Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25.06.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Посилається, що після розірвання шлюбу позивач та відповідачка проживали разом в орендованій позивачем квартирі, але згодом під впливом матері відповідачки -[PERSON], відповідачка забрала дітей та повернулася жити за адресою : [ADDRESS]. Позивач зазначає, що мати відповідачки негативно впливає на відповідачку та на дітей, перебування дітей в сім'ї відповідачки негативно впливає на їх виховання та стан здоров'я, оскільки діти постійно хворіють, що свідчить про те, що в сім'ї [PERSON] несприятлива психологічна обстановка, бо мати відповідачки-[PERSON], володіє гіпнозом і займається окультними науками, наслідком чого є негативний вплив на життя дітей та їх психологічний стан. До того ж, вказує на те, що відповідачка не дає йому можливості приймати активну участь у вихованні дітей. Мирним способом вирішити спірні правовідносини не вдалося. Крім того, позивач зазначає, що відповідачка не в змозі матеріально забезпечувати належне виховання та розвиток дітей, оскільки немає постійного заробітку та знаходиться в декретній відпустці. Доходи відповідача не достатні для повноцінного забезпечення всім необхідним: належним харчуванням, одягом, засобами розвитку дітей. Також зазначає, що відповідач власного окремого житла не має, в квартирі крім неї і дітей проживають ще троє членів сім'ї, а тому відповідач не може самостійно забезпечити належні умови для нормального розвитку дітей та їх навчання. Разом з тим позивач вважає, що він в змозі надати дітям освіту і добробут, а проживання дітей разом з ним відповідає їх інтересам. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також пояснив суду, що дійсних підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], не має. Крім того, під час розгляду справи, неодноразово акцентував увагу суду, що справжня мета поданого ним позову була спрямована на примирення сторін та об'єднання сім'ї. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили суд відмовити у задоволенні позову. Прокуратура Солом'янського району м. Києва в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо) , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ту обставину, що після розірвання шлюбу позивач та відповідачка проживали разом в орендованій позивачем квартирі, але згодом під впливом матері відповідачки -[PERSON], відповідачка забрала дітей та повернулася жити за адресою : [ADDRESS]., та не дає йому можливості приймати активну участь у вихованні дітей. Також, вказує на те, що мати відповідачки негативно впливає на відповідачку та на дітей, перебування дітей в сім'ї відповідачки негативно впливає на їх виховання та стан здоров'я, оскільки діти постійно хворіють, що свідчить про те, що в сім'ї [PERSON] несприятлива психологічна обстановка, бо мати відповідачки-[PERSON], володіє гіпнозом і займається окультними науками, наслідком чого є негативний вплив на життя дітей та їх психологічний стан. Крім того, позивач стверджує, що відповідачка не в змозі матеріально забезпечувати належне виховання та розвиток дітей, оскільки немає постійного заробітку та знаходиться в декретній відпустці. Доходи відповідача не достатні для повноцінного забезпечення всім необхідним: належним харчуванням, одягом, засобами розвитку дітей, власного окремого житла не має, в квартирі крім неї і дітей проживають ще троє членів сім'ї, а тому відповідач не може самостійно забезпечити належні умови для нормального розвитку дітей та їх навчання, в той час, як він в змозі надати дітям освіту і добробут, а проживання дітей разом з ним відповідає їх інтересам. Проте зазначені твердження позивача та наведені доводи не приймаються судом до увагу, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03.06.2006 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25.06.2010. В даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [INFO] [PERSON] та [INFO] - [PERSON]. Згідно висновку органу опіки і піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.09.2015 року № 108-14852/01, відповідно до якого

Outcome: dismissed