Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 146682 грн. 16 коп. у рахунок погашення заборгованості, що виникла внаслідок порушення відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №8/2006/980-МК-22/7 від 15.03.2006 року. Вмотивував свої вимоги тим, що за цим Договором надав указаному відповідачу кредитних коштів в сумі 45000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних строком до 14.03.2011 року, а та зобов'язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. Також у цей же день між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за яким останній поручився перед ним за виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань, яких остання не виконала, у результаті чого станом на 22.04.2013 року утворилась заборгованість у вказаній вище сумі, яка й підлягає солідарному стягненню з відповідачів на його користь, а також понесені судові витрати в сумі 1466 грн. 82 коп. Відповідач [PERSON], у свою чергу, звернувся до Банку із зустрічним позовом, в якому просить суд визнати припиненим укладений між ними 15.03.2006 року договір пор за яким він поручився перед Банком за виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань, позаяк строк дії кредитного договору було встановлено до 14.03.2011 року, Банк не повідомив його до серпня 2013 року про невиконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань, а відтак порука у відповідності до ст. 559 ЦК України припинилась, позаяк Банк протягом 6-ти місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання - до 14.09.2001 року - не пред'явив до нього вимог про його виконання. Представник Банку в судовому засіданні підтримав позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, позаяк у п. 5.3. спірного договору поруки було встановлено його дію до повного виконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань. Відповідач [PERSON] та його представник проти пред'явленого до нього первісного позову заперечували та просили задовольнити зустрічний позов за підстав, у ньому визначених. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 15.03.2006 року між ВАТ КБ «Надра», який надалі змінив свою назву на «Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк), та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №8/2006/980-МК-22/7 (далі - Кредитний договір), за яким [PERSON] було надано кредитних коштів у сумі 45000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних строком до 14.03.2011 року, а [PERSON] зобов'язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти на умовах, визначених у Кредитному договорі (а.с.4, 5). Разом з тим, 15.03.2006 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №7/3 (далі - Договір поруки), за яким останній поручився перед ним за виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань (а.с.6). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Проте відповідач [PERSON] у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору своїх зобов'язань належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 22.04.2013 року утворилась заборгованість в загальній сумі 146682 грн. 16 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в розмірі 37812 грн. 22 коп., по відсотках за користування кредитом в розмірі 46646 грн. 62 коп., по пені в розмірі 12727 грн. 35 коп., по комісії в розмірі 15002 грн. 23 коп., по індексу інфляції в розмірі 9620 грн. 49 коп. та по штрафу в розмірі 24873 грн. 25 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7-14). У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Разом з тим, у відповідності до ч. ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Оскільки судом установлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань відповідно до умов укладеного Кредитного договору, то таке передбачає солідарне стягнення з відповідачів на користь Банку визначеної останнім суми заборгованості. Заявляючи зустрічні позовні вимоги до Банку, відповідач [PERSON] виходив з того, що в Кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - 14.03.2011 року, що відповідає п. 5.3. Договору поруки. Таким чином, у Банку виникло право на пред'явлення вимоги до нього як поручителя за Договором поруки з 14.03.2011 року до 14.09.2001 року, проте таку вимогу Банк пред'явив, лише звернувшись до нього з даним позовом, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 559 ЦК України. Тому суд доходить висновку про визнання припиненим право поручителя [PERSON] за Договором поруки, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню вимоги Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Суд, з урахуванням положень ч. 2 ст. 214 ЦПК України, враховує правову позицію Верховного Суду України за насідками розгляду зави про перегляд судового рішення із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка викладена у постановах від 23.05.2012 року, № 6-78цс12 від 18.07.2012 року, № 6-3цс13 від 13.02.2013 року, згідно якої якщо в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому, в разі пред'явлення вимоги до поручителя, кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд уважає первісні позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором та судових витрат з відповідача [PERSON], а зустрічні позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial