Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить визнати договори дарування від 13.06.2014 року 35/100 частин житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0159 га по [ADDRESS], Житомирської області, укладені між [PERSON] та [PERSON], недійсними. В обґрунтування позову зазначає, що під час перебування в шлюбі з відповідачем [PERSON] ними спільно на підставі договорів купівлі-продажу набуто у власність 35/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] та земельну ділянку по [ADDRESS]. Реєстрація прав власності на вказане нерухоме майно була здійснена на ім'я [PERSON] 13.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори дарування зазначеного майна. На час укладення договорів хворів та мав проблеми з зором, тому не міг самостійно ознайомитись з їх змістом, та не усвідомлював, що у нотаріуса підписував згоду на укладення його дружиною вказаних договір, оскільки діяв під впливом обману.Зміст заяви про згоду на дарування майна та договорів дарування нотаріусом не було прочитано в голос, тому вважав, що підписує відносно себе договір довічного утримання. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. В заяві до суду від 17.02.2015 року визнала позов. Представник третьої особи - Боровик В. П. заперечила щодо позовних вимог просила відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, посилаючись на те, що правочин був вчинений у відповідності до норм законодавства. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 р. із змінами станом на 23.05.2014 р., (надалі Порядок) При посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо правовстановлюючий документ оформлений на ім'я одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Справжність підпису другого з подружжя на заяві про таку згоду має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до глави 6 цього Порядку «Умови засвідчення справжності підпису на документах». Нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить закону і які не мають характеру правочинів та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. ( п.6.1) Нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблений певною особою.( п.6.2 ) Тобто, умовою посвідчення договору відчуження нерухомого майна, укладеного одним із подружжя, на ім'я якого оформлений правовстановлюючий документ, є наявність нотаріально засвідченої письмової згоди другого з подружжя на укладення такого договору Відповідно до норм чинного законодавства позивачем [PERSON] 13.06.2014р. надано письмову заяву про надання згоди дружині на дарування нею 35\\100 частин житлового будинку та земельної ділянки(а. с. 12). Підпис виконаний позивачем власноручно та засвідчений у відповідності з вимогами норм чинного законодавства. До підписання заяви, її зміст був прочитаний нотаріусом [PERSON], в присутності свідків, що підтверджується витягом із матеріалів нотаріуса по посвідченню спірних правочинів(а. с. 62). 13.06.2014 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Плюйком В. П. посвідчено договори дарування 35/100 частин житлового будинку та земельної ділянки, що по [ADDRESS] в м. Новоград-Волинський Житомирської області [PERSON]. (а.с.8-11). Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Позивач звернувся з позовом про визнання недійсними договорів дарування з підстав невідповідності їх вимогам закону. За загальним правилом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Договори дарування власноручно підписали [PERSON] та [PERSON], які не мали фізичних вад. Підстав для вчинення посвідчувального напису на оспорюваних договорах за формою 31 Правил, яка визначає порядок вчинення посвідчувального напису у разі укладення правочину фізичними особами з вадами, що унеможливлюють їх власноручне підписання документу у нотаріуса не було. На день укладення договору дарування [PERSON] та [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживали. Суд не приймає до уваги довідку ЛКК Новоград-Волинського міськрайТМО від 23.01.2015 р. про те, що [PERSON] за станом здоров'я потребує стороннього догляду, не може читати та не може вчиняти підпис, оскільки вона не підтверджує стан позивача на день підписання ним заяви від 13.06.2014р. про згоду на відчуження його дружиною нерухомого майна. Відповідач [PERSON], визнаючи позов позивача, не посилається, що вона діяла під впливом помилки при укладені договорів, вона лише вказує, що ввела в оману чоловіка відносно змісту договорів, що буде укладати. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, 213 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності та диспозитивності в межах заявлених позивачем позовних вимог із зазначенням фактичних та правових підстав та на підставі наданих сторонами. Кожна сторона доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні позивач та його представник не надали суду будь-яких достовірних та допустимих доказів того, що позивач помилявся відносно істотних умов договорів дарування та діями відповідача [PERSON], були порушені будь-які законні права та інтереси позивача. Разом з тим, позивачем вимог про визнання недійсною заяви про надання згоди на дарування 35\\100 частин житлового будинку та земельної ділянки як одностороннього правочину не заявлено. Отже, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] безпідставними, а тому відмовляє йому в задоволенні його позову.

Outcome: dismissed