Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 31 травня 2013 року в розмірі 18825,08 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 31 травня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених договором, більше ніж на 30 днів відповідач зобов'язався сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. Позивач повністю виконав свої зобов'язання за договором кредиту від 31 травня 2013 року та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному цим договором, відповідач зазначені кошти отримав, але свої зобов'язання щодо виплати коштів не виконав, в результаті чого, станом на 31 серпня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 18825,08 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, тому суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 31 травня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, який за письмовою згодою відповідача складається з анкети - заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 31 травня 2013 року разом з «Умовами та правила надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку». Відповідно до умов кредитного договору від 31 травня 2013 року, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачуючи, щомісячно позивачу 7% від заборгованості, але не менше 50,00 гривень та не більше залишку заборгованості до 25 числа кожного місяця, а також оплачувати перевитрати платіжного ліміту, комісії на умовах, передбачених договором. За несвоєчасне погашення заборгованості відповідач зобов'язався сплатити пеню, а за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених договором, більше ніж на 120 днів - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. Позивач повністю виконав свої зобов'язання за договором кредиту від 31 травня 2013 року та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному договором, відповідач кредит отримав, але свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконав, в результаті чого станом на 31 серпня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 18825,08 гривень з яких: -заборгованість за кредитом у розмірі 4000,00 гривень; -заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 12532,05 гривень; -заборгованість за пенею та комісією у розмірі 920,41 гривень; -штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; -штраф (процентна складова) у розмірі 872,62 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за договором від 31 травня 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором від 31 травня 2013 року не виконав, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved