Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19.11.2013 року з відповідачем [PERSON] укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту №8202139880, який Додатковою угодою №1 від 20.02.2014 року викладено в новій редакції та із новою назвою «Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії». Згідно умов якого відповідачу було відкрито кредитну лінію, в межах якого було надано кредит з лімітом не більше 3000,00 гривень для проведення операцій із застосуванням картки строком до 28.02.2017 року, зі сплатою відсотків у розмірі 40,00% річних. Відповідач зобовязалася повертати суму кредиту. Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови кредитного договору та станом на 18.05.2016 року заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 5191,15 гривень. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позові просив у разі неявки відповідача розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.11.2013 року з відповідачем [PERSON] укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту №8202139880, який Додатковою угодою №1 від 20.02.2014 року викладено в новій редакції та із новою назвою «Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії». Згідно умов якого відповідачу було відкрито кредитну лінію, в межах якого було надано кредит з лімітом не більше 3000,00 гривень для проведення операцій із застосуванням картки строком до 28.02.2017 року, зі сплатою відсотків у розмірі 40,00% річних. Відповідач зобовязалася повертати суму кредиту. Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови кредитного договору та станом на 18.05.2016 року заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 5191,15 гривень, яка складається із: - 2995,87 гривень заборгованість по кредиту; - 2090,51 гривень заборгованість за простроченими процентами за користування Кредитом; - 104,77 гривень заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом; - 858,07 гривень пеня за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобовязань за кредитним договором. Відповідно до вимог ст.ст.60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та платити проценти. Враховуючи вищенаведене суд, вважає, що позов є законним та обґрунтованим, тому підлягає задоволенню в повному обсязі в загальній сумі 5191,15 гривень. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Крім цього у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006р. (Заява N 33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки позивач виконав зобовязання належним чином відповідно до умов кредитного договору, а відповідач порушив взяті на себе договором зобовязання та не повернув кредит, порушене право позивача на отримання належної йому суми позики, процентів за користування позикою та неустойки (штрафу) - за порушення зобов'язання, встановленого договором, підлягає судовому захисту. З урахуванням вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, а також того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1378,00 гривень.

Outcome: approved