Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 09.11.2013 р. о 21.50 год. в районі будинку №22 по вул. Першотравневій в м. Н.Каховка, Херсонської області гр. [PERSON], керуючи автомобілем «Ford Focus Trend Sport» реєстраційний номер [NUMBER], скоїв наїзд на його доньку [PERSON], [INFO], яка від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події. Враховуючи зазначене, позивач просить суд, стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на поховання в сумі - 22100,32 грн, а також відшкодувати моральну шкоду, яку він оцінює в 100000 грн. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову із зазначених вище підстав. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні у зв'язку із відсутністю вини відповідача у смерті [PERSON], яка знаходилася у стані алкогольного сп'яніння та переходила дорогу у недозволеному місці, що підтверджено висновками органу досудового розслідування та висновком експерта № 277 НК. Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 09.11.2013 р. близько 21.50 год. в районі будинку №22 розташованого по вул. Першотравневій в м. Нова Каховка, Херсонської області, мав місце наїзд автомобіля Ford Focus Trend Sport» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], [INFO] на пішохода [PERSON], [INFO] Унаслідок даної дорожньо-транспортної події пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події. 23.12.2014 р. старшим слідчим ВР ДТПП СУ УМВС України в Херсонській області Мельниченком А.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №12013230000000786 від 10.11.2013 р. за фактом дорожньо-транспортної події, у зв'язку з відсутністю в діях водія [PERSON], [INFO] складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме: об'єктивної сторони, яке передбачає недотримання (порушення) вимог ПДР України. За висновком автотехнічної експертизи, проведеної у кримінальному провадженні №12013230000000786, місце наїзду на пішохода розташоване поза зоною дії дорожніх знаків «Пішохідний перехід». У дорожній ситуації, яка склалась, водій автомобілю «Ford Focus Trend Sport» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] не мав технічної можливості запобігти даній дорожньо - транспортній пригоді шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху України при русі зі швидкістю 60 км/год. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 277 НК у даному кримінальному провадженні, у крові та сечі трупа [PERSON] виявлений етиловий спирт у концентрації, що викликає алкогольне сп'яніння середнього ступеню. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вiдповiдно до ч. 1 вказаної статтi, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Ч. 5 ст. 1187 ЦК України визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року, із відповідними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. Таким чином, [PERSON], керуючи транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки, має відшкодувати завдану шкоду незалежно вiд наявності його вини. При цьому, в даному випадку підлягають застосуванню норми ч.2, ч.3 ст. 1193 ЦК України, відповідно до яких: якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі, зокрема, відшкодування витрат на поховання. Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сума обґрунтованих витрат позивача на поховання доньки становить 1836 грн., яка підтверджується наявними в матеріалах справи квитанцією від 12.11.2013р. про оплату вартості цементу у сумі 270 грн., квитанцією від 12.11.2013 р. про оплату вартості килиму у сумі 520 грн., копією чека від 12.11.2013 р. ПП [PERSON] про оплату вартості ритуальних приналежностей у сумі 304 грн., накладною № 298 від 12.11.2013 р. ПП [PERSON] про оплату ритуальних приналежностей на суму 742 грн. , які самі по собі підтверджують факт оплати позивачем вказаних коштів, витрачених на поховання доньки. В іншій частині витрат на поховання, зокрема, організація та проведення поховання шляхом здійснення витрат на поминальний обід (а.с. 23), позовні вимоги не є обґрунтованими, тому як не випливають із Закону та ЦК та не відносяться до вказаних витрат. Щодо інших вимог про стягнення з відповідача витрат на поховання, то представлені позивачем закупівельні акти (а.с. 16-18) не є належними доказами, оскільки не містять відповідних реквізитів (печатку, Свідоцтво про державну реєстрацію ФОП, відмітку про оплату та отримання придбаних речей), які вказують на здійснення витрат на поховання позивачем. Суд не приймає до уваги в якості належного доказу здійснення витрат на встановлення пам'ятнику - довідку ПП «Пам'ятники» від 23.11.2013 р. (а.с. 24), оскільки, вказаним документом не підтверджено факт внесення позивачем коштів за встановлення пам'ятнику [PERSON], а лише встановлюється намір до цього, про що також пояснив позивач під час судового розгляду. За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується, зокрема, її батькам (усиновлювачам). Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. [PERSON] заявлена вимога про стягнення з відповідача на свою користь компенсації за заподіяну в результатi ДТП та гибелі його доньки [PERSON] моральну шкоду у розмiрi 100 000 грн. Суд вважає встановленим та беззаперчним той факт, що в результатi дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було завдано значного болю i душевних страждань. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує тяжкі наслідки, які настали внаслідок дорожньо-транспортної події, а саме смерть [PERSON]; глибину та тривалість моральних страждань позивача, яка полягає у непоправному горі, безповоротній втраті самої рідної і найдорожчої людини, його доньки, і всіх своїх надій, пов'язаних з донькою, яка загинула у молодому віці, так як саме з моменту цієї жахливої трагедії позивач поніс душевні страждання та втратив нормальні життєві зв'язки, на відновлення яких необхідний час і здоров'я. З врахуванням викладених обставин, беручи до уваги грубу необережність потерпілої [PERSON], яка переходила дорогу у невстановленому ПДР місці, під час ДТП знаходилася у стані алкогольного сп'яніння, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди позивачеві у зменшеному розмірі - до суми у 25 000 гривень, яка, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних обставин не може вважатися завищеною чи надмірною. Відповідно до ч.2 ст. 82 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по кожній із задоволених позовних вимог.

Outcome: partial