Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що у зв'язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів на утримання дитини відповідно до рішення суду, на підставі заяв та довідок, наданих [PERSON] про неотримання аліментів від батька дитини, позивач, згідно рішень від 30.04.2013 року, 09.04.2014 року, 31.10.2014 року, 14.04.2015 року, 14.03.2016 року, 30.05.2016 року та 25.10.2016 року, призначив [PERSON] тимчасову державну допомогу, на підставі якої остання, в період з 01 квітня 2013 року по 31 грудня 2016 року отримала кошти, в сумі 15950,40 грн. Також посилається на те, що на підставі заяви [PERSON] про припинення виплати тимчасової допомоги у зв`язку зі сплатою відповідачем аліментів у грудні 2016 року, розпорядженням від 16.12.2016 року припинено виплату тимчасової державної допомоги, оскільки відповідач розпочав сплачувати аліменти, що свідчить про його платоспроможність, а тому виплачена сума підлягає стягненню з платника аліментів. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача 15950 грн. 40 коп. наданої суми державної допомоги, виплаченої дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2010 року відповідач зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач кожного місяця сплачував аліменти на утримання дитини, в добровільному порядку перераховуючи [PERSON] кошти банківськими переказами. Постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження відповідач не отримував, тому про наявність виконавчого провадження йому не відомо. Вважає, що відповідальність за неправомірне отримання державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, повинна нести саме [PERSON], так як подала до управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області недостовірні відомості. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме визначає Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, що затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. N 189. Відповідно до п. 8 ст. 181 Сімейного Кодексу України, якщо місце проживання батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Судом встановлено, що у зв'язку з ухиленням відповідача [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] за її заявою на утримання дитини, управлінням була призначена та виплачена за період з 01 квітня 2013 року по 31 грудня 2016 року тимчасова державна соціальна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, в загальній сумі 15950,40 грн. \~\~\~Згідно розпорядження управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 16.12.2016 року виплату тимчасової допомоги по аліментам припинено з 01.01.2017 року, згідно заяви [PERSON] в зв`язку з отриманням нею аліментів. Листами від 16.02.2017 року № 02-1900 та від 14.03.2017 року № 02-2966 відповідачу [PERSON] управлінням соціального захисту населення Автозаводського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області було повідомлено про виниклу заборгованність та надіслано вимогу про добровільну сплату виплаченої тимчасової державної допомоги. У відповідь на вимогу правління [PERSON] було надано копії квитанцій, відповідно до яких він сплачував аліменти на користь [PERSON] Однак, як вбачається з наданих відповідачем квитанцій, кошти на користь [PERSON] надходили не від відповідача [PERSON], а від [PERSON], до того ж ніяких доказів, що дані зарахування є саме сплаченими аліментами відповідачем не надано. Частиною 10\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~визначено, що суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Згідно з п. 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, на яку посилається позивач в поданій до суду позовній заяві, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. Утримання дитини являється, насамперед обов'язком її батьків. Держава несе субсидіарний (додатковий) обов'язок щодо надання дитині матеріального забезпечення. Відповідач є платником аліментів в розумінні норм\~ст. 181 СК України, від сплати аліментів ухилявся. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 704,80 грн. судового збору, так як за законом позивач звільнений від його сплати.

Outcome: approved