Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що відповідно 02.09.2011 року між Запорізьким національним технічним університетом та [PERSON] було укладено договір про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищої освіти № 2521/П-3/11-12, за яким [PERSON] був зарахований на другий курс заочного відділення за контрактом на навчання за спеціальністю « Якість, стандартизація та специфікація». Пунктами 4.2, 4.3 вказаного договору була передбачена сума оплати за надання освітніх послуг та термін її сплати в університет. Освітні послуги відповідачу надані у повному обсязі. Наказом від 09.02.2015 року відповідач був відрахований з університету за порушення умов контракту, а саме несплати суми за навчання. Заборгованість відповідача за надані послуги у вигляді оплати за перший семестр пятого року навчання склала 1631 грн. 25 коп., яку просить стягнути з відповідача у судовому порядку, також просить стягнути сплачену суму судового збору. Ухвалою суду від 22.01.2018 року по справі відкрито провадження з визначенням розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін. У визначений ухвалою строк, відповідач [PERSON] направив суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив наступне. Він дійсно укладав з позивачем договір про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищої освіти № 2521/П-3/11-12, строк оплати за навчання на заочній формі навчання, відповідно до якого був встановлений: осінній семестр- до 01 вересня, весінній- до 15 січня. Він, в силу певних обставин, не закінчив четвертий курс та не був переведений на пятий курс, диплому не отримав. Строк оплати за навчання за осінній семестр- 01 вересня, а тому, при зверненні до суду із вказаним позовом, позивач пропустив строк звернення до суду, встановлений ст. 257 ЦК України, тому просить у позові відмовити у повному обсязі. Позивач не скористався своїм правом подачі відповіді на відзив відповідача [PERSON], відповідь на відзив суду не направив. Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксація процесу не здійснювалася. Дослідивши матеріали цивільної справи,\~ суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України,\~ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд\~ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 02.09.2011 року між Запорізьким національним технічним університетом та [PERSON] було укладено договір про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищої освіти № 2521/П-3/11-12, за яким [PERSON] був зарахований на другий курс заочного відділення за контрактом на навчання за спеціальністю «Якість, стандартизація та специфікація», форма навчання заочна. Пунктами 4.2, 4.3 вказаного договору була передбачена сума оплати за надання освітніх послуг та термін її сплати в університет: за перший семестр навчання заочної форми навчання- до 25 числа, за всі послідуючі, для студентів заочної форми навчання- осінній семестр- до 01 вересня, весняний семестр- до 15 січня. Отже, про те, що відповідач не сплатив суму за осінній семестр навчання до 01 вересня, позивачу було відомо вже 01 вересня 2014 року, а відрахований [PERSON] з університету був лише наказом від 25.02.2015 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Пунктом 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із спливом строку виконання. Строк виконання зобовязання щодо сплати за осінній семестр, укладеним 02.09.2011 року між Запорізьким національним технічним університетом та [PERSON] договором про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищої освіти № 2521/П-3/11-12 - 01 вересня 2014 року. Претензія щодо сплати суми заборгованості, відповідачу була направлена 05.12.2016 року, до суду позивач звернувся з даним позовом 26.12.2017 року. Відповідно до ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову позивачу за спливом строку позовної давності, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача у частині стягнення суми заборгованості у розмірі 1631 грн. 25 коп. задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення суми сплаченого судового збору.

Outcome: dismissed