Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON], участі у її вихованні та визначити такі способи його участі у вихованні дитини: систематичні побачення, а саме: кожну першу та третю неділю забирати сина з місяця його постійного проживання о 10.00 та повертати матері у понеділок о 7.30; у кожну середу та п'ятницю з 18.00 до 20.00, забираючи сина з дитячого садочку або місця його постійного проживання та повертати на місце постійного проживання, а також визначити місце спілкування з дитиною адресу постійного проживання позивача, а саме: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.06.2014 р. між сторонами було розірвано шлюб та згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 червня 2014 р. на утримання неповнолітнього сина позивач сплачує аліменти. Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.06.2014 р. син сторін [PERSON] проживає разом з відповідачкою. Після розлучення відповідачка перешкоджає спілкуванню позивача з дитиною без будь - яких на те об'єктивних причин, у зв'язку з чим позивач неодноразово звертався до органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Чернігові ради щодо вирішення питання його участі у вихованні сина та 28 вересня 2015 року було прийняте рішення, відповідно до якого йому дозволено зустрічатися з сином [PERSON], забираючи дитину з місця постійного проживання у першу та третю неділю місяця о 10.00 год. та повертаючи матері у понеділок о 7.30 год.; у середу та п'ятницю з 18.00 год. до 20.00 год., забираючи дитину з дому та повертаючи на місце фактичного проживання, при цьому спілкування має відбуватися з урахуванням стану здоров'я дитини, режиму дня та харчування для дітей відповідного віку. Але, незважаючи на прийняте рішення, відповідачка перешкоджає позивачу брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, у зв'язку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. Відповідачка заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що батько негативно впливає на сина та налаштовує його проти матері. Представник третьої особи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до встановленого рішенням органу опіки та піклування способу участі батька у вихованні дитини. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання у 2014 році шлюбу, сторони проживають окремо, при цьому дитина залишилася проживати разом з відповідачкою. Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно частини 3 статті 157 цього Кодексу, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Відповідно до рішення виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 28 вересня 2015 року № 169 дозволено [PERSON] зустрічатися з сином [PERSON], [INFO], забираючи дитину з місця постійного проживання у першу та третю неділю місяця о 10.00 год. та повертаючи матері у понеділок о 7.30 год.; у середу та п'ятницю з 18.00 год. до 20.00 год., забираючи дитину з дому та повертаючи на місце фактичного проживання, спілкування має відбуватися з урахуванням стану здоров'я дитини, режиму дня та харчування для дітей відповідного віку. В порушення вимог закону, відповідачка перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Стаття 159 СК України встановлює, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Зважаючи на те, що позивачем не доведено необхідності зміни способу його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, встановленого рішенням органу опіки та піклування, а відповідач не довела, що спілкування дитини з батьком може негативно вплинути на стан здоров'я дитини чи перешкоджати її нормальному розвиткові, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов та усунути перешкоди позивачу у спілкуванні з його сином шляхом обраного органом опіки та піклування способу участі батька у вихованні дитини, з врахуванням відвідування дитиною дитячого садочку та з доповненням можливості відвідування місця проживання батька, за попередньою домовленістю з матір'ю.

Outcome: partial