Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в ході судового розгляду був уточнений, яким просив встановити факт постійного проживання на 29 липня 2004 року [PERSON], [INFO], та позивача [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини [PERSON] 29 липня 2004 року. Просив зобовязати відповідача [PERSON] надати письмову заяву про згоду на прийняття спадщини позивачем. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 29 липня 2014 року померла його бабуся [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована, в тому числі і на день смерті, за адресою: м. Харків, вул. Фрунзе, б. №1[ADDRESS]. Спадкоємицею померлої бабусі була тільки її дочка, мати позивача [PERSON] Інших спадкоємців, які відносяться до першої черги спадкоємців за законом, на час смерті [PERSON] не було. Все своє майно [PERSON], відповідно до заповіту від 07.03.1997 року, заповіла позивачу [PERSON] Позивач постійно на день смерті проживав разом з померлою за однією адресою. Після смерті бабусі позивач заяву про прийняття спадщини не подав, адже вважав, що прийняв спадщину тому, що постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Бабусі [PERSON] на праві приватної власності належала квартира №5 в б. № 1 по вул. Фрунзе в м. Харкові. Оформити право власності на спадкове майно позивачу не вдалось у звязку з існування розбіжностей у довідках про склад осіб, що проживали в указаній квартирі на час відкриття спадщини. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення відповідно до яких в задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть від 30 липня 2004 року померла [PERSON] про що міським відділом реєстрації актів громадянського стану зроблено актовий запис № 7041 (свідоцтво про смерть серія 1 ВЛ № 456451 від 30 липня 2004 року). Згідно заповіту [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Хакрівського міського нотаріального округу [PERSON] 07.03.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1056, все своє майно [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] Статтями 1269, 1270 ЦЦ України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців з часу відкриття спадщини. Приписами ст. 1272 ЦК України закріплено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, п.п. 3, 4 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до відповіді Восьмої [PERSON] державної нотаріальної контори від 13.11.2015 р. за № 4464/01-16 за даними архівних матеріалів, що знаходяться на зберіганні у справах Восьмої [PERSON] нотаріальної контори після [PERSON], [INFO], померлої 29.07.2004 року, спадкова справа не заводилась, з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно відповіді на запит № 7522/2/07-05 від 15.04.2015 року КП «Жилкомсервіс» квартира № 5 по вул. Фрунзе, б. 1 має два лицеві рахунки. В кімнаті житловою площею 24 кв.м. з 10.10.1986 року була зареєстрована [PERSON], [INFO], [INFO], зі складом сімї 1 чол. та померла 30.07.2004 року. В житловій кімнаті площею 19,2 кв.м. станом на 30.07.2004 року були зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Довідкою КП «Жилкоомсервіс» № 1501 від 16.05.2006 року, станом на 29.07.2004 року за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] Довідкою КП «Жилкомсервіс» № 1529 від 28.11.2008 року встановлено, що з 18.08.1999 р. по 12.04.2006 р. [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], разом зі своєю матірю [PERSON] В матеріалах справи міститься копія паспорту позивача [PERSON] серія ММ № 272886, виданого Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 04 серпня 1999 року, відповідно до якої позивач був зареєстрований за адресою: [INFO] з 18.08.1999 року по 12.04. 2006 року. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, пояснивши, що позивач дійсно на час смерті [PERSON] постійно проживав за адресою [INFO], б. 1, кв. 5 разом з померлою. На даний час також продовжує проживає за вказаною адресою, за якою знаходяться його особисті речі. Позивачем надано квитанції про сплату за комунальні послуги на підтвердження проживання за адресою: [INFO], б. 1, кв. 5. Як зазначено ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 9 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549\~ЦК. Як розяснено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд, вважає доведеним факт постійного проживання позивача [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, що підтверджується показаннями свідків, відповіддю Восьмої [PERSON] державної нотаріальної контори від 13.11.2015 р. за № 4464/01-16, відповіддю на запит КП «Жилкомсервіс» № 7522/2/07-05 від 15.04.2015 року, копією паспорту позивача [PERSON] серія ММ № 272886, виданого Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 04 серпня 1999 року, а також іншими матеріалами справи. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial