Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, за уточненим позовом просив в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11328552000 від 03.04.2008 року в розмірі 102695,28 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 820843,37 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності відповідачу: квартиру, загальною площею: 45,2 кв.м., житловою площею: 27,6 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування позову посилався на той факт, що 03.04.2008 року між АК1Б «УКРСИББАНК», який у подальшому змінив назву па ПАТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11328552000, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 65000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 03.04.2018 року та з оплатою 13,50 % річних за користування кредитом. В забезпечення усіх грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11328552000 від 03.04.2008 року між банком та відповідачем 03.04.2008 року було укладено договір іпотеки № б/н, предметом якого була спірна квартира. Внаслідок порушення виконання зобов'язань станом на 19.03.2013 року у боржника утворилась заборгованість у загальному розмірі 102695,28 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 820843,37 гривень. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за вказаним кредитом, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду із вказаними позовними вимогами з метою захисту своїх прав та інтересів. Відповідач у судове засідання не з'являлася неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася в установленому законом порядку. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути позов за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК». 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Згідно Акту прийому - передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року позивач прийняв документи щодо стягнення заборгованості боржників, а саме, за договором №11328552000 від 03.04.2008 року. Таким чином, на думку суду, банк довів належним чином факт переходу права вимоги за спірним договором кредиту до ПАТ «Дельта Банк», з огляду на що набув право звернення до суду із вказаним позовом. 03.04.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК», який у подальшому змінив назву па ПАТ «УКРСИББАНК» та [PERSON], укладено договір про надання споживчого кредиту № 11328552000, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 65000,0 доларів США з кінцевим терміном повернення 03.04.2018 року та з оплатою 13,50 % річних за користування кредитом. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язувався своєчасно сплачувати на користь банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків. У відповідності до п.5.3 зазначеного кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів в разі прострочення, або невиконання позичальником грошових зобов'язань перед банком. Відповідач [PERSON] неодноразово, систематично не виконувала належним чином взяті на себе договірні зобов'язання, чим надала позивачу право вимагати дострокового погашення кредиту та проведення повного розрахунку з банком за користування кредитними коштами. При цьому, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 03.04.2008 року між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, загальною площею: 45,2 кв.м., житловою площею: 27,6 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначений предмет іпотеки належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2006 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем, та посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] Згідно п.1.2 договору іпотеки сторони дійшли згоди, що вартість предмета іпотеки становить 439173,0 гривень. Внаслідок порушення виконання зобов'язань станом на 19.03.2013 року у боржника утворилась заборгованість у загальному розмірі 102695,28 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 820843,37 гривень, з яких: - 62835,82 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 502246,71 гривень - заборгованість за кредитом; - 39859,46 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 318596,66 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом. Відповідно до ст. 524 ЦК України валютою зобов'язання є національна валюта України. Згідно з правилом частини 2 статті 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За частиною 3 статті 533 ЦК використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. З огляду на зазначене сума боргу за визначенням суду становить за курсом НБУ на день постановлення рішення становить істотно більшу суму, ніж просить стягнути позивач. Курс НБУ долара США по відношенню до української гривні на день постановлення рішення становить - за 1,0 долар США - 12,95 гривень. Таким чином, вартість нерухомого майна, за рахунок якого позивач просить задовольнити свої вимоги, не перевищує суми заборгованості, що виникла у відповідачів перед позивачем внаслідок невиконання позичальником кредитного договору. Таким чином, оскільки грошове зобов'язання виконано відповідачем не було, він порушив вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, враховуючи, що відповідач не виконав своє зобов'язання з повернення кредиту, суд дійшов висновку про обґрунтованість звернення позивача із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. За правилом ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як вбачається з п. 4.1 іпотечного договору у разі невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі. Таким чином, звернувшись до суду із відповідною вимогою, позивачем обрано на свій розсуд спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, в судовому порядку, що не суперечить вимогам статей 37, 38 Закону України «Про іпотеку», у зв'язку із чим суд вважає за можливе звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предметів іпотеки, а саме: на квартиру [ADDRESS], та горище, розташоване за цією ж адресою. Згідно ст.11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Отже, враховуючи що відповідачем - боржником за основним зобов'язанням - порушено договірні зобов'язання перед позивачем, а вартість предмета застави не перевищує загальну суму заборгованості відповідача перед позивачем, суд вважає за можливе звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайної ціни на цей вид майна. Згідно абз.1 п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд, визначаючи початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У зв'язку із задоволенням позову підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідачки судових витрат 3654,0 гривень.

Outcome: approved