Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати недійсним договір оренди житла від 15 травня 2012 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Чернігівоблбуд» та [PERSON] , з моменту його укладення. Свої вимоги обгрунтовує тим, що оскаржуваний договір позивач не підписував, в даній квартирі проживає з березня 1988 року. Право на зайняття цієї квартири набув разом з бабусею [PERSON] на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету ЗАТ «Чернігівоблбуд» від 28.01.1988 р. (протокол № 29), правонаступником якого є позивач, і після смерті бабусі проживає в даній квартирі, не маючі заборгованості по всім платежам. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 11 березня 1988 року на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету ЗАТ «Чернігівоблбуд» від 28.01.1988 р. (протокол № 29) правонаступником якого є позивач, бабусі позивача [PERSON] і позивачу як члену її сім`ї було видано Ордер серії УП -ЕЛ № 558461 на жилу площу в гуртожитку на право зайняття кімнати в будинку 6-А розміром 14 кв.м., з правом прописки у вказаному житловому приміщенні. За технічними характеристиками це є житлова квартира, яка складається з житлової кімнати 14,2 кв.м., кухні - 5, кв.м., вбиральні - 3,0 кв.м. коридору 2,8 кв.м., балкону 1, кв.м. - загальною площею - 27 кв.м., що підтверджується технічним паспортом. Квартира [ADDRESS] була надана в постійне користування в рахунок компенсації за знесений ЗАТ «Чернігівоблбуд» житловий будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] на праві власності. В даній квартирі позивач проживає з березня 1988 року і своєчасно сплачує за комунальні послуги, сплачував квартирну плату ЗАТ «Чернігівоблбуд». Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 25 березня 2019 року № 420/421/19-24, що виконаний судовим експертом Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/9823/18, встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі «Орендар» в договорі оренди житла від 15.02.2012 р. виконаний не [PERSON] . Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.І); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що волевиявлення на укладення оскаржуваного договору зі сторони позивача не було, його доводи підтверджуються Висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 25 березня 2019 року № 420/421/19-24. Відповідно до положень ст. 215 Цивільного кодексу України правочин може бути визнаний судом недійсним, якщо одна із сторін заперечує його дійсність. Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Враховуючи викладене вище, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved