Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01.04.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого відповідачу було видано поліс. За полісом забезпеченим є транспортний засіб марки «Вольво 340», р/н [NUMBER] 06.11.2012 року у м. Кривий Ріг сталася ДТП за участю автомобіля під керуванням відповідача, автомобіля «Шевроле Авео» під керуванням [PERSON] та автомобіля «Рено», належного [PERSON], під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови судді Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг за фактом вищевказаної ДТП відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. 14.02.2013 року позивач виплатив [PERSON] страхове відшкодування в сумі 3551,58 гр., [PERSON] виплачено страхове відшкодування в сумі 1095 гр. Відповідно до вимог пп. 38-1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну водієм, водійський стаж якого є меншим, ніж визначено договором страхування, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, зобов'язана компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування, тому просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 2323,29 гр. та витрати по справі. За заявою представника позивача справу розглянуто без його участі. Відповідач позов не визнав та пояснив, що він дійсно укладав з позивачем договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Після настання страхового випадку він у визначений законом строк повідомив страхову компанію про скоєну дорожньо-транспортну пригоду та надав усі необхідні документи. Просить відмовити у позові, оскільки ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено право страховика вимагати відшкодування 50% витрат на виплату страхового відшкодування з винної особи, крім того, ст.38-1.1 вказаного Закону має іншу редакцію, ніж зазначено позивачем у позовній заяві. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне. Відповідно до Полісу № АВ/6516118 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого 31.03.2012 року позивачем, страхувальником за вказаним Полісом є [PERSON], забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки «Вольво 340», р/н [NUMBER], строк дії Полісу - з 01.04.2012 року по 31.03.2012 року включно, франшиза складає 510 гр. За скоєння вищевказаної ДТП [PERSON] постановою судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рога від 28.11.2012 року визнано винним о вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 14.02.2012 року на рахунок [PERSON] перераховано страхове відшкодування за пошкоджене в ДТП авто в сумі 3551,58 гр., 07.02.2013 року в сумі 1095 гр. перераховано страхове відшкодування на рахунок [PERSON] Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-1У (зі змінами) у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 ст.13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. П.13.2 ст.13 Закону передбачає зменшення розміру страхового платежу для окремих категорій громадян. Аналізуючи вищезазначені положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача, оскільки вказаним Законом не передбачено обов'язок відповідача відшкодувати 50% виплаченого позивачем страхового відшкодування з тієї підстави, що відповідач на час скоєння ДТП мав водійський стаж менше 3-х років, на підставі чого суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed