Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідачів, зазначаючи, що 21.09.2012 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 21.09.2012 року за реєстровим № 1892. Відповідно до вказаного договору він, позивач, передав у власність відповідача [PERSON] належну йому 1/2 частину в праві власності на квартиру № 66 в будинку № 19 (літ. А-5) по вулиці Богдана Хмельницького в місті Дніпрі. Зазначена квартира належала йому та відповідачеві [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30.05.1994 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів. Відповідач [PERSON] в свою чергу зобовязався забезпечувати його, позивача, утриманням та доглядом довічно. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду, лікувальних засобів та необхідної допомоги) ними визначена у договорі в розмірі 1000,00 грн. на місяць. У звязку із укладенням між ними договору довічного утримання приватним нотаріусом була внесена заборона відчуження зазначеної частини квартири за реєстровим № 1893. Позивач зазначив, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобовязання за договором довічного утримання. Так, [PERSON] не звертає уваги на його, потреби і стан здоров'я, не забезпечує його харчуванням, одягом, медикаментами, необхідною допомогою і взагалі відмовляється доглядати його. [PERSON] станом здоров'я він, позивач, часто хворіє, у звязку з чим потребує допомоги, однак [PERSON] не допомагає йому купувати ліки, він сам змушений купувати їх за власний рахунок. Після укладення договору [PERSON] жодного разу не доглядав його, не надавав жодної допомоги. Він, позивач, змушений самостійно сплачувати комунальні платежі, підтримувати стан квартири. Позивач зазначив, що відповідач [PERSON] відмовляється в добровільному порядку розірвати договір довічного утримання, тому просив суд розірвати договір довічного утримання, укладений між ним та відповідачем [PERSON] та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] за [PERSON], реєстраційний № 1892 та запис про реєстрацію обтяження, а саме заборону відчуження на зазначену частину квартири за реєстраційним № 13027002. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі поспіль не з'явився, на адресу суду повернулися конверти із судовими повістками із рекомендованими повідомленнями із позначками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 58, 59). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні указала, що вона колишня дружина [PERSON], під час укладання договору довічного утримання вона надавала згоду . Не заперечує, що [PERSON] не виконує умови договору довічного утримання, за місцем реєстрації не проживає. Третя особа, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 38). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON]Г останні чотири роки до [PERSON] не навідується, не допомагає йому, за місцем реєстрації не проживає. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 21.09.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 21.09.2012 року за реєстровим № 1892 (а.с. 6-8). [PERSON] умовами цього договору позивач передав у власність відповідачу [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30.05.1994 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів (а.с. 12). [PERSON] зобовязався утримувати позивача, забезпечувати його харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, ліками, зберігати в безкоштовному довічному користуванні зазначену квартиру. Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами у розмірі 1000,00 гривень. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона передає другій стороні у власність житловий будинок, квартиру та інше нерухоме або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням або доглядом довічно. Відповідно до п.1ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], взявши на себе зобовязання за договором довічного утримування повністю утримувати позивача, забезпечувати його харчуванням, доглядом, необхідною допомого не виконував свої обовязки: не забезпечував належним харчуванням, одягом, допомогою, ліками, не сплачував комунальні платежі. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями свідка [PERSON], не заперечуються відповідачем [PERSON] Доказом неналежного виконання відповідачем обовязків по утриманню та догляду за [PERSON] за договором є також надані позивачем копії квитанцій про самостійну сплату останнім комунальних платежів за адресою їх з відповідачем [PERSON] реєстрації (а.с. 13, 14,15,16,17). [PERSON] таких обставин, суд вважає, що договір довічного утримання, укладений між позивачем та відповідачем [PERSON], підлягає розірванню. У звязку з цим запис про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за [PERSON], реєстраційний номер 1892 та запис про реєстрацію обтяження - заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 13027002, зареєстровані приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу - [PERSON] підлягають скасуванню. Суд вважає, що вимоги позивача до відповідача [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не є стороною у договорі довічного утримання від 21.09.2012 року, а позивачем не доведено, чим порушено його права з боку відповідача [PERSON] Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: partial