Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути борг за надані послуги мобільного зв'язку у сумі 1134,57 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконав зобов'язань за договором про надання послуг мобільного зв'язку № 3841614/1.11785945 від 03.10.2007 р. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у позові просив справу розглядати за своєї відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. У судовому засіданні досліджені докази: копія договору про надання послуг мобільного зв'язку № 3841614/1.11785945 від 30.09.2007 р. та копія додаткової угоди № 5271903 від 30.09.2007 р. до нього; інтерфейс перегляду ДУ і розрахунку суми штрафу; платежі та баланс абонента; попередження; копія ухвали Лисичанського міського суду №2-н/415/252/2013 від 15.10.2013 р. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 30 вересня 2007 р. між сторонами був укладений договір про надання послуг мобільного зв'язку № 3841614/1.11785945. За період з 03.10.2007 р. по 01.11.2012 р. відповідачу були надані послуги мобільного зв'язку на загальну суму 10054,17 грн. В порушення умов договору відповідач сплатив рахунки за надані послуги не в повному обсязі, тому 25.11.2012 р. договір про надання послуг мобільного зв'язку № 3841614/1.11785945 від 03.10.2007 р. з відповідачем був припинений через заборгованість. Крім того, між сторонами укладена додаткова угода до договору про надання послуг мобільного зв'язку № 3841614/1.11785945 від 03.10.2007 р. відповідно до якого відповідач прийняв на себе зобов'язання користуватися послугами зв'язку протягом 730 календарних днів. У випадку тимчасового обмеження (призупинення) надання послуг (через повне використання внесеного авансу, несплату рахунків або за заявою абонента) в період встановленого строку, вказаний строк продовжується на весь період, протягом якого надання послуг було призупинено. Відповідно до п. 1.3 Додаткової угоди до договору № 3841614/1.11785945 від 03.10.2007 р. у випадку, коли дія основного договору достроково припиняється у зв'язку з несплатою абонентом наданих йому послуг зв'язку, абонент несе відповідальність у вигляді сплати на користь МТС договірні санкції в розмірі 1,37 грн. за кожен день, що залишився до закінчення строку дії Основного договору, починаючи з дня припинення його дії. У зв'язку з порушенням умов Договору, відповідачу була нарахована договірна санкція в сумі 986,4 грн., із розрахунку: 1,37х720, де 720 - кількість днів, що залишилося до закінчення строку дії договору. Однак, пунктом 1.3 Додаткової угоди застосування встановленої ним договірної санкції передбачається у разі, «…коли дія Договору достроково припиняється на підставі п.5.2 Договору з несплатою Абонентом наданих йому послуг…». Але п.5.2 Договору зобов'язує абонента сплачувати за отримані послуги зв'язку у т.ч. в разі призупинення надання йому послуг (тобто тимчасового зупинення, а не припинення дії Договору). Таким чином, з п.1.3 Додаткової угоди не вбачаються передбачені Договором та/або Додатковою угодою підстави для нарахування боржнику договірної санкції, яку просить стягнути заявник. Згідно ст.627 ч.1 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору. Саме представник позивача запропонував ці умови Договору і Додаткової угоди до нього. Тому нарахування договірної санкції є безпідставним, бо умова, з наступом якої Додаткова угода пов'язує її нарахування, не передбачена умовами укладеного між сторонами Договору. Також, відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо)…, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. З метою належного виконання зобов'язання його може бути забезпечено неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, встановленими договором або законом (ст. 546 ЦК України). За змістом цих норм закону забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки - це санкція спрямована на виконання зобов'язання, що може бути застосована лише до реальних зобов'язань, які є чинними й дія яких не припинена; нею може забезпечуватися лише дійсна вимога, розмір якої обраховується з суми невиконаного, неналежно виконаного, чи не своєчасно виконаного зобов'язання за фактично надані послуги. У разі розірвання договору така санкція не може нараховуватися на майбутнє, оскільки надання послуг припинилося. Відповідно до ст.631 ч.1 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. З цього витікає, що у разі дострокового припинення дії договору всі його сторони втрачають будь-які права та обов'язки. Тобто нарахування навіть договірного забезпечення зобов'язання у зв'язку із втратою позивачем такого права після закінчення дії Договору є неможливим, а обов'язок сплатити таке забезпечення є відсутнім. Оскільки договори між сторонами розірвано з ініціативи кредитора за несплату боржником заборгованості за надані послуги зв'язку, зобов'язання між сторонами є припиненим, а підстави для нарахування санкції відсутні. Вказаний висновок зроблений в рішенні Верховного Суду України від 10 березня 2011 р. у справі №6-21581ск08 (№14367521 у Реєстрі судових рішень). Щодо вимог про стягнення суми основної заборгованості за Договором в розмірі 148,17 грн., то як і було зазначено в ухвалі про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу (а.с.23), згідно квитанції від 15 жовтня 2013 р. вона була повністю погашена, отже вимоги позивача і в цій частині є необґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed