Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача грошової суми в розмірі, що складає 40 000,0 гривень. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказав, що 10 січня 2013 року між сторонами укладено договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 40000,0 гривень, строком повернення до 10 липня 2013 року. Відповідач умови договору в частині повернення коштів у встановлений договором строк не виконав. [PERSON] неодноразово звертався до відповідача із вимогою про повернення суми боргу, втім, [PERSON] жодних дій, що свідчили б про намір повернути борг, не здійснював. З цих підстав позивач вимушений звернутись до суду. Відповідач у судове засідання не з'являвся неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом публікації до газети «Одеські вісті», поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, який не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, 10 січня 2013 року укладено договір позики. Відповідно умов цього договору позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошову суму в розмірі 40 000,00 гривень, що було еквівалентно 5 000,0 доларів США. Також зі змісту вказаного договору вбачається, що сторони дійшли домовленості, що позичальник зобов'язаний повернути (погасити борг) таку ж суму грошових коштів в повному обсязі до 10 липня 2013 року. Таким чином, між сторонами виникло зобов'язання із договору позики, за яким боржник зобов'язався повернути позикодавцеві (позивачу) таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана. Відповідач у передбачені договором строки, в порушення своїх договірних зобов'язань, суму позики не повернув. На прохання про добровільну сплату заборгованості відповідач належним чином не реагує, відмовляється виконати зобов'язання. Це грошове зобов'язання виконано відповідачем не було, чим порушено вимоги ст. 1049 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строки й у порядку, установленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. За правилом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача судового збору у сумі 400,0 гривень.

Outcome: approved