Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування, покликаючись на те, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» та [PERSON] уклали договір №К-004641 добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, за яким було застраховано автомобіль марки «Ніссан Кашкай», державний номерний знак [NUMBER]. 18 грудня 2013 року у м. Львові за участю застрахованого транспортного засобу та автомобіля марки «Деу Ланос», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] відбулась дорожньо-транспортна пригода, у якій винною була відповідач. До позивача надійшла заява на виплату страхового відшкодування застрахованого автомобіля, у відповідь на яку позивачем було сплачено страхове відшкодування в сумі 77750,11 грн. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в СК «Уніка», позивач звернувся до такої компанії із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, проте ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду заподіяну майну складає 50000,00 грн. Просить стягнути з відповідача 27750,11 грн. не відшкодованого страхового відшкодування. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18 березня 2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки вона 18 грудня 2013 року о 11 год. 50 хв. у м. Львові на вул. Луганській, 8 керуючи автомобілем [NUMBER] при зміні напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не вибрала безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який отримав інерційний рух і здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який по інерції відкинуло у попереду стоячий автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON] /а.с. 24/ Відповідно договору №К-004641 добровільного страхування наземного транспорту, укладеного між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» та [PERSON], застрахований автомобіль марки «Ніссан Кашкай», державний номерний знак [NUMBER]. /а.с. 6/ Відповідно до страхового акту №130000003939 від 06 лютого 2014 року, розрахунку суми страхового відшкодування №130000003939 від 06 лютого 2014 року, платіжного доручення №ЗР005956 від 11 лютого 2014 року, №ЗР005950 від 11 лютого 2014 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» виплатило страхове відшкодування [PERSON] 74239,37 грн. у зв'язку із заподіянням шкоди автомобілю марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER], автомобілем марки «Ніссан Кашкай», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача. /а.с. 38, 40-42/ Окрім того, згідно довідки ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» частина страхового відшкодування, внаслідок ДТП від 18 грудня 2013 року в сумі 3510,74 грн. було зараховано до несплачених страхових платежів, відповідно до умов договору №06/03-01-004641 від 12 серпня 2013 року. /а.с. 43/ У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. СК «Уніка» здійснило виплату на користь позивача за шкоду, заподіяну автомобілю марки «Ніссан Кашкай», державний номерний знак [NUMBER] у розмірі встановленого ліміту 50000,00 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути на користь позивача з [PERSON] 27750,11 грн. страхового відшкодування, оскільки відповідач зобов'язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди у розмірі 77750,11 грн. і страховою виплатою СК «Уніка» у розмірі 50000,00 грн. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved