Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття; позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідачів на його користь судові витрати по справі. Ухвалою суду від 15.02.2019 позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13.03.2019. Ухвалою суду від 13.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.03.2019, який було відкладено до 08.04.2019 в зв'язку з неявкою відповідачів. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] двічі в судові засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи в силу ст. 128 ЦПК України належно повідомлені, про причини неявки не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] та позивач [PERSON], [INFO], з 09.08.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.04.2018, актовий запис № 94. 09.07.2018 рішенням Таращанського районного суду Київської області, яке набрало законної сили 09.08.2019 шлюб між сторонами розірвано. Ще до офіційного розірвання шлюбу відповідач [PERSON] 08.01.2014 виїхала з місця реєстрації і більше не з'являлась. Від даного шлюбу сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти відповідача [PERSON] - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. З моменту виїзду з постійного місця реєстрації відповідач [PERSON] не відвідує своїх трьох неповнолітніх дітей, не цікавиться їх життям, не приймає участі у їх вихованні. Відповідач [PERSON] з 2007 року не відвідує сина [PERSON] (з моменту його проживання з позивачем) та цікавиться його долею, не сплачує аліменти, не приймає участі у його вихованні. Відповідно до судового наказу Таращанського районного суду Київської області від 02.11.2018, [PERSON] зобов'язана сплачувати аліменти в розмірі ј всіх видів заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Відповідно до характеристик [PERSON], учня 10-А класу, [PERSON], учениці 5-В класу, [PERSON], учня 1 класу Таращанської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2, діти проживають з [PERSON], який займається їх вихованням та утриманням, відвідує батьківські збори, тримає зв'язок із класними керівниками. Мати не цікавиться їх життям та навчанням. Згідно висновку Таращанської РДА Київської області № 06-21/1713 від 29.01.2019, як органу опіки і піклування, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні її дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON] у відношенні його сина - [PERSON], [INFO]. Указані обставини встановлено з матеріалів справи. Стосовно вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, суд керується наступним: Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у п.6 проголошено, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2004 передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Згідно ч.3 ст.( Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті та прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Всупереч вимогам ст. 150 Сімейного кодексу України [PERSON] та [PERSON] не піклуються про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідачів від виховання та матеріального утримання своїх дитини, свідоме нехтування своїми обов'язками. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Обставини справи свідчать про те, що відповідач [PERSON], яка є матір'ю неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON]., та відповідач [PERSON], який є батьком [PERSON] фактично самоусунулися від належного утримання та виховання дітей і не бажають змінити своє ставлення до їх виховання, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] та [PERSON] своїми батьківськими обов'язками та, відповідно, про необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні їх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатною, інших осіб на своєму утриманні не має, а тому вимога щодо стягнення аліментів на утримання дітей, підлягає задоволенню. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ст.183 СК України , якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне в рішенні зазначити, що відповідно до положень ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Судові витрати покласти на відповідачів.

Outcome: approved