Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування на те, що він народився 27.08.1985 р., його батьками є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла 02.08.2016 р., про що Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпропетровську Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області видано відповідне свідоцтво про смерть серії І-КИ №701229. За життя померла перебувала у шлюбі із [PERSON] (відповідач - 1), та окрім [PERSON] має другого сина - [PERSON] (відповідач - 2). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина: на ? частину квартири [ADDRESS], а також на грошові кошти, розміщені на депозитних вкладах за договорами, які були укладені між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк»: від 11.12.2015 р. №SAMDNWFD0070945664901 «Вклад Депозит Плюс» строковий на 6 місяців та від 11.12.2015 р. №SAMDNWFD0070945651500 «Вклад Депозит Плюс» строковий на 12 місяців, а також за життя померлої останній була присуджена до стягнення з ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш» (ПАТ «Дніпроважпапірмаш ім. Артема») заробітна плата в сумі 2230 грн. 21 коп.; виконавче провадження відкрито державним виконавцем АНД ВДВС Д МУЮ, втім, грошові кошти за життя померлої виплачені останній не були. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, [PERSON] є спадкоємцем померлої за законом першої черги, та протягом останніх 1,5 року життя померлої та на час настання смерті [PERSON] він постійно проживав разом із нею (мати позивача хворіла на важке онкологічне захворювання, в результаті якого настала її смерть). Зважаючи на її важку хворобу, та оскільки вона до цього мешкала одна у квартирі [ADDRESS], [PERSON] постійно проживав разом із нею, адже її не можна було залишати наодинці, якомога підтримував мати, здійснював необхідний догляд за нею, готував їжу, забезпечував продуктами харчування та медикаментами, супроводжував до лікувальних закладів та цілодобово квапився про мати, особливо коли вона проходила чергові курси лікування у медичних закладах). Заповіту померла [PERSON] не залишила, та [PERSON], будучи спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Інші спадкоємці\~(відповідач\~-\~1\~(чоловік\~померлої)\~ та відповідач\~-\~2\~ (син\~померлої)) спадщину не прийняли (не зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та на час смерті постійно із спадкодавцем не проживали. Однак, постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 25.04.2017 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом; згідно з постановою приватного нотаріуса з боку [PERSON] пропущено строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а також, відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом зазначено, що спадкоємцем [PERSON] не надано документів на підтвердження проживання із померлою на час смерті. На переконання\~позивача він\~є таким,\~що прийняв\~спадщину в\~силу ч. 3 ст. 1268 ЦК, згідно з якою спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї, та його права підлягають захисту\~в судовому\~порядку,\~оскільки постановою\~нотаріуса було\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину,\~у звязку\~з \~чим й\~має звернення\~[PERSON]\~до суду\~із даним\~позовом із заявленими позовними вимогами відповідно до позовної заяви від 18.05.2018. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач не скористався правом брати участь у судовому засіданні 11.06.2018. Треті особи просили повністю задовольнити поданий позов. Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом на підставі відповідного свідоцтва про народження (а.с. 10), позивач [PERSON] народився 27.08.1985 р., батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]. Місце проживання позивача відповідно до даних паспорта зареєстровано у м. Дніпрі за адресою: [ADDRESS]. [PERSON]\~померла 02.08.2016\~р.,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть серії\~І-КИ\~№701229,\~яке видане\~ 02.08.2016\~р.\~ Амур-Нижньодніпровським\~районним у\~м.\~Дніпропетровську Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Дніпропетровській області. Заповіту померла [PERSON] не залишила. За життя померла перебувала у шлюбі із [PERSON], та мала двох синів: [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: ? частину квартири [ADDRESS], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 18); грошові кошти, розміщені на депозитних вкладах за договорами, які були укладені між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк»: від 11.12.2015 р. №SAMDNWFD0070945664901 «Вклад Депозит Плюс» строковий на 6 місяців та від 11.12.2015 р. №SAMDNWFD0070945651500 «Вклад Депозит Плюс» строковий на 12 місяців, що підтверджується копіями відповідних договорів (а.с. 21, 22). Разом з тим, за життя померлої останній була присуджена до стягнення з ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш» (ПАТ «Дніпроважпапірмаш ім. Артема») заробітна плата в сумі 2230 грн. 21 коп.; виконавче провадження відкрито державним виконавцем АНД ВДВС Д МУЮ, втім, грошові кошти за життя померлої виплачені останній не були (а.с. 19, 20). [PERSON] є спадкоємцем померлої за законом першої черги. Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 25.04.2017 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 9). Згідно з постановою приватного нотаріуса [PERSON] пропущено строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а також, відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом зазначив, що спадкоємцем [PERSON] не надано документів на підтвердження проживання із померлою на час смерті. Спірні правовідносини виникли із права позивача, як спадкоємця першої черги, на спадщину після смерті матері. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли: із заявами до нотаріальної контори не зверталися, разом із спадкодавцем на час смерті постійно не проживали, що підтвердили в судовому засіданні; зазначене підтверджується також матеріалами спадкової справи, наданої приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] [PERSON] мешкала у квартирі [ADDRESS], хворіла на важке онкологічне захворювання, в результаті якого настала її смерть. Протягом 2012 2016 р.р. (за життя [PERSON] та на час настання смерті [PERSON]М.) позивач [PERSON] постійно проживав разом із матірю. До зазначеного висновку суд дійшов на підставі пояснень позивача [PERSON], допитаного в якості свідка, а також на підставі пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] Допитані свідки дали майже аналогічні пояснення, свідчив суду, що [PERSON] останні роки життя хворіла на важке онкологічне захворювання, та, оскільки вона до цього мешкала одна у квартирі [ADDRESS], [PERSON] постійно проживав разом із нею, адже її не можна було залишати наодинці. [PERSON] якомога підтримував мати, здійснював необхідний догляд за нею, готував їжу, забезпечував продуктами харчування та медикаментами, супроводжував до лікувальних закладів та цілодобово квапився про мати, особливо коли вона проходила чергові курси лікування у медичних закладах, а також сплачував житлово комунальні послуги за цією адресою. Виконання такого обовязку в повній мірі було можливим через те, що [PERSON] не був привязаний до конкретного місця роботи та в силу професії мав змогу працювати на дому, тоді як інші члени родини через робочу зайнятість не мали достатнього часу для здійснення необхідного догляду за [PERSON] та допомагали в меру можливості. Висновок про проживання позивача разом із спадкодавцем на час смерті суд робить також на підставі письмових доказів, зокрема, квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с. 32-27) за адресою: [ADDRESS]. Час відкриття спадщини\~визначається ч.\~2 ст.\~1220 ЦК України як день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з ч. 3 статті 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Суд погоджується із доводами представника позивача щодо того, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність\~не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Так, статтею 33 Конституції України гарантується\~кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність\~не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно до статті 3 зазначеного вище Закону реєстрація \~внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 2 березня 2016 р. №207, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29\~ЦК\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Разом з тим, що стосується вимоги позову про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом права власності на суми заробітної плати,\~які належали спадкодавцеві, то, розвязуючи дану вимогу, суд керується наступним. За ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1227 ЦК України закріплено положення, яке регулює право спадкоємців на одержання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших спеціальних виплат, які належали спадкодавцеві. Відповідно до зазначеної правової норми суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або певним ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Таким чином, до складу спадщини після померлої [PERSON] входять також суми заробітної плати, які належали [PERSON], але не були нею одержані за життя, а саме заробітна плата від ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш» /Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема/, [PERSON] була стягувачем у виконавчому провадженні про примусове стягнення заробітної плати в розмірі 32230 грн. 21 коп., оскільки право спадкодавця на одержання заборгованості по заробітній платі виникло за його життя. Таким чином, оскільки позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на час прийняття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї, він в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК вважається таким, що прийняв спадщину, тому для суду з метою захисту порушених прав позивача вбачаються підстави для задоволення позову в обраний позивачем спосіб (ст. 16 ЦК) повністю.

Outcome: approved