Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 28.12.2017. У цьому будинку зареєстрований, але фактично не проживає його брат [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що [PERSON] , в даному будинку не проживає понад півтора роки, точна адреса його місця проживання йому невідома. В будинку відсутні його одяг, особисті речі та документи, жодних витрат по утриманню будинку, в т.ч. по оплаті комунальних послуг, відповідач не несе, втратив будь - який зв`язок із спірним житлом. Вказує, що прописка відповідача у його будинку обмежує його права як власника, оскільки на даний час він має намір оформити субсидію на комунальні послуги, а йому невідоме фактичне місце проживання відповідача, місце праці, доходи та придбання ним майна більше ніж на 50\~000 грн. Просив суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 20.05.2019 провадження у справі відкрито. В судове засідання позивач не з`явився, 23.09.2019 представник позивача Мартин В [PERSON] . подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо прийняття заочного рішення (а.с.68). Відповідач до суду не з`явився, відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та дату судового засідання, шляхом подання оголошення про виклик до суду на офіційному веб сайті Городоцького районного суду Львівської області (а.с.65). 12.07.2019 третя особа [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності за станом здоров`я, не заперечує у задоволенні даного позову. Крім того, підтвердила, що [PERSON] майже два роки не проживає у будинку по [ADDRESS] , не бере участі в утриманні житлового будинку. Місце проживання його невідоме, однак зі слів товаришів, він проживає в Київській області (а.с.54) Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши підстави позовної заяви, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Матеріалами справи та судом встановлено, що [PERSON] , позивач у справі, є власником житлового будинку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інше № 167172363 від 20.05.2019 (а.с.31-33) на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 28.12.2017 (а.с.17-18) Актами обстеження фактичного місця проживання від 05.02.2019 № 78, від 06.03.2019 № 149 та 18.04.2019 №263 комісії Новосільської сільської ради (а.с10-12) встановлено, що у будинку в [ADDRESS] дійсно зареєстрований [PERSON] , але фактично за даною адресою не проживає понад півтора року. Згідно записів в будинковій книзі та відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку в [ADDRESS] з 29.04.2002 (а.с. 13-16, 29). Також це підтверджено довідкою про склад сім`ї, виданої Новосільською сільською радою Городоцького р-ну Львівської обл. № 262 від 18.04.2019 (а.с.9). Із довідки Новосільської сільської ради № 118 від 27.05.2019 (а.с.40) видно, що [PERSON] , зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Верховного суду України від 16.01.2012 зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] у спірному будинку, який належить позивачу, з 2017 року не проживає, речей особистого вжитку та документів відповідача у житловому будинку немає, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Враховуючи особливості позову суд залишає судовий збір за позивачем. На підставі ст.391 ЦК України та

Outcome: approved