Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що з 01.09.2004 р .він працює охоронцем у ПАТ «Дніпроважпапірмаш ім. Артема», з січня 2014 р. відповідач не виплачує заробітну плату, заборгованість складає 10 375,36 грн. Разом з тим, станом на вересень 2014 р. індексація втрати частини заробітної плати склала 374,57 грн. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 10 375,36 грн., про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати становить 374,57 грн. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач в окремо наданих суду запереченнях та заяві просив суд задовольнити позов частково, що стосується вимоги позову про стягнення заборгованості по заробітній платі - відповідач визнав, що стосується вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати становить 374,57 грн. - просив суд відмовити. Дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач працює охоронцем у Публічному акціонерному товаристві «Дніпроважпапірмаш ім. Артема». За ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Утім, відповідач не виконував вимоги закону у частині обов'язку дотримання строків та періодичності виплати заробітної плати, станом на 01.09.2014 р. заборгованість по заробітній платі склала 10 375,36 грн. Виконуючи обов'язок доказування, позивач, на переконання суду, довів слушність доводів, надав докази відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК України, через що вимога позову про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі, зазначеному вище, підлягає задоволенню. Що стосується іншої вимоги позову - про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати становить 374,57 грн., то суд, задовольняючи її, виходить з того, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону «Про оплату праці» і Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Таким чином, позивач обрав спосіб захисту прав, передбачений законом, та, виконуючи обов'язок доказування, позивач, на переконання суду, довів слушність тих обставин, на які він посилається як на підставу свої вимог, у зв'язку з чим позов в частині заявлених вимог про компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат вирішено відповідно до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved