Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що 14.02.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №33. З метою виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредитних коштів згідно умов кредитного договору між ВАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Сумської філії та [PERSON] 14.02.2007 р. було укладено іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавцем - [PERSON] в іпотеку ВАТ «ВіЕйБі Банк» передано: нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Майно передається в іпотеку з усіма його належностями, яке належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого 30.08.2006 р. СМР, Сумським міським управлінням земельних ресурсів. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.11.2014 р. були задоволені позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» у справі №1806/2-1372/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором зі [PERSON], третя особа - [PERSON] Незважаючи на це, [PERSON] продовжує ігнорувати рішення суду та не виконувати свої зобов'язання перед банком. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №33 від 14.02.2007 р. відповідно до розрахунку заборгованості від 14.06.2016 р. становить 1225419,11 грн. з них: 16249,93 дол. США - заборгованість по кредиту; 21025,94 дол. США - заборгованість за відсотками; 294689,80 грн. - штраф за несвоєчасне погашення кредиту. У зв'язку з цим, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором №33 від 14.02.2007 р. в розмірі 1225419,11 грн., звернути стягнення на належний [PERSON] предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, шляхом її продажу ПАТ «Веукраїнський Акціонерний Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації, у порядку, передбаченому ст.38 ЗУ «Про іпотеку», з наданням ПАТ «Веукраїнський Акціонерний Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки ( в тому числі витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у виконавчих органах сільських, селищних, міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації акредитовані суб'єкти та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надавати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предметів іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного між Банком і позичальником кредитного договору № 33 від 14.02.2007 р. [PERSON] отримала кредит на поточні потреби у розмірі 25000 дол. США, зі сплатою відсотків за користування ними у розмірі 14 % річних, з кінцевим терміном повернення коштів 14.02.2012 року (а.с.4-5). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 14.02.2007р. ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк і відповідач [PERSON] та яка виступає майновим поручителем за [PERSON], уклали договір іпотеки - на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (поштова адреса: [ADDRESS] згідно рішення ВК СМР № 20 від 23.01.2007р.), загальною площею 0,0515 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належить [PERSON] (а.с.7-10). Відповідно до п.5.1.6 Іпотечного договору,- іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язання (або тієї чи іншої його частини) , воно не буде виконано. Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Відповідно до положень ст.526 ЦК України,- зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Порушення зобов'язань, які виникають з договорів, тягне за собою правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України, або такий різновид цивільно-правових санкцій, які передбачені, зокрема ст. 33 Закону України «Про іпотеку» ( далі - Закон № 898-IV від 05.06. 2003 р.) Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України,- іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Стаття 11 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. В пункті 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про заставу», ст.ст. 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до ст. 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст. ст. 553-559 ЦК України) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання не солідарно, а винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Відповідно до вимог ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»,- у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пункти 1.1, 3.1.4, 5.2 іпотечного договору також надають Банку право вимагати звернення стягнення на заставлене нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, в разі порушення боржником умов кредитного договору в частині своєчасної сплати частки кредиту та процентів за його користування, або іпотечного договору в частині обов'язку щодо страхування предмету іпотеки. При цьому, право на звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває, якщо порушення основного зобов'язання позичальником завдає збитків іпотекодержателю та змінює обсяг його прав, оскільки в іншому випадку суд, на підставі приписів ч. 3 ст. 39 Закону № 898-IV, вправі відмовити у задоволенні позову. При задоволенні позову про звернення стягнення суд має зазначити в рішенні зокрема, загальний розмір вимог кредитора та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки (ч. 1 ст. 39 Закону №898-IV). Позичальник [PERSON] свої договірні зобов'язання перед позивачем не виконала, допустивши прострочення та утворення заборгованості станом на 14.06.2016 р. у розмірі 1225419,11 грн. з них: 16249,93 дол. США - заборгованість за кредитом; 21025,94 дол. США - заборгованість за відсотками; 294689,80 грн. - штраф за несвоєчасне погашення кредиту (а.с.11-12). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що зобов'язання позичальником не виконано належним чином. Так, стягнута за рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 22.11.2011 р. (справа 1806/2-1372/11) сума накопиченого кредитного боргу кредитору 192221,30 грн. не повернута ( а.с.34-37). В подальшому Банк продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом та пеню, внаслідок чого загальний розмір накопиченої заборгованості значно збільшився та станом на 14.06.2016 р. складає - 1225419 грн. 11 коп. Такий розмір боргу у порівнянні з вартістю заставного майна згідно п.1.5 іпотечного договору, - де оціночна вартість предмета іпотеки становить 275967 грн. завдає значних збитків кредитору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним Акціонерним Товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором №33 від 14.02.2007 р. в розмірі 1225419,11 грн., звернути стягнення на належний [PERSON] предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved