Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати виконавчий напис №1322 від 12.03.2013 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу - [PERSON] про звернення стягнення на рухоме майно, а саме автомобіль марки SSANG YONG модель REXTON, рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України « 1172 від 29.06.1999 року (із наступними змінами), оскільки вчинено на документі, що не встановлює заборгованість. Крім того, в порушення вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» відповідачем подані документи, що не встановлюють безспірність заборгованості, враховуючи стягнення пені з порушенням річного строку давності. Також, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням строків його вчинення, оскільки три роки з початку обчислення заборгованості, включаючи відсотки та комісію (з 2006 року) вже минуло. При цьому, позивач посилається і на порушення відповідачем ст.ст. 24, 27 та 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки обтяжував, який здійснює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, не зареєстрував до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, а також не пред»явив вимогу про передачу предмету застави, повідомлення про початок процедури стягнення позивач також не отримував. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в позові. Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» проти позову заперечував, вважає його необґрунтованим, а виконавчий напис - такий, що виконаний відповідно до Закону України «Про нотаріат», однак відповідних письмових заперечень на позов не надав. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила суд про розглядати справу у її відсутність та письмові заперечення проти позову. ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві свого представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Вимоги ст.18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що 17 серпня 2006 року між позивачем [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», в забезпечення виконання зобов?язань [PERSON] перед банком по кредитному договору № 20/П/43/2006-840 від 17 серпня 2006 року на суму кредитних коштів 18000 доларів США 00 центів строком на 72 місяці укладено договір застави, за умовами якого [PERSON] передав в заставу належний йому на праві власності автомобіль марки SSANG YONG модель REXTON, рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 8-11). Пунктом 4.2 Договору застави передбачено, що заставодавець набуває право звернення стягнення на предмет застави, про що письмово повідомляє Заставодавця, з моменту порушення Заставодавцем будь-якого з зобов»язань за кредитним договором. Оскільки позивач [PERSON] не виконав у повному обсязі зобов?язання за кредитним договором, ПАТ КБ «Надра» направив на його адресу досудову вимогу про погашення заборгованості за вказаним кредитним договором з пропозицією виконати боргові зобов?язання, сплативши суму кредиту - 3190,98 доларів США, проценти за користування кредитом - 214,51 доларів США, суму пені за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів - 7164,46 доларів США, комісію - 102,08 доларів США, штраф за порушення умов кредитного договору - 1800 доларів США (а.с.19, 20). Також встановлено, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу - [PERSON] вчинений виконавчий напис №1322 від 12.03.2013 року про звернення стягнення на рухоме майно, а саме автомобіль марки SSANG YONG модель REXTON, рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності. У вказаному виконавчому напису запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації рухомого майна задовольнити вимоги кредитора у розмірі суми заборгованості станом на 10 грудня 2012 року, яка складається із заборгованості по кредиту - 3190,98 доларів США, суми відстотків за користування кредитом - 214,51 доларів США, суми заборгованості по пені - 57265,52 грн., суми заборгованості по комісії - 815,90 грн., суми заборгованості по штрафам - 1414387,40 грн. Витрати, пов»язані із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн. Строк, за який проводиться стягнення - з 17.08.2006 року по 10.12.2012 рік. (а.с. 7). Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 6 ст.20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Разом із тим, доводи позивача щодо порушенням нотаріусом положень Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» є безпідставними та не беруться до уваги судом, оскільки на час вчинення виконавчого напису дана Інструкція втратила чинність, набрав сили Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, яким керувався нотаріус. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При вчиненні виконавчого напису нотаріус прийняв вказаний розрахунок банку (а.с.12-18) як документ, що свідчить про безспірність вимоги банку, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Проте, судом встановлено, що покладений в основу визначення безпірності заборгованості розрахунок станом на 10.12.2012 року є спірним, виходячи із наступного. Сума боргу не являється безспірною, оскільки заборгованість позивача, як кредитора перед банком, не визнавалась позивачем і вказаний розрахунок йому банком не надсилався. Натомість, згідно досудової вимоги, яка направлялась відповідачем - позивачу, вбачається, що банк пропонував [PERSON] сплатити наступні суми боргу по вказаному кредитному договору інші, ніж у виконавчому написі нотаріуса суми: суму кредиту 3190,98 доларів США, суму процентів 7164,46 доларів США, суму комісій 102,08 доларів США, суму штрафу 1800 доларів США - без зазначення суми боргу в еквіваленті до національної валюти із зазначенням відповідного курсу(а.с.109). До того ж, відсутні належні і допустимі докази тримання вказаної вимоги боржником, оскільки наявний в матеріалах справи опис вкладення у цінний лист поштових відправлень таким не являється. Крім того, за умовами п. 1.3.1 Кредитного договору від 17.08.2006 р. №20/П/43/2006-840, відсоткова ставка за користування кредитом становить 9,5 % річних, а в договорі застави від 17.08.2006 року 10% річних (а.с. 8, 11). До того ж, відсутність безпідставності та спірності вимог вбачається також із того, що до відповідача застосовано штраф в розмірі 10% від суми кредиту в розмірі 14387,40 грн. на підставі п.5.3 кредитного договору, однак не вказано про які порушення умов договору: п.4.3.2., 4.3.4, 4.3.10, 4.3.12, 4.3.13 (на порушення яких посилається п.5.3) вчинені [PERSON], що потягло накладення такого штрафу. Спірність вимог вбачається також із того, що згідно розрахунку, поданого нотаріусу, пеня в розмірі 7164,46 доларів США більше ніж вдвічі перевищує суму боргу за тілом кредиту і нарахована за період з 10.12.2011 по 9.12.2012. Натомість, виконавчий напис нотаріуса вчинений 12.03.2013 року, яким стягується пеня з порушенням річного строку давності, оскільки пеня мала б розраховуватись за період 12.03.2012 - 9.12.2013. тобто для стягнення пені, нарахованої в 1011 році, січні-лютому 2012 року річний строк позовної давності минув, а тому для стягнення такої пені правових підстав немає. Крім того, позивач заявив про застосування строків позовної давності до стягнення неустойки. Також, із наданого нотаріусу розрахунку заборгованості вбачається, що розрахунок складений станом на 10.12.2012, а останні розрахунки щодо відсотків стосуються грудня 2012, комісії - листопада 2012, а досудова вимога, яку відповідач надав нотаріусу, була надіслана 12 жовтня 2012 з тими ж сумами, що і в розрахунку станом на 10 грудня 2012. Тобто суми у вимозі в жовтні 2012 та у розрахунку станом на грудень 2012 є однаковими, але охоплюють різні періоди нарахування, а тому не можуть вважатись безспірними сумами заборгованості. Вказане свідчить про наявність спору та обставин, які перешкоджають вчиненню виконавчого напису від 20 березня 2013 року відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат». Натомість, такі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, як порушення строків його вчинення, судом до уваги не беруться, оскільки строк повернення кредиту визначений до 17.08.2012 року (72 місяці п. 1.4. Кредитного договору), а виконавчий напис вчинений нотаріусом до спливу визначеного ст.88 Закону України «Про нотаріат» трирічного строку з моменту виникнення права вимоги. Крім того, знайшло своє підтвердження і посилання сторони позивача щодо порушення відповідачем вимог ст.ст. 24, 27, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки ч.3 ст.24 вказаного Закону передбачає, що обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Однак, згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 16.08.2013 (а.с.23 зворот), зробленого вже після відкриття виконавчого провадження по зверненню виконавчого напису нотаріуса до виконання (а.с.22), вбачається, що звернення стягнення не зареєстровано. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 114,70 грн.

Outcome: approved