Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 25.07.2009 р. взяв шлюб із відповідачем, подружжя має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду протягом останнього півроку шлюбні відносини поступово погіршувалися, з початку жовтня 2014 р. подружні відносини припинені, кожен живе самостійним життям, не турбується про іншого. На переконання позивача, сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з приводу ведення спільного господарства та виховання дитини, через що й виникали сварки, свідком яких була малолітня дитина. Посилаючись у позові на те, що кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на життя на шлюб, різні характери, відсутність довіри та розуміння, подружжя стало чужим один до одного, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, спільне життя та збереження родини неможливе, у позові й заявлено вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з'явилися: представник позивача надав до суду про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує повністю та просив суд повністю задовольнити позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішував справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згін ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю з огляду на такі встановлені обставини. Як було встановлено судом, 25.07.2009 р. між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що шлюбні відносини між подружжям припинені з початку жовтня 2014 року, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з приводу ведення спільного господарства та виховання дитини, через що й виникали сварки, втрата почуттів любові та поваги один до одного), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання заперечень проти позову, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved