Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи було уточнено, до відповідача про стягнення грошових коштів за договором позики, забезпечених порукою. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі посилаються на те, що 12 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ліфановою І.О. та зареєстрований в реєстрі за № 472 від 12.04.2016р. Відповідно до умов укладеного Договору позики, а саме п.1 [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 472 000 грн., а [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] ту ж суму грошових коштів у строк до 12 червня 2016 року. Грошові кошти передані та одержані при підписанні Договору позики. Відповідач зобов'язався повернути Позивачу позичену суму коштів до 12 червня 2016 року. 14 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поруки. Відповідно до п.1.1 укладеного Договору поруки, [PERSON] поручається перед Позивачем за виконання [PERSON] свого обов'язку за договором позики, укладеним 12 квітня 2016 року та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ліфановою І.О. та зареєстрований в реєстрі за № 472 від 12.04.2016р. Порука, згідно умов укладеного Договору, охоплюється предметом Договору позики в межах позиченої суми - 472000 грн., - п.2.1. укладеного Договору поруки. У зазначений у Договорі позики строк [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання і не повернув суму позики [PERSON] На неодноразові звернення Позивача Відповідач не відповідав, а потім взагалі перестав виходити на зв'язок та почав ховатися від Позивача і не реагувати на його прохання. [PERSON], як поручитель, теж не виявляє бажання виконати зобов'язання за [PERSON], яке забезпечене порукою. Натомість всілякими зусиллями уникає зустрічі з Позивачем та посилається на відсутність у нього можливості виконати зобов'язання замість [PERSON] Даний факт свідчить про небажання Відповідачем виконувати взятий на себе обов'язок та повернути взяті у борг грошові кошти, намагання всіляко уникнути відповідальності, яка настає за порушення взятого на себе зобов'язання. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості з відсотками в рівних частинах та судові витрати. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Скрипки О.І. від 17 травня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом та призначено підготовче судове засідання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору позики грошових коштів від 12 квітня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ліфановою І.О. та зареєстрований в реєстрі за №472 відповідач [PERSON] отримав у [PERSON] у власність грошові кошти у сумі 472000 грн. Строк повернення коштів 12.06.2016 року. (а.с.12). 14.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до п.1.1 якого [PERSON] поручається перед [PERSON] за виконання [PERSON] свого обов»язку за договором позики від 12.04.2016 року.(а.с.13-14). У зазначений у договорі позики строк відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання і не повернув суму позики позивачу. На неодноразові звернення не відповідав, а потім взагалі перестав виходити на зв»язок та почав ховатися. Даний факт свідчить про небажання відповідачем виконувати взятий на себе обов»язок та повернути взяті у борг грошові кошти, намагання всіляко уникнути відповідальності, яка настає за порушення взятого на себе зобов»язання. Станом на час звернення позивача до суду з даним позовом сума боргу відповідача складається з основного боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 636207 грн. 60 коп. та відсотків в сумі 28797,96 грн. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. За правилами ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, що в разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що сума боргу та відсотків відповідачем не спростована. Відтак, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву слід задовольнити. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору на користь позивача в розмірі 6650,06 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 26000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved