Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочинув розмірі 1850 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят) гривень. Позов мотивує тим, що відповідач [PERSON] у середині вересня 2017 року таємно із гаражу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , викрав майно [PERSON] , а саме: намет військового зразка кольору хакі, вартістю двісті гривень, два диски до коліс автомобіля «Жигулі», вартітю двісті гривень, два колеса чорного кольору, розміром 13 мм із дисками, вартістю двісті гривень, швейну машинку марки «Зінгер», вартістю двісті гривень, примус-шмель вартістю сто двадцять гривень, насос ножний для накачки коліс вартістю вісімдесят гривень, насос ручний для накачки коліс вартістю п`ятдесят гривень, дві вудки риболовні із котушками пластиковими, чорного кольору вартістю по сто гривень кожна, металевий багажник для автомобіля марки «Жигулі» вартістю триста гривень, одну металеву каністру обє`мом 20 літрів світло-зеленого кольору для бензину вартістю шістдесят гривень, одну металеву каністру об`ємом двадцять літрів темно-зеленого кольору для бензину, вартістю шістдесят гривень, одну металеву каністру, об`ємом десять літрів зеленого кольору, вартістю двадцять гривень, столик розкладний для походу, голубого кольору із двома стільцями до нього вартістю шістдесят гривень, навісний замок вартістю сто гривень, на загальну суму 1 850 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят) гривень. Винність відповідача у скоєнні злочину відносно нього стверджується вироком Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2019 року та ухвалою Львівського апеляційного суду від 21 травня 2020 року. Посилаючись на ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 1166 ЦК України просить стягнути з особи визнаної винною у вчиненні злочину матеріальну шкоду. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги, а саме кпію вироку Личаківського районного суду міста Львова та ухвали Львівського апеляційного суду. З гідно протоколу автоматичного розподілу цивільну справу визначено судді Рудакову Д.І. Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 05 липня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення залишено без руху. 11.08.2021 року згідно ухвали суду відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 04.10.2021 подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав з мотивів викладених в ньому, просив такий задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання 10.09.2021 та 04.10.2021 не з`явився про розгляд справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 04.10.2021 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 28 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальній справі, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2019 року, залишеним у цій частині без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 21 травня 2020 року, встановлено, що [PERSON] у середині вересня 2017 року у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, проник у приміщення гаражу, який знаходиться у гаражному кооперативі «Автомобіліст», що на [ADDRESS] та таємно викрав майно [PERSON] на загальну суму 1850 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят ) гривень, за що його було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. У вказаному кримінальному провадженні позивач був визнаний потерпілим у справі, цивільний позов у кримінальній справі він не заявляв. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, заподіяння майнової шкоди позивачу внаслідок вчинення злочину [PERSON] встановлено судом у кримінальному провадженні та не підлягає доказуванню в ході розгляду цієї цивільної справи. Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) дохід, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомiрними рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю особистим немайновим правам фiзичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фiзичної або юридичної особини, вiдшкодовується в повному обсязi особою, яка її завдала. Як роз`яснено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивiльних справ за позовами про вiдшкодування шкоди», шкода, заподiяна особi й майну громадянина або заподiяна майну юридичної особи, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомiрними, мiж ними й шкодою є безпосереднiй причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи у зв`язку з неправомірними діями відповідача, позивачу була спричинена шкода, та між неправомірними діями та завданою шкодою є причинний зв`язок, окрім того встановлена його вина. За таких обставин, оскільки протиправними діями відповідача [PERSON] позивачу завдано майнової шкоди, вимоги останнього є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим, з нього на користь позивача слід стягнути 1850 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят) гривень відшкодування майнової шкоди. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати, які складаються з 908,00 гривень судового збору, оскільки позивач від сплати такого звільнений на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved