Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача оплату за час простою не з вини працівника за період з 13.07.2016 року по дату винесення рішення суду та компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати за вказаний період, оскільки його не звільнено, він до цього часу працює в банку, з 13.07.2016 року уповноваженою особою Фонду видано наказ №271-к «Про оголошення простою» та з цього часу йому не виплачувалася заробітна плата. Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги викладені у позові. Інші учасники справи у судове засідання не зявились. Від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові заперечення на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до наступного. З 12 листопада 2014 року [PERSON] прийнятий на посаду головного інженера інформаційних систем до публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» на підставі наказу №776-к від 10.11.2014 року. На підставі постанови Правлінням Національного банку України від 24.12.2015 року №934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.12.2015 року №239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким у публічне акціонерне товариство «Укрінбанк» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 25.12.2015 року до 24.03.2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на три місяці з 25.12.2015 року по 24.03.2016 року включно. Постановою Правління Національного банку України від 22.03.2016 року №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.03.2016 року №385 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким розпочато процедуру ліквідації цього товариства з 23.03.2016 року до 22.03.2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора цього товариства провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] на два роки з 23.03.2016 року по 22.03.2018 року, а рішенням виконавчої дирекції Фонду №1705 від 01.09.2016 року змінено уповноважено особу Фонду на [PERSON] з 02.09.2016 року. Як вбачається із трудової книжки позивача серії БТ-І №4061915, 21.03.2016 року, його звільнено у звязку із змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності та штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу від 15.03.2016 року №620-к, 22.03.2016 року його прийнято на посаду головного інженера відділу ІТ-інфраструктури Управління інформаційних технологій Департаменту процедури виведення банку з ринку на підставі наказу від 18.03.2016 року №675-к, а 23.03.2016 року переведено на посаду головного інженера відділу ІТ-інфраструктури Управління інформаційних технологій Департаменту ліквідаційних процедур на підставі наказу від 23.03.2016 року №01-к. Відомості про його звільнення відсутні. Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» (публічне акціонерне товариство «Укрінком») є набувачем всіх прав і обовязків публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (публічного акціонерного товариства «Укрінбанк», оскільки згідно рішення загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства «Укрінком» від 28.03.2017 року змінено найменування товариства як юридичної особи з публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» на публічне акціонерне товариство «Укрінком». 13 липня 2016 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб видано наказ №271-к «Про оголошення простою» з тих підстав, що постанова Правління Національного банку України від 22.03.2016 року №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.03.2016 року №385 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» визнанні незаконними та скасовані в судовому порядку (постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2016 року, залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 листопада 2016 року). Статтею 34 Кодексу законів про працю України визначено, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця. Відповідно до ч. 1 ст. 113 Кодексу законів про працю України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Згідно із ч. 1 ст. 115 цього Кодексу, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Положеннями статті 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. За змістом ч. 1 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Частиною 2 цієї статті передбачено, що заробітна плата входить до поняття «доходів». У відповідності з ст. 3 вказаного Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Разом із цим, частиною 1 статті 21 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Таким чином, обовязок щодо виплати заробітної плати покладений саме на роботодавця, з яким працівником укладений трудовий договір. За такого, позивач перебуває у трудових відносинах саме з публічним акціонерним товариством «Укрінком», а не з відповідачем. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи відсутність трудових відносин між сторонами, відсутність обовязку відповідача як роботодавця з виплати працівнику заробітної плати, відсутність у відповідача заборгованості по невиплаченим коштам перед позивачем, відсутні підстави для задоволення позову. На підставі ст. ст. 21, 34, 113, 115 Кодексу законів про працю України,

Outcome: dismissed