Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що матір*ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], зареєстрована [PERSON]. Відомості про батька дитини внесені відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. 07 жовтня 2005 року наказом відділу у справах дітей Львівської міської ради № 248 дитина була поставлена на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 01 березня 2011 року до відповідачки був обраний запобіжний захід - тримання під вартою. В цей період розпорядженням голови Галицької РА ЛМР від 04 квітня 2011 року № р-158 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано у дитячий заклад. Після звільнення відповідачки з місць позбавлення волі, остання звернулася із заявою про повернення їй дитини. Після чого відповідним розпорядженням голови районної адміністрації дитина була повернена [PERSON] Однак, відповідач належних висновків не зробила, не працювала, дитину не утримувала, не виховувала, і дитина надалі постійно перебувала у школі - інтернаті №2. На даний час відповідач жодним чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості у її подальшій долі, не цікавиться станом здоров'я, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування. Дані обставини негативно впливають на розвиток дитини та свідчать про ухилення відповідачки від виховання малолітньої дочки. Позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], стягнути з відповідачки аліменти у розмірі 1/3 частини всіх її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду допущено до участі у справі прокурора Галицького району м.Львова Горин Х.В. Представники позивача - органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Зазначили, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, що виражається в тому, що вона не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичний догляд, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дівчинкою в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Проти винесення заочного рішення по справі у зв'язку з неявкою [PERSON] не заперечували. Відповідач до суду не прибула, хоча повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заяв, клопотань відповідача щодо поважних причин неявки в судове засідання чи розгляд справи без її участі до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив справу слухати в заочному порядку. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за участі спеціаліста - практичного психолога [PERSON] заслухана думка дитини [PERSON], [INFO]. Вона повідомила, що мати не працювала, не доглядала її, до школи не ходила. Останній раз, коли вона бачила мати та спілкувалася з нею по телефону, та її не впізнала, була у неадекватному стані. Бажає залишитися у школі-інтернаті, додому до матері та старшої сестри повертатися не хоче. Про позбавлення матері батьківських прав їй відомо і вона відноситься до цього факту з розумінням відповідно до її віку. Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пояснила, що позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів відповідає інтересам неповнолітньої дитини. Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], батьками дитини [PERSON], [INFO], зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5,6). Наказом № 248 від 07 жовтня 2005 року, неповнолітня [PERSON] поставлена на облік у відділі у справах неповнолітніх Галицької райадміністрації Львівської міської ради (Галицька РА ЛМР) (а.с.7). Відповідач [PERSON] 01 березня 2011 року ухвалою Личаківського районного суду м. Львова була взята під варту в рамках кримінального провадження (а.с.8). Розпорядженням голови Галицької РА ЛМР № р-157 від 04 квітня 2011 року малолітній дитині [PERSON] наданий статус дитини позбавленої батьківського піклування та влаштовано до Львівської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату № 1 ім. Б.І. Антоновича (а.с.10). 28 листопада 2011 року [PERSON] була засуджена вироком Галицького районного суду м. Львова за ст.ст. 309 ч. 1, 321 ч. 1, 3, 357 ч. 1, 70, 71 КК України до 04 років 03 місяців позбавлення волі. Покарання відбувала у Збаразькій виправній колонії УДПтС України у Тернопільській області (№ 63), звідки звільнена 01 липня 2014 року за ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» (а.с.9,11). 29 липня 2014 року відповідач звернулася до Галицької РА ЛМР із заявою про повернення дитини [PERSON] в сім'ю (а.с.12). Після проведення обстеження умов проживання (акт від 30 липня 2014 року, а.с.13) Галицькою РА ЛМР був виданий висновок від 01 серпня 2014 року про доцільність повернення дитини в сім'ю відповідача (а.с.14), а розпорядженням № 312 від 01 серпня 2014 року [PERSON] позбавлена статусу дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.15). 18 грудня 2014 року працівниками відділу у справах дітей Галицької РА ЛМР проведено обстеження умов проживання [PERSON] з дитиною [PERSON] Відповідно до акту, відповідач не дбала про дитину, житлове приміщення знаходилося у недбалому стані, харчування та одяг для дитини відсутні, на час проведення обстеження [PERSON] перебувала у стані сп'яніння (а.с.19). 06 січня 2015 року Львівський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді звернувся до голови Галицької РА ЛМР з листом № 2607-1 про необхідність розгляду питання щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов'язків відносно дитини [PERSON] (а.с.22). Згідно з інформаційною довідкою відділу соціальної роботи Галицького району м. Львова, [PERSON] перебуває на обліку у відділі з 2009 року. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я [PERSON] у грудні 2014 року, працівниками відділу останній пропонувалася медична допомога (стаціонарне лікування за рахунок благодійних організацій), проте [PERSON] від лікування відмовлялася. В той же час, з виконанням своїх батьківських обов'язків не справляється (а.с.23). У листі № 67/3137 від 04 березня 2015 року Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області вказано, що [PERSON] перебуває на обліку у відділі міліції як особа, щодо якої провадиться адміністративний нагляд. Правила адміністративного нагляду відповідачем неодноразово порушувалися (а.с.25). Галицька РА ЛМР як орган опіки та піклування 12 березня 2015 року надала висновок № 31-615, в якому визнала доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] у зв'язку з тривалим та систематичним неналежним виконанням нею своїх батьківських обов'язків, відсутністю уваги до дитини, її розвитку на навчання. Дитина на даний час перебуває у Львівській загальноосвітній школі-інтернаті № 2 (а.с.28-29). Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до пункту 2,3 статті 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти. Згідно зі ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789 від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач неналежним чином виконувала свої батьківські обов'язки стосовно дітей, не займалася на належному рівні їх вихованням. Відповідач злісно ухиляється від своїх батьківських обов'язків по матеріальному утриманню дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя. Відповідач працездатна, має реальну можливість виконувати батьківські обов'язки. З урахуванням висновків органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON]. Згідно з положеннями ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь установи, в яку буде влаштована дитина, належить стягнути аліменти на утримання дитини. Згідно ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у сумі 243,60 грн. (в частині немайнових позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав) та у сумі 243,60 грн. (а частині майнових вимог щодо стягнення аліментів), всього 487,20 грн.

Outcome: approved