Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення з відповідача на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 12 000 грн. і середній заробіток за період затримки її розрахунку за період з 22 листопада 2011 року до 24 січня 2014 року в сумі 122 850 грн. В судове засідання позивач не з'явився, подавши до суду заяву про можливість слухання справи за її відсутності та уточнення заявлених вимог, а саме стягнення із відповідача за період з 22 листопада 2011 року до 16 квітня 2014 року в сумі 5 844,69 грн. заборгованості з виплати заробітної плати та 139 677,35 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку. Відповідач, будучи належно повідомленим, до суду повторно не з'явився, про причини свої неявки суд він не повідомив. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Згідно до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до положень ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно до положень ч. 1 ст. 233 КЗпП України та положень Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012 року про роз'яснення положень зазначеної статті кодексу, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У відповідності до наказу відповідача № 91-к від 21 листопада 2011 року, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України позивача звільнено із посади головного бухгалтера. Згідно довідки № 61 від 24 квітня 2014 року ліквідатора відповідача - ВАТ «Васильківський шкірзавод», позивачка дійсно працювала на вказаному підприємстві та станом на 16 квітня 2014 року її заборгованість із заробітної плати за листопад 2011 року становить 5844,69 грн., а за довідкою № 62 від 24 квітня 2014 року - розмір середньоденної заробітної плати позивачки на час звільнення складала 225,65 грн. Таким чином, наданий позивачем розрахунок середнього заробітку за весь час затримки відповідає дійсності та станом на 16 квітня 2014 року, враховуючи розмір середньоденної заробітної плати позивачки та період невиплати належної заробітної плати, становить 139 677,35 грн., які і підлягають стягненню із відповідача. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України та вимог Закону України «Про судовий збір», із відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1396,77грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved