Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 003-21920-290711 від 29 липня 2011 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], що утворилася станом на 23 червня 2015 року в сумі 7281, 60 грн., яка складається з тіла кредиту 3768,24 грн., простроченого тіла кредиту 1231,76 грн., заборгованості за відсоткам - 2281,60 грн., посилаючись на порушення боржником зобовязань за вказаним кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу за його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді цивільної справи, що відповідає вимогам ст. ст. 224 - 226ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором № 003-21920-290711 від 29 липня 2011 року позивач надав відповідачу шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000,00 грн. та на день укладання кредитного договору встановлено кредитний ліміт в сумі 5 000 грн., при цьому банк один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. На підставі п. 2.3 зазначеного договору держатель сплачує банку процент за користування відновлювальною кредитною лінією для здійснення операції в торгово-сервісній мережі 0,0001 % річних, процент на позитивний залишок 3 % річних, процент на недозволений овердрафт 48 % річних. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобовязання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Ці зобовязання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з матеріалів справи свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувались платежі в строки, визначені договором, у звязку з чим станом на 23 червня 2015 року виникла заборгованість в сумі 7281, 60 грн., яка складається з тіла кредиту 3768,24 грн., простроченого тіла кредиту 1231,76 грн., заборгованості за відсоткам - 2281,60 грн., що підтверджується наданим суду розрахунком. Таким чином, оскільки відповідач в судовому засіданні не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, крім того протягом дії договору не сплачував кредит вчасно та у повному обсязі, тобто зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, суд вважає, що зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved