Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 34 304 грн. 95 коп. Мотивуючи свої вимоги зазначив, що 27.09.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 4300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору утворилась заборгованість, що станом на 31.12.2016 року становить 34304грн. 95 коп. 30.03.2017 року відповідач надала до суду заперечення на позовну заяву, в яких вказала, що між нею та позивачем 27.09.2011 року був оформлений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала 4300 грн. Вона виконувала взяті на себе зобов'язання і погашала кредит. На початку 2012 року у неї загострилась хвороба - гепатит С, що потребувало дорогого лікування. Відповідач намагалась сплачувати кредит до 2013 року. Посилалась на те, що останній платіж було здійснено у 2013 році та просила застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника банку, позов підтримав та не заперечував проти його задоволення. В судовому засіданні відповідач позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В даному випадку при укладенні договору сторони керувались саме ч. 1 ст. 634 ЦК України. За змістом положень ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.09.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4300 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та Банком Договір. Відповідачем взяті на себе зобов'язання не виконувались та були порушені умови кредитного договору, наслідком чого стала заборгованість. Загальна сума заборгованості станом на 31.12.2016 року становить 34304 грн. 95 коп., яка складається з наступного: 4373,39 грн. - заборгованість за кредитом, 24852,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2969,15 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 - штраф (фіксована частина), 1609,76 - штраф (процентна складова), Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості (а.с4-5), заявою (а.с.6), умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.8-31), та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем був здійснений останній платіж 02.07.2014 року в сумі 30,82 грн., позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою 06.02.2017 року, тобто позивачем не було пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду. Таким чином, сума заборгованості підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст. 526, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 197, 212- 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved