Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на ті обставини, що згідно довіреності передав власний автомобіль марки Вольво 343, 1986 року відповідачу по справі. Після завершення строку дії довіреності позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути йому автомобіль, однак відповідач вказав, що продав його у 2012 році невідомій особі. Посилаючись на ті обставини, що про продаж автомобіля відповідач його не повідомив, кошти від продажу йому не передав, просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 900 доларів США, що є приблизною вартістю автомобіля. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що позивач передав автомобіль відповідачу з правом продажу, обміну та експлуатації. Коли відповідач повідомив, що автомобіль проданий, позивач, вважаючи, що відповідач зняв при продажу автомобіль з обліку, оформив допомогу, як малозабезпечена сім'я. Після того, коли соціальні служби дізналися, що автомобіль продовжує рахуватися за позивачем, а крім цього автомобіля у нього є ще один - звернулися з позовом до позивача по даній справі з вимогою повернути безпідставно одержану соціальну допомогу, адже мати два автомобілі у власності при отриманні соціальної допомоги не можна. Оскільки відповідач не зняв з реєстраційного обліку автомобіль, а передав його сторонній особі і у кого зараз даний автомобіль пояснити не може, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача приблизну вартість автомобіля у розмірі 900 доларів США. Оскільки автомобілі продаються у валюті США, вважає, що і стягувати збитки також необхідно у цій валюті. Вартість автомобіля визначив за допомогою інтернетсайту «Авторіа», де міститься одне оголошення по схожому автомобілю. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що указаний автомобіль він придбав по довіреності у іншої, аніж позивач, особи на прізвище [PERSON]. Після того, коли строк дії довіреності від [PERSON] на його ім'я закінчився, він підійшов до позивача, як власника автомобіля, та попросив видати довіреність на його і його сім'ї ім'я. Строк дії такої довіреності був до 15 липня 2013 року. У 2012 році він продав указаний автомобіль, шляхом передачі автомобіля та технічного паспорту сторонній особі, з якою не знайомий. З реєстраційного обліку перед продажем він автомобіль не знімав, угоди з покупцем не укладав, про продаж автомобіля позивача не повідомляв, оскільки вважав, що автомобіль є його власністю. Суд заслухавши думку учасників процесу вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до довіреності від 15 липня 2008 року позивач уповноважив відповідача та трьох членів його сім'ї, експлуатувати та розпоряджатися (продати, обміняти) належною йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомашиною марки Volvo 343, 1986 року випуску, з терміном дії довіреності до 15 липня 2013 року. Як встановлено у судовому засіданні, після завершення строку дії довіреності позивач дізнався, що автомобіль в установленому законом порядку відповідачем перепроданий не був, оскільки дотепер власником рахується - позивач. Однак, після звернення до відповідача повернути автомобіль останній повідомив, що продав його і не знає кому. Згідно пояснень відповідача він за грошові кошти передав незнайомій особі на авторинку автомобіль позивача без укладення будь-яких документів чи договорів. Таким чином, суд вважає, що відповідач віддавши автомобіль сторонній особі без зняття автомобіля з реєстраційного обліку, без укладення відповідних договорів купівлі-продажу чи то обміну автомобіля (згідно довіреності), вийшов за межі повноважень визначених довіреністю. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А згідно ч.4 тієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд констатує, що стороною позивача не заявлено клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, з метою визначення вартості автомобіля аналогічного спірному, незважаючи на роз'яснення таких прав судом. Наданий на підтвердження вартості аналогічного автомобіля один витяг з інтернетсайту «Авторіа», відповідно до якого аналогічний автомобіль існує у продажі за 900 доларів США, не є належним доказом, оскільки такий приклад автомобіля наведено лише один і лише з одного сайту. Однак, ідентичних інтернетсайтів є достатня кількість для визначення середньої вартості аналогічного автомобіля, чого не було зроблено позивачем, що унеможливлює взяти за основу вартість завданої шкоди відповідачем позивачу відчудженням його автомобіля. Крім того, у представленому варіанті продажу автомобіля з інтернетсайту однією з характеристик є пробіг автомобіля - 1 тис. км., однак, як вказав представник позивача у судовому засіданні, пробіг автомобіля його довірителя йому невідомий. Разом з тим, суд вважає, що автомобіль 1986 року випуску не може містити таку мізерну кількість пробігу, оскільки з пояснень сторін встановлено, що він постійно експлуатувався. Крім того, згідно зі ст. 99 Конституції України і Указом Президента України від 25 серпня 1996 № 762\\96 «Про грошову реформу в Україні» грошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на території України є гривня. Однак, після роз'яснення указаного представнику позивача, останній заявив у судовому засіданні, що оскільки автомобілі продаються на авто ринку за долари, отож і позовні вимоги вважає за необхідне формулювати саме в грошовій одиниці США. Суд вважає, що стороною позивача не доведено саме такий розмір матеріальної шкоди, завданої відповідачем позивачу та визначено такий розмір шкоди, без урахування зазначених положень закону. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed