Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що суміжні користувачі земельної ділянки, відповідачі у справі, неправомірно відмовляються залишити свій погоджувальний підпис на Акті погодження меж земельної ділянки, що позбавляє його права на приватизацію земельної ділянки, на якій розташований належний йому житловий будинок. Просив визнати незаконною відмову в погоджені меж земельної ділянки та вважати погодженим акт погодження меж земельної ділянки без підпису суміжних землекористувачів, стягнути судові витрати. Відповідачі звернулися до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що «Херсонгеоінформ» без фактичного обстеження земельної ділянки та не зясувавши змін на земельній ділянці, видало відповідачу за зустрічним позовом проект землеустрою з актом погодження зовнішніх меж між земельними ділянками, який є ідентичним незаконному кадастровому плану, просили відновити межу земельної ділянки із суміжним землекористувачем [PERSON] [PERSON] та його представники, [PERSON], представник ДП «Херсонгеоінформ» у судове засідання не зявились, надали письмові зави, в яких просили суд розглянути справу без їх участі. [PERSON] та її представник в судовому засіданні просили в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити з підстав викладених в зустрічному позові та доповненнях до нього. Представник Херсонської міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників, суд встановив, що [PERSON] є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Червонопрапорна, 171, на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.1984 року. З метою обслуговування згаданого домоволодіння у користування виділялась земельна ділянка загальною площею 378,7 м2 на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради депутатів трудящих № 147 від 17.02.1955 року. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Червонопрапорна, 173, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.02.2013 року та договору купівлі-продажу від 28.02.1997 року. З метою обслуговування згаданого домоволодіння у користування виділялася земельна ділянка загальною площею 246,8 м2 на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради депутатів трудящих № 147 від 17.02.1955 року. Суміжні ділянки №№ 171 та 173 по вул. Червонопрапорній у м. Херсоні не приватизовані, у тому числі кадастрові номери не привласнено. З метою реалізації права на безоплатну приватизацію земельної ділянки, [PERSON] Херсонською міською радою надано дозвіл на розробку землевпорядної документації. ДП «Херсонгеоінформ» розроблено проектну документацію та складено Акт погодження меж земельної ділянки № 171 по вул. Червонопрапорній у м. Херсоні з суміжними власниками та землекористувачами від 11.12.2014 року. Відсутність у згаданому Акті погодження меж земельної ділянки підпису суміжних користувачів земельної ділянки № 173 по вул. Червонопрапорній у м. Херсоні свідчить про відмову у залишенні погоджувального підпису в Акті. Свою відмову відповідачі за первісним позовом мотивують тим, що розташування межі між земельними ділянками №№ 171 та 173 по вул. Червонопрапорній у м. Херсоні, зазначеної в Акті погодження меж, не відповідає її дійсному розташуванню. У відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 33 від 07.04.2016 року конфігурація та лінійні розміри обох земельних ділянок не відповідають розмірам, визначених рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради депутатів трудящих № 147 від 17.02.1955 року, а саме: площа земельної ділянки № 171 зменшилася на 5,7 м2, а земельної ділянки № 173 збільшилася на 17,2 м2. З урахуванням погодження меж земельних ділянок з іншими суміжними землекористувачами лінійні розміри лівої бокової та правої бокової межі ділянки № 171 збільшилися на 0,11 м та 0,19 м відповідно, а фасадної та задньої меж зменшилися на 0,07 м та 0,4 м відповідно. З урахуванням погодження меж земельних ділянок з іншими суміжними землекористувачами лінійні розміри лівої бокової та правої бокової межі ділянки № 173 збільшилися на 0,28 м та 0,87 м відповідно. У відповідності до плану відводу, затвердженого рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради депутатів трудящих № 147 від 17.02.1955 року, відстань від будинку № 171 до спірної межі складає 0,7 м. Враховуючи, що відстань від стіни правого бокового фасаду будинку № 173 до правої бокової межі зменшилася на 0,25 м, суд приходить до висновку, що зменшення розміру фасадної межі земельної ділянки № 171 мало місце через накладання меж земельної ділянки № 173 та земельної дядинки № 175, які погоджені відповідачами за первісним позовом та землекористувачем ділянки № 175. У відповідності до ч. 3 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Отже, звернення позивачів за зустрічним позовом до суду із позовом про відновлення межі є передчасним, так як ними не надано доказів досудового урегулювання існуючого спору за допомогою органів місцевого самоврядування. Тому згідно ч. 5 ст. 158 ЗК України лише у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Про передчасність звернення із подібним зустрічним позовом також свідчать положення Інструкції встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (далі Інструкція), затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376. Так, п. 4.1. згаданої Інструкції передбачено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Пунктом 4.3. цієї ж Інструкції встановлено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно підпункту г п.1 ст. 96 Земельного Кодексу України землекористувачі не повинні порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а згідно пункту 3 ст.103 Земельного Кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Частина 3 вказаної статті встановлює, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Згідно з ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник або землекористувач може вимагати усунення порушень його прав на землю. Однією із складових технічної документації є акт погодження меж, який повинні підписати суміжні землекористувачі, якими є відповідачі по справі. Відповідачами за первісним позовом не надано належних та допустимих доказів порушення їх прав як землекористувачів визначеними в спірному Акті погодження меж, тому їх відмова є безпідставною, внаслідок чого вони позбавляють позивача, як власника окремого домоволодіння оформити право на приватизацію земельної ділянки. За таких обставин, суд вважає, що первісний позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідачів підлягають судові витрати, у тому числі 8 380 грн. за проведення судової експертизи, 547,39 грн. за виготовлення технічної документації, а також 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved