членів його сім'ї і це завдає йому значних моральних страждань. Крім того, несвоєчасна сплата обов’язкових пенсійних відрахувань до Пенсійного фонду з його заробітної плати призводить до того, що дані місяці не будуть враховані в його пенсійний стаж. В судове засідання позивач не з’явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, про підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання повторно не з’явився, будучи належним чином повідомлений, і суд не має відомостей про причини його неявки, тому відповідно до ст.224 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що позивач проти цього не заперечує. Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що згідно довідки №55 від 12.04.2014 року позивач працює підсобним працівником в товаристві з обмеженою відповідальністю «Укрпериклаз» і заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року становить 10 901 грн. 69 коп. (а.с.5), тому вказані кошти підлягають стягненню у повному обсязі. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, судом враховується, що позивачу заробітна плата не виплачувалась протягом тривалого часу, чим порушувались його законні права і що призвело до моральних страждань, втрати нормальних зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації його життя, однак, з урахуванням характеру правопорушення, вимоги розумності і справедливості суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково і стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 500 грн.

Outcome: partial