Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер його дід [PERSON], а [INFO] померла його баба [PERSON], які постійно проживали у с. Перервинці. Після смерті діда залишився сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Нива» с. Перервинці, зареєстрований 12.06.2008 року за № 616. Після смерті баби залишився такий самий сертифікат, зареєстрований 12.06.2008 року за № 617. Батько позивача [PERSON], який постійно проживав з його дідом і бабою, помер [INFO]. У другій половині вересня 2016 року позивач звернувся в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, але нотаріус пояснив, що ним пропущений строк для прийняття спадщини, встановлений законодавством - шість місяців з дня смерті спадкодавця. Ним пропущений даний строк тому, що після закінчення 9-го класу він поїхав навчатися у м. Черкаси. Після навчання - служба в армії. Потім пішов працювати. Дід і баба за їх життя обіцяли залишити йому свою землю, оскільки він був єдиним онуком. Смерть діда, баби та батька, який мав статус чорнобильця тяжко вплинула на нього, він зазнав неабияких душевних хвилювань. Через матеріальне становище, наявність матері інваліда 2 групи, вимушений займатися пошуком роботи, працював в м. Черкаси та м. Києві, перебував у постійних відрядженнях, в тому числі в іншу місцевість. Крім того, він не є юридично обізнаним і про необхідність звертатися до нотаріуса протягом 6 місяців не знав, дізнався лише коли вирішив віддати спадкову землю в оренду і звернувся для цього до нотаріуса та адвоката. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задоволити. Відповідач подав суду заяву, у якій справу просив розглянути без участі його представника, заявлений позов визнає, згоден на його задоволення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до наступного. З копії свідоцтва про народження вбачається, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію народження відповідно до ст.126, 133, 135 Сімейного кодексу України батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Тобто позивач є онуком померлих [PERSON] та [PERSON] З копій свідоцтв про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] померла [INFO]. На час їх смерті діяли норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року (далі - ЦК УРСР 1963 року), якими були врегульовані відносини спадкування. Згідно ст.ст.529, 530 ЦК УРСР передбачалося два кола спадкоємців за законом, до яких онуки не входили. Ч.2 ст.529 ЦК УРСР передбачалося можливість онуків бути спадкоємцями лише у разі якщо на час відкриття спадщини їх батьки спадкоємці померли. Оскільки на час відкриття спадщини діда та баби позивача батько позивача був живим, то позивач [PERSON] не є спадкоємцем після смерті своїх баби та діда, його права не порушені, а відтак і підстав для поновлення йому строку для прийняття спадщини та задоволення позову не має. З цих підстав суд не може прийняти визнання відповідачем позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed