Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з своїм вищезгаданим позовом. У позовній заяві вказує, що 18 червня 2012 року між позивачем та відповідачем був підписаний договір позики, згідно до якого позивач надав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, та зобовязався повернути ці гроші до 18 червня 2013 року. У визначений строк відповідач гроші не повернув, чим порушив свої зобов'язання. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики із розрахунку за курсом НБУ та з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми у загальному розмірі 81 331,63 гривні та судові витрати. Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Вимогами вказаної норми Закону визначено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. В судове засідання сторони не явилися, позивач просив справу слухати без його участі, в т.ч. і заочно. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалив розглянути справу заочно. Перевіривши матеріали справи, дослідивши і оцінивши всі надані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за нижче наведеними підставами. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 18.06.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений в письмовій формі договір позики. Згідно договору позивач надав відповідачеві позику - 10 000 доларів США, які відповідач отримав строком до 18.06.2013 року. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями позивача за позовом та договором від 18.06.2012 року. За умовами укладеного договору відповідач зобов'язався повернути зазначену грошову суму до 18.06.2013 року. Проте у зазначений термін борг не повернув. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За поясненнями позивача, відповідач не виконав свого зобов'язання та не повернув йому позику - отримані ним за договором грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США, яка на момент повернення грошових коштів відповідно до курсу НБУ (1 долар США - 7,99 гривень) склала 79900 гривень. Повернення суми позики має бути підтверджене письмово, проте суду не було надано жодних доказів того, що відповідач вчинив дії, що могли б свідчити про виконання ним своїх зобов'язань за договором позики. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином суд доходить до висновку, про те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, не повернув отриману суму позики у розмірі 79900 гривень та має прострочення виплати такої суми з 18.06.2013 року. Сума нарахування трьох процентів річних від простроченої суми за період прострочення - протягом 2187 днів, на чому наполягає позивач, становить 1431,63 гривень відповідно до наданого позивачем розрахунку: 79900/100 х 3 = 2397 2397/365=6,5671 6,5671 х 218 = 1431,63 гривень. З викладеного суд доходить обґрунтованого висновку, що стягненню підлягають 81 331,63 гривень основного боргу з трьома процентами річних. Суд також вважає за необхідне стягнути відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача судові витрати у справі в розмірі судового збору за подання позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved