Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що у червні 2019 р. йому стало відомо про укладений з відповідачем кредитний договір №2965310373-067519 від 17 листопада 2018 року, копію якого позивачем отримано в червні 2019 р. Позивач в обґрунтування вимог позову посилається на те, що вказаний вище кредитний договір не був ним підписаний, сторони не домовились про всі істотні умови визначенні законодавством, а сам договір містить несправедливі умови, які суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, вказаний договір здійснений з використанням нечесної підприємницької практики. Позивач зазначає, що в спірному договорі відсутні: підписи сторін; не зазначено строк внесення фінансового активу (строк, у який надається кредит) та умови взаєморозрахунків; не зазначено строк дії договору); не зазначено місце проживання позичальника, адресу; не визначена необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); не визначено види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); не визначена процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана); не визначена реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит; не зазначена інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит. Враховуючи наведені вище обставини позивач просить суд визнати положення пунктів 1.5.1 та 1.5.2. Договору №2965310373-067519 від 17 листопада 2018 року недійсними; визнати положення пункту 3.2. Договору №2965310373-067519 від 17 листопада 2018 року недійсними; визнати договір №2965310373-067519 від 17 листопада 2018 року недійсним в цілому. Ухвалою від 23.08.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 02.10.2019 р. до суду надійшов відзив на позов в якому представник відповідача просив у позові відмовити. Зазначив, що зміст спірного договору повністю відповідає та не суперечить нормам чинного законодавства, позивачем отримано кредитні кошти, що підтверджується відповідним платіжним доручення про переказ та зарахування грошових коштів. 18.10.2019 р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягав за задоволенні позову. Ухвалою від 05.12.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Статтею 13 ЦПК України\~визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.11.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір надання позики,в тому числі і на умовах фінансового кредиту №2965310373-067519. Відповідно до умов цього договору позивачу було надано грошові кошти в позику в сумі 6000 грн. на строк, визначений п. 1.3. договору позики, що складає 31 день, позика має бути повернута до 17.11.2018 р.; строк дії договору позики передбачений п. 1.4. Договору, згідно якого Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором; процентна ставка за кредитом визначена п. 1.5.1. Договору, згідно якого розмір основних процентів складає: 0% - за кожен день користування позикою, починаючи з 1-го та до 5-го дня користування позикою, 1,99% - за кожен день користування позикою, починаючи з 6-го дня користування позикою та до дати фактичного повернення позики включно, тобто строку, зазначеного в п. 1.3. цього договору, що становить 712,42 процентів річних; загальна вартість кредиту визначена п.1.1. договору позики і за весь період її складає разом з відсотками, нарахованими до 17.12.2018. 7544,40 грн.; інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором, визначені п. 1.5.2., п. 4.3. договору позики (а.с.8-15). Згідно графіку розрахунків до кредитного договору №2965310373-067519 (додаток №1 до договору), сукупна вартість кредиту складає 7544,40 грн. Проценти за користування кредитом складають 1544,40 грн. (а.с.16). Встановлено, що відповідно до платіжного доручення на банківську карту отримувача, 17.11.2018 р. відповідачем на картковий рахунок позивача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , № карти [NUMBER] перераховані кошти на загальну суму 6000,00 грн. згідно кредитного договору № 2965310373-067519 від 17.11.2018 р. (а.с.31). Вказаний договір позики укладений у формі електронного документу із відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам\~Цивільного кодексу України\~та іншого законодавства. Так,\~ст. 5 Закону України «Про електронний документ та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Статтею 6 вказаного Закону\~передбачено, що електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Згідно\~ст. 8 вказаного Закону\~зазначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно зі\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому згідно\~ст. 627 ЦК України\~та відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема,\~ст. 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~та\~ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно змісту позовної заяви до істотних умов договору позивач відносить, зокрема: відсутність підпису сторін; не зазначення строку внесення фінансового активу (строку, у який надається кредит), строку дії договору; не визначення необхідності укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговування та поверненням кредиту; не визначення видів забезпечення наданого кредиту, процентної ставки за кредитом, її типу; не визначення реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит; не зазначення інформації про наслідки прострочення виконання зобов`язання зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит. Відповідно до копії договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №2965310373-067519 від 17.11.2018, що знаходиться в матеріалах справи, вказаний договір має перелічені позивачем умови. У розділі договору позики «Реквізити та підписи сторін» містяться електронні підписи, виконані відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»; строк, на який надається кредит, визначений п. 1.3. договору позики та складає 31 днів, позика має бути повернута до 17.11.2018 р.; строк дії договору позики передбачений п. 1.4. договору, згідно якого договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором; у позивача у зв`язку з укладанням договору позики не виникла необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту; процентна ставка за кредитом визначена п. 1.5.1. Договору, згідно якого розмір основних процентів складає: 0% - за кожен день користування позикою, починаючи з 1-го та до 5-го дня користування позикою, 1,99% - за кожен день користування позикою, починаючи з 6-го дня користування позикою та до дати фактичного повернення позики включно, тобто строку, зазначеного в п. 1.3. цього договору, що становить 712,42 процентів річних; загальна вартість кредиту визначена п.1.1. Договору позики і за весь період її складає разом з відсотками, нарахованими до 17.12.2018. 7544,40 грн.; інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором, визначені п. 1.5.2., п. 4.3 договору позики. Отже, зі змісту оскаржуваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позивач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Як встановлено в\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Оскільки в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № 2965310373-067519 вимогам законодавства та про несправедливість його умов, без їх доведення в розрізі положень ст.\~ст. 76-81 ЦПК України, і спростовуються самим змістом договору, суд не вбачає підстав для визнання спірного договору недійсним з підстав, передбачених ст. ст.\~203,\~215 ЦК України\~та ст. ст.\~18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~та\~ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Доводи позивача про те, що кредитний договір № 2965310373-067519 було укладено з порушенням вимог\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», так як його було введено в оману, оскільки йому не було надано інформацію, необхідну для здійснення свідомого вибору, судом також не приймається до уваги з огляду на наступне. Відповідач надав позивачу вичерпну інформацію, необхідну для укладання договору щодо фінансової послуги, що є предметом договору, відповідно до вимог ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Інформація, що була надана позивачу, забезпечила правильне розуміння ним суті фінансової послуги, що має надаватись, без нав`язування її придбання відповідачем, про що також зазначено у п. 7.5 даного договору. Позивач підписанням договору підтвердив, що відповідач надав позичальнику інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій відповідача з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладання відповідного договору, в тому числі і урахуванням обрання певного типу кредиту. Відповідно до умов п.7.2. договору позики позивач підписанням вказаного договору підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариства з обмежене відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ», які регламентують порядок надання грошових коштів у позики фізичним особам, текст яких розміщено на сайті відповідача. Отже, позивачу було надано в повному обсязі інформацію, передбачену ст. 12 Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», підтвердженням чого є факт підписання позивачем договору позики. Частина 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст.\~641,\~644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що перед укладенням договору він не був ознайомлений з усією інформацією про умови кредитування, як того вимагає\~Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки, звернувшись до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» з заявкою на отримання кредиту та, підписавши договір, останній засвідчив той факт, що він обізнаний з Правилами, які включають в себе і умови кредитування. Відповідно до ст.\~18\~\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Разом з тим, умови оскаржуваного договору не суперечать вказаним положенням законодавства. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.\~ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. ч. 1, 3\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведене, приймаючи до уваги вимоги позивача про визнання договору №2965310373-067519 від 17 листопада 2018 року недійсним, виходячи із принципу диспозитивності, закріпленого\~ст. 13 ЦПК України, про те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, надходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає. Позивач при подачі заяви звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: dismissed