Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Ворота» заборгованість за кредитним договором №161 від 08 вересня 2011 року у розмірі 8037,70 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між ПАТ «[PERSON] Ворота» та [PERSON] 08 вересня 2011 року був укладений кредитний договір №161 про надання споживчого кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії з усіма змінами до нього, за умовами якого банк за наявності вільних кредитних ресурсів, зобовязався надати позичальнику кредит у рамках відновлювальної кредитної лінії у розмірі 15000 гривень, а позичальник зобовязався на умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в термін не пізніше 04 вересня 2015 року. Свої зобовязання банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу визначену в кредитному договорі суму коштів. В порушення виконання своїх зобовязань за кредитним договором, відповідач кредитні кошти не повернув, у звязку чим станом на 25 лютого 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 8037,70 гривень, яка складається з:суми строкової заборгованості за кредитом у розмірі 2916,57 гривень, суми строкової заборгованості за відсотками у розмірі 94,17 гривень, суми простроченої заборгованості за кредитом 3750,03 гривень, суми простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 769,31 гривень, пені за простроченою заборгованістю за кредитом 427,45 гривень та пені за простроченою заборгованістю за відсотками у розмірі 80,17 гривень. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового Бюро ГУМВС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст.122 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 08 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Ворота» та [PERSON] укладений кредитний договір №161, відповідно до умов якого у період з 08 вересня 2011 року по 06 вересня 2012 року банк, за наявності вільних кредитних ресурсів зобовязався надати позичальникові кредит у рамках відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 15000 гривень (ліміт), а позичальник зобовязався повернути кредит у терміни, встановлені Графіком платежів у розмірі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування ними, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту (додаток №1 до договору, який є невідємною частиною договору), але у будь-якому випадку в термін не пізніше 06 вересня 2012 року та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 21% річних на визначених договором умовах. 09 листопада 2011 року між сторонами був укладений договір про зміни №1 до договору №161 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (відновлювальної) від 08 вересня 2011 року, відповідно до умов якого була змінена процентна ставка, а саме: ставка 21% змінено на ставку 18%. 06 вересня 2012 року між сторонами був укладений договір про зміни №2 до договору №161 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (відновлювальної) від 08 вересня 2011 року, відповідно до умов якого п.п. 1.1, 2.1, 3.2 були викладені в новій редакції, в тому числі був змінений термін повернення кредиту, а саме не пізніше 04 вересня 2015 року, а також процентна ставка за користування кредитом 10,5% річних. Зазначені договори є невідємними частинами основного кредитного договору. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зазначеному кредитному договору та договорах про зміну №1, №2 визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Зі змісту зазначеного кредитного договору та договорі про зміну №1 вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також з графіком повернення кредиту та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, в якому відповідач також поставив свії підпис. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 2.1 Банк надає кредит на придбання продукції (товарів, робіт або послуг) шляхом видачі готівкою з позичкового рахунку №2202.6.04.0002256. Судом встановлено, що банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Умови нарахування та сплати процентів за користування кредитними коштами визначені ч. 3 кредитного договору. Судом встановлено та підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості [PERSON] перед банком за Кредитним договором №161 від 08 вересня 2011 року, що останній допустив порушення грошового зобовязання за кредитним договором щодо погашення кредиту, процентів за користування кредитом у встановлені договором порядку та строки, у звязку з чим за відповідачем утворилася заборгованість, яка станом на 25 лютого 2015 року становить:сума строкової заборгованості за кредитом у розмірі 2916,57 гривень, сума строкової заборгованості за відсотками у розмірі 94,17 гривень, сума простроченої заборгованості за кредитом 3750,03 гривень, сума простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 769,31 гривень, Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 5.1.1, у випадку порушення строку повернення кредиту та/або строків сплати процентів, комісійної винагороди, Позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості зав кожний день прострочки на рахунок. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, відповідачу станом на 25 лютого 2015 року були також нараховані пеня за простроченою заборгованістю за кредитом у розмірі 427,45 гривень та пен за простроченою заборгованістю за відсотками у розмірі 80,17 гривень. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача [PERSON] від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст.. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №161 від 08 вересня 2011 року складає 8037,70 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. На час розгляду справи судом відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Ворота» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «[PERSON] Ворота» звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 22 частини 1\~статті 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд стягує судовий збір з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved