Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 11\~303,00 грн. та компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 10\~000,00 грн. Позов обґрунтовує тим, що є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідними надвірними спорудами. Житлова площа частини будинку складає 41.3 кв.м. 34/43 частина будинку належить відповідачу. Домоволодіння розділене в натурі, має різні входи, однак спільний фундамент, а також єдиний дах. 16 липня 2013 року відповідач, без узгодження зі позивачем та органами архітектури здійснила руйнацію належної їй частини будинку. Внаслідок означених дій, частині будинку, що належить позивачу спричинені механічні пошкодження у вигляді; механічного пошкодження наружної саманної стіни, сколів відшарування глини, механічних пошкоджень несущих конструкцій даху та крівлі, порушення вузлів підпорки балки перекриття на стіну зі сторони їдальні. Означені дії завдали позивачу матеріальних збитків та моральних збитків, що полягають у переживаннях та стражданнях з приводу того, що особа яка пошкодила його майно та повинна відповідати за свої дії, протягом більше року не має на меті добровільно відшкодувати заподіяні матеріальні збитки або ж провести ремонтно-відновлювальні роботи. Пошкодження будинку створило для позивача дискомфорт та нервове напруження, оскільки позивач позбавлений можливості проживати та користуватися належним йому майном, що створює дискомфорт та порушує спокій позивача та членів сімї, погіршує настрій. Крім того, позивач витратив час на поїздки до експертів з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, та доведення особи винної в її заподіянні, що спричинило незручності та проблеми, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сімю та роботу. Крім того, позивач не має можливості здійснити самостійно за власні кошти ремонт будинку, оскільки сума вартості ремонтно-відновлювальних робіт є значною, виходячи з отриманого місячного доходу. Представник позивача надав суду заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності. У судове засідання представник відповідача або відповідач не з'явився, підстав неявки не повідомив, заяв повідомлень про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач, відповідно до договору дарування від 11 червня 1991 року, зареєстрованого 28 лютого 1992 року в КП «Новомосковське МБТІ» є власником ? частини житлового будинку з відповідними надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Пушкінська, 30, м. Новомосковськ Дніпропетровської області. У відповідності до листа КП «Новомосковське МБТІ» ДОР від 08 серпня 2013 року № 281, в зв`язку з добудовою жилої добудови до другої частини будинку, частка позивача змінилась на 9/43, [PERSON] належить 34/43 частини житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Пушкінська, 30, м. Новомосковськ Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу від 28 липня 2008 року. Під час виходу встановлено, що частина будинку, що належить [PERSON] знесена /а.с.8/. У відповідності до висновку про оцінку шкоди квартирі [ADDRESS], внаслідок демонтажу сусідньої частині будинку, частині будинку, що належить позивачу спричинені механічні пошкодження у вигляді: механічного пошкодження наружної саманної стіни, сколів відшарування глини, механічні пошкодження несущих конструкцій даху та крівлі, порушення вузлів підпорки балки перекриття на стіну зі сторони їдальні. Відповідно до висновків експертизи кошторис робіт по усуненню шкоди становить 11 303 грн. Відповідно до ст. ст. 319, 322 ЦК України, власність зобовязує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить. Стаття 358 ЦК України встановлює, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно зі ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Як передбачено ст. 323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження майна несе його власник. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідач є власником 34/43 частини спірного будинку, інші 9/43 якої належить позивачу, та на неї, як на власника покладено ризик випадкового знищення майна що є у спільній частковій власності, та враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження відсутності вини у спричиненні шкоди позивачу та наявності доказів на підтвердження розміру завданої шкоди, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а зокрема, стану здоров'я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його житті, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. Оскільки вина відповідача у завданні шкоди доведена, моральна шкода підлягає стягненню з відповідача. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує душевні страждання, яких зазнав позивач у зв`язку з пошкодженням майна. В той же час, враховуючи принцип розумності та справедливості, враховуючи обставини справи, розмір спричиненої матеріальної шкоди, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачем явно завищені, в зв'язку з чим, підлягають частковому задоволенню, на суму 1000 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial