Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який представник підтримав в клопотанні про розгляд справи без його участі, і мотивує тим, що відповідно до кредитного договору № б/н від 12.11.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим відсоткам боржником у встановлені строки не була сплачена. Сума заборгованості [PERSON] станом на 31.05.2017 року становить 14143,94 грн. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 14143,94 грн., а також судові витрати в розмірі 1600 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову та в обґрунтування своїх заперечень надала суду письмовий відгук, в якому зазначила про сплив строку позовної давності звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості, оскільки термін дії платіжної картки, за якою вона отримала строковий кредит, сплив 30.11.2011 року, а позивач звернувся до суду 05.07.2017 року. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши думку відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 12.11.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7). Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.11.2007 року, сума заборгованості [PERSON] станом на 31.05.2017 р. становить 14143,94 грн., з них заборгованість: по тілу кредиту 2753,50 грн.; по відсотках за користування кредитом 8275,49 грн.; за пенею та комісією 1965,24 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 649,71 грн (а.с.4-6). Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, сума заборгованості по тілу кредиту, в розмірі 2753,50 грн., відсоткам за користування кредитом, в розмірі 8275,49 грн., та штрафу (фіксованої частини) 500 грн. за кредитним договором № б/н від 12.11.2007 року підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 1965,24 грн., то суд вважає, що в цій частині позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.11.2007 року комісії за користування кредитом нараховується в колонці «Сума комісії та пені» (а.с.4-6). Однак в Заяві на оформлення кредиту та Умовах і правил надання банківських послуг розмір комісії не встановлений (а.с.8-13). Також ні заявою про оформлення кредиту, ні Умовами і правилами надання банківський послуг, які додані до позову, не передбачено відповідальності у виді пені. До того, позивач просить стягнути 1965,24 грн., як пеню і комісію, при цьому взагалі не визначає розмір суми, який складає пеня, та який складає комісія. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Комісія це плата за послуги банку. Пеня та комісія не є тотожними поняттями, це різні види нарахувань, які мають бути обґрунтовані і доведені позивачем. Також суд звертає увагу, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме долучені до позовної заяви Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України №6-16цс15 від 11.03. 2015 р., №6-240цс14 від 11.02.2015 р., №6-698цс15 від 10.06.2015 р., №6-757цс 15 від 01.07.2015 р. та № 6-2320цс16 від 22.03.2017 р. Крім того, відповідно до положень ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки умовами договору визначено періодичність сплати заборгованості щомісячними платежами, тому з часу настання строку погашення чергового платежу необхідно обчислювати початок перебігу строку позовної давності. Згідно відповіді від 08.12.2017 року, наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» на запит [PERSON] від 08.11.2017 року, відповідно до Договору про надання банківських послуг від 11.11.2007 року [PERSON] у користування надана платіжна картка «Універсальна» 4149********2944, термін дії якої сплив 30.11.2011 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] останній раз сплачувала заборгованість за кредитним договором 29.11.2013 року в сумі 14,47 грн. (а.с.5), однак позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості лише 05.07.2017 року, тобто з пропуском річного строку звернення з вимогами про сплату пені, штрафу. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено наявність достатніх підстав для стягнення пені та комісії в зазначеному розмірі 1965 грн. 24 коп., крім того порушено строки звернення з вимогою про сплату пені, а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 1296 грн. 00 коп.

Outcome: partial