Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач, яка є споживачем послуг, що надаються Концерном «МТМ» за адресою: [ADDRESS] , неналежним чином виконувала свої зобов`язання з оплати наданих їй послуг, та за період з 01.10.2015 року по 31.07.2019 року у неї утворилась заборгованість на загальну суму 37068 грн. 41 коп. 01.10.2020 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.11.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшла заява про сплив позовної давності, в обґрунтування якої відповідач зазначає, що доказів переривання перебігу позовної давності позивачем до суду не надано та матеріали справи не містять, а отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2015 року до 01.10.2017 року, у сумі 12 815 грн. 66 коп. задоволенню не підлягають. 04.01.2020 року заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя позовна заява була задоволена, стягнуто з [PERSON] на користь Концерну «МТМ» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2015 року по 31.07.2019 року у загальній сумі 37 068, 41 грн., а також судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. 13.01.2021 року до суду із заявою про вступ у справу як представника відповідача та надання доступу до електронної справи № 335/7606/20 в підсистемі «Електронний суд» звернувся адвокат Крант В.М. 14.01.2021 року ухвалою судді адвоката Крант В.М. залучено до справи в якості представника відповідача (заявника) [PERSON] та надано доступ до електронної справи № 335/7606/20 в підсистемі «Електронний суд». 02.02.2021 року відповідач [PERSON] в особі представника адвоката Крант В.М. звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення. 03.02.2021 року ухвалою судді заяву адвоката Крант В.М. в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 16.02.2021 року. 16.02.2021 року заяву адвоката Крант В.М. в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, постановлено заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2021 року у справі 335/7606/20 за позовом Концерну «МТМ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання скасувати, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін на 05.04.2021 року. У зв`язку із перебуванням судді на лікарняному, судове засідання, призначене на 05.04.2021 року, було відкладено на 12.05.2021 року. 11.05.2021 року представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Цього ж дня від представника відповідача - адвоката Крант В.М. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, в якому також зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечує в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2015 року до 01.10.2017 року, у сумі 12 815 грн. 66 коп., у зв`язку із пропуском позивачем трирічного строку позовної давності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами, у відсутності учасників, на підставі на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає положенню ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України. На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статуту Концерну «МТМ», основною метою діяльності підприємства є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут. Частина перша ст. 12 Закону України ««Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно частини другої цієї статті, договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» також передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору. Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Пунктом 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплений обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з положеннями ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. В той же час, відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Аналогічний висновок міститься і у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, згідно якого, «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії не виключає можливості стягнення зі споживача вартості спожитої ним теплової енергії у повному обсязі, оскільки між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10.02.1998 року по теперішній час, що підтверджується інформацією, наданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради у листі від 29.09.2020 року № 01-71/14211. Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого водопостачання гарячої води, на [PERSON] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Таким чином, [PERSON] є споживачем послуг, що надає Концерн «Міські теплові мережі», та між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Згідно розрахунку суми позову, заборгованість [PERSON] за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води по особовому рахунку № [NUMBER] за період з жовтня 2015 року по липень 2019 року становить 37068 грн. 41 коп. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом із тим, суд приймає до уваги заяву відповідача про сплив позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В силу ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з наданого до суду розрахунку, першим місяцем, з якого утворилась заборгованість відповідача, зазначено жовтень 2015 року. Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до суду із позовом 09.09.2020 року. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2018 року у справі № 663/2070/15-ц зазначено, що переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. З розрахунку, наданого позивачем встановлено, що в період з жовтня 2015 року по липень 2019 року відповідачем жодного разу не було здійснено оплату за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Таким чином, перебіг позовної давності у даному випадку не переривався. Враховуючи, що доказів переривання перебігу позовної давності позивачем суду не надано та матеріали справи не містять, суд вважає, що до вказаних вимог можливо застосувати позовну давність, та стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з серпня 2017 року (оскільки до 20 вересня 2017 року споживач повинна була внести оплату за надані у серпні 2017 року послуги) по липень 2019 року включно. Сума боргу за послуги з централізованого опалення за вказаний період становить 24 243, 75 грн. Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2102 грн., оскільки позов задоволений частково на 65,4%, судовий збір з відповідача на користь позивача підлягає пропорційному стягненню у сумі 1 374 грн. 70 коп., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial