Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання кредиту № 999-00056358 від 18 травня 2013 року в розмірі 14670,02 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 травня 2013 року між сторонами укладено договір про надання кредиту № 999-00056358/1, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу овердрафт за допомогою платіжної картки Visa, з максимальною сумою заборгованості 9800,00 гривень із строком повернення овердрафту 17 травня 2016 року та сплатою 19% річних від суми заборгованості. Також 18 травня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 999-00056358 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки Visa для фізичної особи, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався сплатити суми всіх операцій, нарахованих процентів за несанкціонований овердрафт, комісійних винагород, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли в зв'язку з використанням основної або додаткової карток, а також суми збитків, що понесені позивачем внаслідок використання основної або додаткової карток, направляти всі кошти, що надходять на картковий рахунок, на погашення заборгованості по несанкціонованому овердрафту. Крім того, відповідач зобов'язався за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів сплатити позивачу штраф у розмірі 200,00 гривень за перший прострочений платіж та 500,00 гривень за кожний наступний прострочений платіж. Позивач свої зобов'язання виконав та надав відповідачу кредит у розмірі 9800,00 гривень, відповідач зазначені кошти отримав, але свої зобов'язання щодо виплати коштів не виконує. В результаті чого позивач був змушений звернувся до відповідача з вимогою щодо погашення простроченої заборгованості у добровільному порядку, але відповідач залишив вимоги позивача без уваги та задоволення. Станом на 16 січня 2014 року заборгованість відповідача становить 14670,02 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи, повідомлений належним чином, тому суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 18 травня 2013 року між сторонами укладено договір про надання кредиту № 999-00056358/1, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу овердрафт за допомогою платіжної картки Visa, з максимальною сумою заборгованості 9800,00 гривень із строком повернення овердрафту 17 травня 2016 року та сплатою 19% річних від суми заборгованості, а відповідач зобов'язався повернути овердрафт в повному обсязі до 17 травня 2016 року з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у терміни, визначені договором. Крім того, 18 травня 2013 року між сторонами укладено договір № 999-00056358 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки Visa для фізичної особи, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався сплатити суми всіх операцій, нарахованих процентів за несанкціонований овердрафт, комісійних винагород, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли в зв'язку з використанням основної або додаткової карток, а також суми збитків, що понесені позивачем внаслідок використання основної або додаткової карток, направляти всі кошти, що надходять на картковий рахунок, на погашення заборгованості по несанкціонованому овердрафту. Також, відповідач зобов'язався за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів сплатити позивачу штраф у розмірі 200,00 гривень за перший прострочений платіж та 500,00 гривень за кожний наступний прострочений платіж. Позивач кредит у розмірі 9800,00 гривень надав, а відповідач кредит отримав, але свої зобов'язання щодо виплати грошових коштів за договором кредиту не виконує, в результаті чого станом на 01 січня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 14670,02 гривень з яких: - заборгованість за кредитом у розмірі 9524,48 гривень; - заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 1105,54 гривень; - комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку у розмірі 840,00 гривень; - штраф у розмірі 3200,00 гривень, що підтверджена розрахунком заборгованості по кредитному договору № 999-00056358/1 від 18 травня 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором № 999-00056358/1 від 18 травня 2013 року у встановлені строки не виконує та не сплачує належні строкові платежі, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved