Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги, тим, що він є власником 23/50 часток будинку [ADDRESS] 26.11.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №0282679 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області. 24.04.2013 року відповідач здійснив перенесення приладу обліку на фасад будинку позивача. Позивач помітив, що покази приладу обліку значно зросли. Щоденний моніторинг показів виявив їх хаотичність при одному і тому ж самому добовому споживанні електричної енергії. У вересні позивач повідомив контролера відповідача і попросив направити для огляду приладу обліку спеціалістів. 10.10.2013 року при знятті показів контролер відповідача погодилась з тим, що покази занадто великі і повідомила позивачу, що доповіла про його підозри керівництву. Реакції відповідача на усне звернення не було і тому 04.11.2013 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про огляд і перевірку приладу обліку у місці встановлення, про зняття приладу обліку та відправлення його на експертизу за його рахунок, про встановлення нового приладу обліку за його рахунок. Ця заява була відправлена поштою. 25.11.2013 року позивач знов звернувся до відповідача з повторною письмовою заявою з тими самими проханнями. Друга заява теж залишилась без реагування з боку відповідача. У листопаді позивач отримав за жовтень 2013 року рахунок - Попередження про відключення електроенергії №1126695 від 25.10.2013 року, у якому йому пропонувалось оплатити до 24.11.2013 р. суму боргу 2277,78 коп. Позивач оплатив по цьому рахунку суму 50,0 грн., яку вважав безспірною і такою, що приблизно відповідає кількості фактично спожитої ним електроенергії згідно з попередніми середньомісячними показниками. 05.12.2013 року приблизно в 15:00 год. позивач виявив, що подачу електроенергії у вказаний будинок відключено, прилад обліку опломбовано і до нього прикріплено Повідомлення про відключення побутового споживача б/н від 05.12.2013 року у зв'язку з боргом 1872,98 грн. 06.01.2014 року позивачем було подано позовну заяву «Про визнання неправомірними дій по відключенню будинку від електропостачання та відновлення електропостачання». 08.01.2014 року відповідач здійснив технічну перевірку приладу обліку, а 13.01.2014 року зняв його для проведення експертизи та встановив новий прилад обліку. 10.02.2014 року відповідач добровільно і за власний рахунок відновив електропостачання будинку. У зв'язку з тим, що протягом з 05.12.2013 року до 10.02.2013 року включно позивач вимушений був не працювати з вини відповідача, просить стягнути з відповідача 16846, 65 грн. упущеної вигоди за 45 робочих днів, в які з вини відповідача, позивач не міг повноцінно виконувати свої обов'язки приватного нотаріуса та 50000 грн. моральної шкоди, так як, протиправні дії відповідача не лише позбавили його можливості отримувати дохід від професійної діяльності, але і завдали йому моральної шкоди у вигляді душевних страждань та приниженні його ділової репутації. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та надала письмові заперечення (а.с.67-7), посилаючись на те, що між ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та [PERSON] було укладено договір на постачання електричної енергії, як з побутовим споживачем за тарифами для населення. Вважає, що фізичні особи, які споживають електричну енергію для забезпечення робочого місця (контори) приватного нотаріуса з метою здійснення нотаріальної діяльності, не відносяться до категорії населення, а як наслідок, договір з [PERSON] як з самозайнятою особою, платником податку не укладений, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. ст. 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК, законом «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення (далі-Правила), затвердженими Постановою КМ від 26.07.1999 року № 1357 (зі змінами та доповненнями). Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Позивач є власником 23/50 часток будинку [ADDRESS], що підтверджується договором дарування, посвідченого нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 2806 (а.с.20,21). 26.11.2033 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №м 0282679 при користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області згідно п. 1.1 якого відповідач взяв на себе зобов'язання надійно постачати за вказаною адресою електричну енергію до потужності 1,5 кВт (а.с.5-8). 24.04.2013 р. відповідач здійснив перенесення приладу обліку на фасад будинку, його технічну перевірку та опломбування, що підтверджується Актом про виконання технічної перевірки енергопостачальною компанією б/н від 24.04.2013 року (а.с.9). Позивач виявив несправності приладу та 04.11.2013 року звернувся до відповідача з письмовою заявою про огляд і перевірку приладу обліку у місці встановлення, про зняття приладу обліку та відправлення його на експертизу за його рахунок, про встановлення нового приладу обліку за його рахунок. Ця заява була відправлена поштою, що підтверджується квитанцією №5250000144155 від 05.11.2013 року (а.с.10). Повідомивши відповідача про несправність у роботі приладу обліку позивач виконав свій обов'язок споживача електроенергії, передбачений ст. 14 та ст. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. N1357 (далі - Правила): « 14. У разі виявлення зовнішнього пошкодження приладу обліку, зриву пломби або його несправності в роботі споживач зобов'язаний негайно письмово повідомити про це енергопостачальника. 42. Споживач електричної енергії зобов'язаний: невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку;» 25.11.2013 року позивач звернувся до відповідача з повторною письмовою заявою з тими самими проханнями. Ця заява була відправлена поштою, що підтверджується квитанцією №5250000174178 від 25.11.2013 року, і була отримана відповідачем 29.11.2013 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 02.12.2013 року. Друга заява теж залишилась без реагування з боку відповідача (а.с.12-15). Такі дії відповідача протирічили ст. 16 та 29 Правил: « 16. У разі сумніву споживача у правильній роботі приладу обліку він може звернутися до енергопостачальника для проведення експертизи. Після оплати споживачем вартості робіт енергопостачальник протягом 20 днів проводить експертизу. 29. У разі виявлення в платіжному документі помилкових показань приладу обліку споживач зобов'язаний повідомити про це енергопостачальника. Представник енергопостачальника повинен протягом 5 днів від дня подання заяви перевірити рахунок, а в разі потреби протягом 20 днів перевірити прилад обліку та повідомити споживача про результати перевірки.» У листопаді позивач отримав за жовтень 2013 року рахунок - Попередження про відключення електроенергії №1126695 від 25.10.2013 року, у якому йому пропонувалось оплатити до 24.11.2013 року суму боргу 2277,78 коп. (а.с.16). Позивач оплатив по цьому рахунку суму 50,0 грн., яку вважав безспірною і такою, що приблизно відповідає кількості фактично спожитої електроенергії згідно з попередніми середньомісячними показниками, що підтверджується чеком ПриватБанку від 23.11.2013 р. №23112013110632 (а.с.18). 05.12.2013 року постачання електроенергії було припинено, про що свідчить повідомлення ( а.с.19). 06.01.2014 року позивачем було подано позовну заяву «Про визнання неправомірними дій по відключенню будинку від електропостачання та відновлення електропостачання». 08.01.2014 року відповідач здійснив технічну перевірку приладу обліку, а 13.01.2014 року зняв його для проведення експертизи та встановив новий прилад обліку. Згідно акту проведення експертизи лічильника електроенергії від 21.01.2013 року, лічильник, який був знятий з фасаду будинку позивача визнано не придатним ( а.с. 42). 10.02.2014 року відповідач добровільно і за власний рахунок відновив електропостачання будинку позивача (а.с. 37). Позивач є самозайнятою особою - приватним нотаріусом, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття нотаріальною діяльністю [NUMBER] від 25.04.2003 року (а.с.55). З 07 вересня 2006 року свою нотаріальну діяльність позивач здійснював у вказаному будинку, що підтверджується реєстраційним посвідченням [NUMBER] від 15.10.2003 року (а.с. 56). Робочими днями позивача у 2012-2014 роках були усі дні тижня, крім неділі, що підтверджується наказами №1 від 03.01.2012 року (а.с. 57), №1 від 03.01.2013 року (а.с. 58), та №1 від 03.01.2014 року (а.с. 59). Нотаріус вчиняє нотаріальні дії в житловому будинку за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Функціонування загальноприйнятих технічних засобів (комп'ютера, принтера, сканера, копіювального пристрою, факсу та ін.) не можливе без електроенергії. Саме тому, в результаті протиправних дій відповідача із-за відсутності електроенергії позивач не міг повноцінно виконувати покладені на нього державою обов'язки приватного нотаріуса та отримувати дохід в період з 05.12.2013 р. до 10.02.2014 року включно - всього на протязі 23-х днів в грудні 2013 року, 25-ти днів в січня 2014 року та 7-х днів у лютому 2014 року (23+25+7=55) робочих днів. За виключенням робочих днів у грудні 2013 р.: 12, 13, 20, 24, 27, у січні 2014 р.: 14, 17, 21, 22 та 06.02.2014 р. (всього 10 робочих днів), так як протягом цих днів, позивач вчиняв нотаріальні дії і отримував дохід від нотаріальної діяльності, забезпечуючи роботу загальноприйнятих технічних засобів та електричного обладнання будинку за рахунок позиченого бензинового генератора. Таким чином, кількість робочих днів, в які позивач не міг повноцінно виконувати свої обов'язки приватного нотаріуса та отримувати дохід становить 55-10=45 днів. Судом були оглянуті оригінали документів Реєстр № 2 для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса [PERSON] за 2013 рік та Реєстр № 1 для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса [PERSON] за 2014 рік, які підтверджують, що дійсно в період часу у грудні 2013 р.: 12, 13, 20, 24, 27, у січні 2014 р.: 14, 17, 21, 22 та 06.02.2014 р. (всього 10 робочих днів), приватний нотаріус [PERSON] вчиняв нотаріальні дії. Згідно ст. 14.1.226 Податкового Кодексу України нотаріус є самозайнятою особою, а згідно ст. 178.4. період подання податкової декларації - звітний рік. Визначити свій середньоденний дохід за 2013 рік позивач не має можливості у зв'язку з тим, що з вини відповідача дохід отримував не повний календарний рік, а тільки до 04.12.2013 року. Тому, для визначення свого середньоденного доходу позивачем була надана податкова декларація за 2012 рік. Згідно якої чистий дохід позивача склав 107818 грн., що підтверджується наданою декларацією, прийнятою Синельниківським відділенням Дніпропетровської МДПІ 26.04.2013 року. У 2012 році згідно ч. 3 ст. 67 та ст. 73 КЗпП України та відповідно до методики, викладеної у листі Міністерства соціальної політики України від 23.08.2011 р. N 8515/о/14-11/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2012 рік», для шестиденного робочого тижня у 2012 році всього було 303 робочих дні (кількість робочих днів по місяцям відповідно 24, 25, 26, 24, 24, 24, 26, 26, 25, 27, 26, 26). В період з 29.07.2012 до 15.08.2012 рік позивач перебував у відпустці, що підтверджується повідомленням від 28.07.2012 року у порядку ст. 29-1 Закону України «Про нотаріат») і не отримував дохід від здійснення нотаріальної діяльності на протязі 15 робочих днів (а.с. 60). Таким чином, середньоденний чистий дохід позивача у 2012 році складав 107818грн.:(303дн.-15дн.)=374,37 грн. Виходячи з цього, за 45 робочих днів, в які з вини відповідача позивач не міг повноцінно виконувати свої обов'язки приватного нотаріуса та не отримав чистий дохід (упущену вигоду) у сумі 374,37грн.х45дн.=16846,65 грн. Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. N1357, передбачено: « 41. Споживач електричної енергії має право на: відшкодування згідно із законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав;» Пунктом 5.1. Договору №0282679, укладеного 26.11.2003 року між позивачем та відповідачем, передбачено: «Енергопостачальник несе відповідальність: 5.1. За шкоду, заподіяну Споживачу або його майну в розмірі і порядку, визначених законодавством.» Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно п. 2 Постанови ПВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Матеріалами справи підтверджуються неправомірні дії відповідача, які виразились в незаконному позбавленні позивача електропостачання з 05.12.2013 року по 10.02.2013 року. Так як 04.11.2013 року та 25.11.2013 року позивач звертався до відповідача з письмовими заявами про огляд та перевірку приладу обліку у місці встановлення, про зняття приладу обліку та відправлення його на експертизу за рахунок позивача, про встановлення нового приладу обліку за його рахунок, але заяви залишилися поза увагою. Лише у листопаді позивач отримав за жовтень рахунок-Попередження про відключення електроенергії від 25.10.2013 року з пропозицією сплати до 24.11.2013 року суми боргу 2278,78 грн. Здійснив оплату рахунку в сумі 50 гривень, яку вважав безспірною і такою що відповідає кількості фактично спожитої електроенергії згідно з попередніми середньомісячними показниками. 05.12.2013 року о 15.00 годині виявив, що подачу електроенергії у вказаний будинок припинено. 06.01.2014 року позивачем було подано позовну заяву до суду «Про визнання неправомірними дій по відключенню будинку від електропостачання та відновлення електропостачання». 08.01.2014 року відповідач здійснив технічну перевірку приладу обліку, а 13.01.2014 року зняв його для проведення експертизи, за результатами проведення якої лічильник, який знятий у позивача, був визнаний непридатним. Тобто встановлена несправність та неможливість подальшого використання лічильника електроенергії, про що позивач повідомляв відповідача письмовими заявами неодноразово, але вони залишилися поза увагою. Лише 10.02.2014 року відповідач добровільно і за власний рахунок відновив електропостачання будинку позивача. Чим тим самим визнав протиправність своїх дій по відключенню будинку позивача від електроенергії та добровільно усунув порушення прав позивача і відновив становище, яке існувало до порушення. Саме в результаті протиправних дій відповідача із-за відсутності електроенергії, позивач не міг повноцінно виконувати покладені на нього державою обов'язки приватного нотаріуса та отримувати дохід. Такі протиправні дії змусили позивача, забезпечувати роботу загальноприйнятих технічних засобів та електричного обладнання будинку, за рахунок позиченого бензинового генератора. Тобто з вини відповідача позивач не міг повноцінно виконувати свої обов'язки приватного нотаріуса і не отримав чистий дохід (упущену вигоду) у сумі 374,37 грн.х45 дн. = 16846,65грн. Доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, щодо неможливості стягнення упущеної вигоди, так як між ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та [PERSON] було укладено договір на постачання електричної енергії, як з побутовим споживачем за тарифами для населення, а не як з самозайнятою особою, платником податку суд вважає необґрунтованими. Так як вони спростовуються листом Національної комісії регулювання електроенергетики України № 01-39-09/1538 від 28.03.2006 року, де зазначено, що споживання електроенергії у приміщеннях житлового фонду громадянами (нотаріусами), що не є суб'єктами підприємницької діяльності, здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією, укладеного відповідно до правил користування електричною енергією для населення (Постанова КМУ від 26.07.1999 року № 1357) і відповідно плата за електроенергію справляється з нотаріуса за тарифами, встановленими для категорії «населення». (а.с.) Приміщення. яке використовується позивачем відноситься до категорії приміщень житлового фонду. [PERSON] є приватним нотаріусом, тобто є фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, не здійснює господарську діяльність та не зареєстрований відповідно до закону як підприємець, тому споживання електричної енергії повинно здійснюватися на підставі договору про користування електричною енергією, що укладається відповідно до ПКЕЕН, з оплатою за електричну енергію з тарифами, встановленими для населення. Отже, дії відповідача були неправомірними, а саме, не перевіривши заяви позивача про несправність лічильника, що в подальшому було підтверджено висновком експертизи, припиняючи безпідставно постачання електроенергії, позивач не міг повноцінно виконувати покладені на нього функції держави, відповідач порушив його права, між діями відповідача і спричиненою ним шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина відповідача. Так як відповідач здійснив відключення будинку позивача від електроенергії, мотивуючи наявністю боргу, але при цьому не взяв до уваги заяви позивача про порушення в роботі приладу обліку і здійснення позивачем оплати безспірної суми. Так як згідно п. 42 Правил: Споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Так якби відповідач вчасно виконав свій обов'язок по перевірці приладу обліку, його зняттю та відправленню на експертизу, то ні боргу за електроенергію, ні необхідності здійснювати відключення не було. У зв'язку з цим відповідач згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України повинен відшкодувати позивачеві матеріальні збитки в повному обсязі. Крім того, дії відповідача дають підстави позивачеві передбачати можливість порушення ним його права на недоторканість житла передбачені ст. 30 Конституції України, так як прилад обліку встановлено на фасаді будинку позивача і доступу до нього з вулиці не має, так як земельна ділянка, на якій знаходиться будинок, повністю огороджена забором. Таким чином працівник відповідача, який здійснив відключення та опломбування, без дозволу та згоди позивача здійснив проникнення на територію домоволодіння позивача. Вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, так як нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини, як і укладений між сторонами договір на електричне постачання, не передбачають відшкодування моральної шкоди споживачеві у разі припинення постачання електричної енергії. Згідно закону «Про захист прав споживачів», відповідно до п.5 ст.4 цього закону споживачі мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законом. За ст. 1 указаного закону послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення особистих потреб. Таким чином, розділяючи поняття продукція і послуга, закон передбачає відшкодування моральної шкоди лише за постачання небезпечної для життя та здоров'я людей продукції, а тому відшкодування моральної шкоди за безпідставне припинення послуги (відключення електричного постачання) не передбачено законом та є помилковим. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд, враховуючи результати розгляду справи, а також те, що позовні вимоги задоволенні частково, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial