Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просив визнати укладеним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири № 3 по вул. Чапаєва (тепер Шевченка), 77 в с. Грейгове Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області та визнати за ним право власності на вказану квартиру. Зазначав, що з 1988 року по 2001 рік він працював змінним майстром на Засільському хлібоприймальному підприємству та відповідно до рішення трудового колективу від 7 грудня 1992 року отримав дозвіл на придбання за готівкові кошти відомчого житла. Далі, 20 грудня 1992 року ним до каси підприємства була внесена відповідна сума за покупку квартири. Посилаючись на те, що договір був укладений, тобто сторони досягли згоди за усіма істотними умовами, а саме: продавець передав покупцю квартиру, а покупець сплатив її вартість та прийняв квартиру, однак тепер він не може зареєструвати власність на своє ім'я, тому просив визнати договір купівлі-продажу укладеним та визнати за ним право власності на квартиру в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява з проханням розглядати справу без її та позивача участі, а позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Позивач [PERSON] з 1998 року по 2001 рік працював змінним майстром на Засільському хлібоприймальному підприємстві, що підтверджується трудовою книжкою смерії БТ-1 № 4764242. Відповідно до рішення трудового колективу вказаного підприємства від 7 грудня 1992 року [PERSON] отримав дозвіл на придбання за готівкові кошти відомчого житла. На виконання вказаного рішення трудового колективу директором цього підприємства було видано наказ від 10 грудня 1992 року № 126 про продаж квартири № 3 по вул. Чапаєва (тепер Шевченка), 77 в с. Грейгове Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області. 20 грудня 1992 року позивачем до каси підприємства внесено 2950 рублів, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. На даний час назву підприємства змінено на ПрАТ «Засільське хлібоприймальне підприємство». Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час спірних правовідносин, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку, квартири або ж земельної ділянки укладається в письмовій формі та підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що такий договір підлягає реєстрації у відповідному виконкомі органу місцевого самоврядування (або ж в МБТІ відносно міст та селищ міського типу). Однак сама по собі відсутність такої технічної реєстрації не впливала на момент виникнення права власності на дійсність договору за вимогами ЦК України 1963 року. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору сторони узгодили всі суттєві його умови. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє майнове право через зміни у законодавстві, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання за ним права власності. Враховуючи викладене,

Outcome: approved