Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що його батькові - [PERSON], який помер [INFO], належала земельна ділянка площею 2,39 га, що розташована на території Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай). Вказує, що за життя батько своїм майном не розпорядився. Спадкоємцем першої черги спадкування є він (позивач) та вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька, оскільки вступив в управління спадковим майном. Зазначає, що крім нього, спадкоємцем за законом першої черги є також дружина спадкодавця [PERSON], однак на спадкове майно вона не претендує. Однак, в позасудовому порядку оформити свої спадкові права позивач не має можливості, оскільки у вищевказаному Сертифікаті міститься виправлення, у зв'язку із чим позивач змушений звертатися до суду із цим позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,39 га, що розташована на території Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, проте подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області (правонаступника Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області) у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, у судове засідання не з'явився проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи - Відділу у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не надіслав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності чи відкладення справи. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася та не повідомила про причини своєї неявки, а також не надіслала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності чи відкладення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивача). До складу даної спадщини входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ЗАТ «Каменяр», на території Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області, розміром 2,39 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 26.05.2016року (виданого взамін загубленого від 26.05.1997року серії [NUMBER]). Як вбачається із матеріалів спадкової справи №409/2002, заведеної Мостиською державною нотаріальною конторою, спадкоємцем майна [PERSON] є його син [PERSON] (позивач у справі), якому 15.11.2002року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно - грошові вклади з належними процентами і компенсацією, що знаходяться в Ощадбанку. Дружина спадкодавця [PERSON] (третя особа у справі) спадщину після смерті чоловіка у встановлений законом шестимісячний строк не прийняла і на таку не претендує, що вбачається із поданої нею до нотаріуса заяви від 15.11.2002року. Крім того із матеріалів спадкової справи №409/2002 також відомо, що за життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт від 12.03.1997року, яким належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], заповів своїй дочці [PERSON], яка за згодою спадкоємця, що прийняв спадщину [PERSON], отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.03.2011року на дане спадкове майно (житловий будинок). В той же час, через наявність виправлень у правовстановлюючих документах на спірну земельну ділянку ( у вищевказаному Сертифікаті) спадкоємці не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 26.05.2016року (виданого взамін загубленого від 26.05.1997року серії [NUMBER]); копіями довідок, виданих виконавчим комітетом Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області; копією свідоцтва про народження позивача [PERSON]; копією спадкової справи №409/2002, заведеної Мостиською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] та іншими матеріалами справи. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спірні правовідносини щодо спадкоємства виникли до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що при розгляді даної справи слід керуватися положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Відповідно до ч.1 ст.529 цього кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вказано у п.3.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, через наявність виправлень у правовстановлюючих документах на спірну земельну ділянку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В той же час, із матеріалів справи встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, крім позивача, також його сестра [PERSON] (за згодою [PERSON]) як спадкоємець за заповітом на частину спадкового майна, а також як спадкоємець за законом першої черги щодо решти частини спадкового майна, яка не охоплена заповітом, і вважається, що спадщина нею була прийнята у цілому, в тому числі і щодо спірної земельної ділянки. За таких обставин, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що підстав для визнання за позивачем [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку в цілому немає, оскільки 1/2 частка у спадщині належить іншому спадкоємцю за законом першої черги, яка прийняла спадщину - [PERSON], а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial