Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що його незаконно позбавили права користування 0,0001 га земельної ділянки, яку набув за договором відповідач. Просить визнати недійсним правочин купівлі-продажу від 09.10.2010 року земельної ділянки між відповідачем та [PERSON] В судовому засіданні позивач пояснив, що йому належить на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Генічеськ, вул. Дровнікова, 46 на що вказує свідоцтво про право власності на нерухоме майно, набуте в порядку спадкування. Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці площею 0,0400 га , яка передана у користування , для забезпечення обслуговування житлового будинку, за рішенням Генічеської міської ради від 16 травня 1967 року. Встановлені на місцевості межи його земельної ділянки мають лінійно рівний характер зі всіх сторін, без виключення. Поряд із його земельною ділянкою знаходиться земельна ділянка відповідача по справі, [PERSON] Вказану земельну ділянку та житловий будинок відповідач придбав за договором купівлі-продажу від 09.10.2010 року у попереднього власника [PERSON], якою було здійснена продаж землі на підставі державного акту на землю від 26.03.2008 року №582, у розмірі 0,0702 га. Для скасування цього договору він звернувся до суду. Рішенням Генічеського районного суду від 28.10.2013 року мій позов було задоволено та зазначений договір було визнано не чинним у частині продажу землі. Але, відповідач таємно від нього провів судове засідання і оскаржив рішення суду до апеляційної інстанції. Апеляційним судом Херсонської області було розглянуто скаргу відповідача також за його відсутності і своїм рішення, за його відсутності, скасував рішення суду. Підставою скасування рішення суду стало на думку апеляційної інстанції те, що в наявності є окремий договір продажу земельної ділянки від 09.10.2010 року між відповідачем та третьою особою, який він не оспорював та позовні вимоги не змінював. Враховуючи, що судове засідання відбулося за його відсутності та він не знав про наявність зазначеного окремого договору продажу землі то відповідно до вимог ухвали апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2014 року він вимушений подавати новий позов для захисту свого права. Таким чином, вказану земельну ділянку відповідач придбав за договором купівлі-продажу від 09.10.2010 року у попереднього власника [PERSON], якою було здійснена продаж землі на підставі державного акту на землю від 26.03.2008 року №582, у розмірі 0,0702 га. Але, зазначений державний акт на землю був набутий [PERSON] з порушенням вимог чинного законодавства та встановленого порядку оформлення прав на землю. Зокрема, при видачі державного акту на землю було помилково та незаконно включено у загальний об'єм земельної ділянки [PERSON] частина земель які належать суміжному землекористувачу, а саме позивачу по справі, [PERSON] Таким чином, в порушення встановленого порядку відповідач по справі незаконно набув прав, за договором купівлі-продажу, на частину земельної ділянки яка давно знаходиться у користуванні позивача. 11.03.2013 року рішенням Генічеського районного суду було скасовано державний акт на право власності на землю від 26.03.2008 року, №582, на підставі якого укладався правочин у формі договору купівлі-продажу, в зв'язку з порушення порядку його видачі та порушення прав позивача [PERSON], як землекористувача. Враховуючи, що вказаний правочин у формі купівлі-продажу є недійсним у відношенні земельної ділянки яка взагалі тепер не перебуває у власності відповідача та яка стосується прав позивача то визнання такого правочину недійсним повністю не вимагається так як стосується виключно частини земельної ділянки розміром 0,0001 га і Позивач має право вимагати визнання такого правочину недійсним лише у частині яка стосується володіння його земельною ділянкою, без реституції. Просить суд, позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав суду письмові заперечення (а.с.18), в яких з позовом не погодився. Третя особа [PERSON] до суду не зявилась, причини суду не відомі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Дровнікова,46, знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0400 га, яка передана як правонаступнику у користування, для забезпечення обслуговування житлового будинку, на підставі рішення Генічеської міської ради від 16 травня 1967 року. Вказана земельна ділянка \~межує із земельною ділянкою [PERSON], який набув її на підставі цивільно-правової угоди. Так, 09 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку №44 по вул. Дровнікова в м. Генічеську, Херсонської області, та земельної ділянки площею 0,0702 га, яка також розташована за вказаною адресою. Право власності [PERSON] на земельну ділянку, яка відчужувалась було посвідчене державним актом на право приватної власності серії ЯД №741713 від 19 грудня 2008 року, виданого на підставі рішення Генічеської міської ради Херсонської області від 26 березня 2008 року за №582. \~ 11 березня 2013 року постановою Генічеського районного суду Херсонської області, яке набрало законної сили, по справі №2107/5039/2012, задоволено позов [PERSON] до Генічеської міської ради Херсонської області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування правових актів, які порушують право власності. Визнано незаконним та скасовано рішення Генічеської міської ради від 26 березня 2008 року №582 в частині затвердження громадянці [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0702 га, за адресою: Херсонська область м. Генічеськ, вул. Дровнікова,44 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради, а також в частині передачі земельної ділянки у власність та видачі державного акту. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0702 га, серії ЯД №741713 від 19 грудня 2008 року на імя [PERSON] визнано незаконним та недійсним, скасовано його державну реєстрацію. Рішенням Генічеського районного суду від 29 квітня 2014 року договір купівлі-продажу від 09.10.2010 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], в частині продажу земельної ділянки, площею 0,0702 га, розташованої у м. Генічеськ, вул. Дровнікова,44. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2014 року Рішенням Генічеського районного суду від 29 квітня 2014 року скасовано, та в позові відмовлено. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. У відповідності до положень ст. 658 ЦК України, право продажу майна належить виключно власнику. Як вбачається з матеріалів справи, договір від 09 жовтня 2010 року в частині купівлі-продажу земельної ділянки, укладався на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 19 грудня 2008 року серії ЯД №741713. Проте, вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку, у тому числі і рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого він був виданий, \~постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 11 березня 2013 року по справі №2107/5039/2012, яка набрала законної сили - були визнанні незаконними та скасовані. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки державний акт про право власності на земельну ділянку від 19 грудня 2008 року серії ЯД №741713 видано безпідставно, останній не породив такого правового наслідку як виникнення права власності. Тобто особа, зазначена в акті не може вважатись та не є власником. Відповідно до ч. 2 статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Частина 1 та 2 ст. 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 152 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, з наведених правових норм вбачається, що у звязку з визнанням рішення Генічеської міської ради від 26 березня 2008 року за №582 незаконним, а державного акту про право власності на земельну ділянку від 19 грудня 2008 року серії ЯД №741713 недійсним, якими було передано [PERSON] спірну земельну ділянку є підстави визнати зазначений договір купівлі-продажу в частині продажу земельної ділянки розміром 0,0702 га - недійсним, у звязку з безпідставністю такого набуття у сторони, яка на незаконних підставах володіла земельною ділянкою. У відповідності до вимог ст.. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином, всі правочини мають відповідати положенням ЦК України стосовно вимог які забезпечують легітимність та дійсність цих правочинів. Як визначено у ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як вбачається із матеріалів відповідач [PERSON] отримав у свою власність, за правочином у формі договору, частину майна (землю) яке перебуває у володінні іншої особи, а саме позивача [PERSON], і взагалі це майно не може бути предметом правочинів без волевиявлення володільця цього майна(позивача), зокрема зазначеної частини земельної ділянки. Відповідно до положень ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Враховуючи, що вказаний правочин у формі купівлі-продажу є недійсним відношенні земельної ділянки яка взагалі тепер не перебуває у власності відповідача та яка стосується прав позивача то визнання такого правочину недійсним повністю не вимагається так як стосується виключно частини земельної ділянки розміром 0,0001 га і Позивач має право вимагати визнання такого правочину недійсним лише у частині яка стосується володіння його земельною ділянкою, без реституції. Крім того рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 24.12.2013 року задоволено позов [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та вирішено зобов*язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою м.Генічеськ, вул. Дровнікова, 46, шляхом знесення будівель , які розташовані на межі земельної ділянки [PERSON] Також позивачем надано кадастровий план земельних ділянок позивача та відповідача з якого вбачається, що будівлі, споруди [PERSON] знаходяться за межею позивача. За таких умов суд вважає, що такою угодою(частково) порушені права позивача щодо користування своєю земельною ділянкою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 203, 215, 237, 248, 1268 ЦК України та

Outcome: approved