Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором б/н від 04 листопада 2013 у сумі 7896,96 гривень та судові витрати у сумі 1378,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04 листопада 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] року [PERSON] помер.15 лютого 2016 року позивачем було отримано відповідь приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Костіної І.Г., в якій зазначалось, що спадкоємцями [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини, є [PERSON]. 10 травня 2016 року на адресу спадкоємця [PERSON] був направлений лист-претензія про необхідність погашення кредиту, проте, до теперішнього часу відповіді не отримано, кредит не погашений, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 04 листопада 2013 року становить - 7896,96 гривень, яка складається з: 7702,65 гривень - заборгованість за кредитом, 194,31 гривень - заборгованість за відсотками. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а у разі неявки відповідача ухвалити рішення у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, та Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256 ПАТ КБ «ПриватБанк», 04 листопада 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надає відповідачу кредит зі сплатою процентів за користування кредитним коштами. Заява [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умови та правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256 та «Тарифи банку», які викладені на банківському сайті є по суті кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг. У заяві [PERSON] та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов'язання банк перед відповідачем виконав. Відповідно до п.2.1.1.2.1 та 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, датою укладення договору є дата отримання карти, яка зазначена у заяві. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку та Клієнт дає право банку в любий момент змінити (зменшити, збільшити та анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно будь-якого розміру ліміту, встановленого банком. Погашення кредиту передбачено п. 2.1.1.12.3, а саме поповнення карткового рахунку Держателя здійснюється шляхом внесення засобів в готівковому або безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок Держателя, а також шляхом договірного списання засобів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Згідно до п. 2.1.1.12.6, 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,за користування кредитом а овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.1.2.13. Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Судом встановлено, що відповідачем не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 31 березня 2016 року за ним утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 2811,56 гривень та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 16838,07 гривень. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області 09 квітня 2015 року. Згідно ч.1 ст. 608 ЦК забов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Дані правовідносини допускають правонаступництво в порядку спадкування. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки померлої особи, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Ч.ч. 1,2 ст. 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. За змістом зазначених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця. Таким чином відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Судом встановлено, що на час смерті боржника, тобто станом на [INFO] року, заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 листопада 2013 року становить - 7896,96 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 7702,65 гривень та заборгованості за відсотками - 194,31 гривні. 14 січня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з претензією щодо включення кредиторських вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] в спадкову масу, а також щодо повідомлення спадкоємців останнього про наявність кредитної заборгованості у загальному розмірі 7897 гривень, що підтверджується листом вих.№SAMDNWFC00003785914 від 14.01.2016. Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Костіної І.Г. №23/02-14 від 03 лютого 2016 року, після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа №65/2015, вищевказана претензія кредитора долучена до спадкової справи, спадкоємцем після смерті останнього є його дружина [PERSON]. 29 квітня 2016 року позивач, скориставшись своїм правом, у встановлені ст.1281 ЦК України строкипред'явив до відповідача [PERSON] вимогу про погашення заборгованості спадкодавця перед банком, що підтверджується копією листа-претензії за вих.№ №SAMDNWFC00003785914 від 29.04.2016. Як встановлено ч.ч. 1, 5 ст. 1268 К України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Загальним правилом для спадкоємця після смерті спадкодавця є прийняття спадщини шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] спадщину прийняла у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а тому у відповідності до вимог ст. 1282 ЦК України обов'язок задовольнити вимоги кредитора покладається на спадкоємця померлого - [PERSON] Згідно роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Суд погоджується з розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, здійсненим позивачем, яка становить 7896,96 гривень та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 7702,65 гривень та заборгованості за відсотками - 194,31 гривні. Відповідач не заперечувала проти нарахованої позивачем суми заборгованості за кредитним договором, про що свідчить її заява про визнання позовних вимог. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про звернення відповідача до банку із заявою про припинення дії договору або про його розірвання, а також про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача складає 7896, 96 гривень. Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України. Згідно платіжного доручення № ВОК31В0UМО від 21 вересня 2016 року позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved