Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтував тим, що 15 лютого 1997 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Спільне сімейне життя між ними не склалося, у них постійно виникають сварки, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного, їх подальше сумісне життя є не можливим, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Вважає, що подальше подружнє життя та збереження родини неможливе і суперечить його інтересам. Посилаючись на ці обставини, просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позов підтримав, справу просив розглядати у його відсутність (а.с.26) Відповідач надав суду заяву, в якій позов визнав та розгляд справи просив провести за його відсутності (а.с.27). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення у підготовчому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 15 лютого 1997 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Путивльської районної державної адміністрації, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №20 (а.с.6). В силу статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною другою ст.112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини сторін, які фактично припинили подружні стосунки, сторони спільно не проживають, збереження сім`ї не бажають та наполягають на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що ця сім`я вже повністю розпалась, a подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та засадам добровільності шлюбу, який повинен ґрунтуватися на вільній згоді жінки і чоловіка. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є підстави для задоволення позову. Після розірвання шлюбу відповідачу зі її заявою слід залишити шлюбне прізвище, що відповідає ч.1 ст.113 СК України, якою закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку із задоволенням позову та визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті в силу ч.1 ст.142 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 384 грн. 20 коп. судового збору, а 384 грн. 20 коп. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved