Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, покликаючись на те, що в квартирі [ADDRESS] основним квартиронаймачем була [PERSON] відповідно до ордера №19307, Виданого Виконавчим комітетом Залізничної районної ради депутатів трудящих від 15.05.1964 року. [PERSON] була одружена із [PERSON], який як член сім'ї квартиронаймача відповідно до ст.106 ЖК України, являвся наймачем даного житлового приміщення та був там зареєстрований (прописаний). [INFO] [PERSON] померла, і єдиним зареєстрованим (прописаним) за даною адресою наймачем став [PERSON]. 29 червня 1985 року після смерті [PERSON] вона одружилась із [PERSON] З 03 квітня 1992 року вона була офіційно зареєстрована (прописана) за вищевказаною адресою як член сім'ї фактично основного квартиронаймача [PERSON] [INFO] її чоловік [PERSON] помер, а вона залишилась одна проживати у даній квартирі як єдиний квартиронаймач. Особові рахунки оформлені на неї, про що свідчать квитанції про оплату комунальних послуг та Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.12.2010 року. Вона проживає у спірній квартирі вже понад 30-ти років. Вважає, що зміна договору найму житлового приміщення є необхідним і правомірним, а тому 28 серпня 2014 року вона звернулась до відповідача із заявою про внесення змін до договору найму вищезгаданого житлового приміщення. Проте, листом від 16 вересня 2014 року № 35-3027 її було відмовлено щодо зміни договору житлового найму на квартиру [ADDRESS], з тих підстав, що вона не являюсь членом сім'ї основного квартиронаймача [PERSON]. Оскільки в неї відсутній письмовий договір найму, а тому він змушений звертатись до суду за захистом свого права та інтересу. Просить позов задоволити. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеному у позові. Просять позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив, та пояснив, що позовні вимоги позивача є необґрунтовані, оскільки листом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 16 вересня 2014 року № 35-3027 позивачу було повернуто її звернення і документи щодо зміни договору найму на квартиру [ADDRESS] у зв'язку із тим, що вона не являюсь членом сім'ї основного квартиронаймача [PERSON]. Дане рішення відповідає вимогам закону. Просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка [PERSON], які підтвердив, що позивачка у шлюбі проживала із [PERSON] до його смерті у квартирі [ADDRESS] та на сьогодніший день проживає у такій квартирі і здійснює утримання спірного майна, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що рішенням №788 виконкому Залізничної районної ради депутатів трудящих м.Львова(а.с.14) квартиру [ADDRESS] надана [PERSON] та на підставі цього рішення їй був виданий ордер №19307 від 15.05.1964 року на право зайняття вказаної квартири.(а.с.8). Основний квартиронаймач - [PERSON] була одружена із [PERSON], який як член сім'ї квартиронаймача відповідно до ст.106 ЖК України та являвся наймачем даного житлового приміщення та був зареєстрований (прописаний) у спірній квартирі. Згідно копії свідоцтва про смерть(а.с.6) вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. 29.06.1985 року позивачка одружилась із [PERSON], як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу(а.с.4). Згідно копії свідоцтва про смерть(а.с.5) вбачається, що також [PERSON] помер [INFO]. Як вбачається із довідки №1076 від 28.08.2014 року ЛКП «Львівський ліхтар» в спірній квартирі зареєстрована 03.04.1992 року та проживає позивач [PERSON] Особові рахунки оформлені на позивачку [PERSON], про що свідчать квитанції про оплату комунальних послуг та Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.12.2010 року (а.с.11-13). В результаті чого у мешканця квартири [ADDRESS] виникло право зміни договору найму жилого приміщення, але листом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 16 вересня 2014 року № 35-3027(а.с.10) позивачці було повернуто її звернення і документи щодо зміни договору найму на квартиру [ADDRESS] у зв'язку із тим, що вона не являюсь членом сім'ї основного квартиронаймача [PERSON]. Тому суд вважає, що позивач та його представник у судовому засіданні надала належні докази, які свідчать про наявність у позивача родинних відносин із померлим [PERSON], який і був чоловіком позивача та те, що [PERSON] був наймачем квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], а відповідно і позивачка після смерті [PERSON] Також позивачка на сьогодніший день являється єдиним квартиронаймачем спірного житла. Крім цього, позиція позивача підтверджується в судовому засіданні свідком [PERSON] Суд вважає, що такі пояснення свідка є логічними, вірними та не спростовуються іншими матеріалами справи. Таким чином, на підставі викладеного суд вважає, що позивачка [PERSON], яка є дружиною померлої особи та яка зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS], підлягає отриманню статусу основного квартиронаймача шляхом зміни договору найму житлового приміщення, оскільки є дружиною померлого [PERSON]. Згідно ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім'ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними. Згідно ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.1 ст.106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Відповідно до ч. 2 ст.106 ЖК України, при відмові наймодавця у визнанні члена сім'ї наймача по договору найма наймачем, спір може бути вирішений у судовому порядку. Судом також встановлено, що позивач з 1985 року вселилась та 03.04.1992 року зареєстрована у квартирі [ADDRESS], з цього часу проживає та утримує квартиру в належному санітарному стані, здійснює поточні ремонти з метою покращення своїх житлових умов, сплачує квартирну плату та комунальні послуги, тобто користується правами та виконує обов'язки, передбачені договором найму жилого приміщення, тому на підставі ст. 61, 63 ЖК України вона має право користування на спірне житлове приміщення та на підставі ст. 106 ЖК України у неї є право вимагати визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму спірного жилого приміщення замість попереднього наймача, який помер. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням вищевказаного суд вважає позовні вимоги позивача повністю доведеними, обґрунтованими позов про зміну договору найму житлового приміщення та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved