Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 1868,26 гривень, з яких 1490 гривень - сума основного боргу, 56,57 гривень - три проценти річних та 321,69 гривень - інфляційні нарахування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 серпня 2011 року між ПВНЗ «ХІКУ» та [PERSON] укладений договір про навчання №66, відповідно до умов якого позивач зобов'язався здійснити навчання відповідача за денною формою навчання за спеціальністю «Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів» зі здобуттям освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста на строк до липня 2013 року, а відповідач, у свою чергу, сплатити суму навчання. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, та по закінченню навчання видав диплом. Однак, у зв'язку з несплатою відповідачем вартості навчання, станом на 15 грудня 2014 року за останнім виникала заборгованість у розмірі 1490 гривень, про що він був неодноразово повідомлений та, оскільки до теперішнього часу [PERSON] зобов'язання за договором не виконав, йому були також нараховані 3% річних та інфляційні нарахування за несплату основної суми боргу. Представник позивача Гладка О.В., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи мається її заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона підтримала вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього суми боргу за навчання у розмірі 1868,26 гривень, а також судових витрат. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 25 серпня 2011 року між Приватним вищим навчальним закладом «Харківський інститут кадрів управління» в особі ректора Мица В.П. та [PERSON] був укладений договір про навчання №66, відповідно до умов якого інститут прийняв на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснювати навчання [PERSON] за денною формою навчання за спеціальністю «Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів» за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст на строк до липня 2013 року, а також забезпечити відповідно до навчального плану і програм державних стандартів освіти навчання, а за умови успішного виконання студентом відповідного навчального плану, відати відповідний документ про освіту встановленого зразка, в свою чергу, [PERSON] зобов'язався дотримуватися навчального плану та графіку навчального процесу, вимог чинного законодавства, статуту і внутрішніх документів інституту, а також своєчасно вносити плату за навчання студента в розмірах та у строки, встановлені договором. [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з умовами договору. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У договорі про навчання визначені всі істотні його умови, права та обов'язки сторін, відповідальність за невиконання, строк його дії. Укладений між сторонами договір про навчання відповідає вимогам, встановленим для укладення такого договору Наказом Міністерства освіти і науки від 11.03.2002 року № 183 «Про ро затвердження Типового договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення, кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами» Як вбачається з матеріалів справи, 24 червня 2013 року [PERSON] був виданий диплом молодшого спеціаліста серії [NUMBER] про закінчення у 2013 році Харківського технічко-економічного коледжу Приватного вищого навчального закладу «Харківський інститут кадрів управління» за спеціальністю «Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів» та здобуття кваліфікацію механіка. Таким чином судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором про навчання виконав у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту. Пунктом 5 договору про навчання встановлені плата за навчання та порядок розрахунків. Так, відповідно до п.п. 5.2, 5.3 договору, загальна вартість навчання за весь строк складає 6600 гривень шляхом внесення наступних платежів: за осінній семестр кожного поточного навчального року здійснюється до 05 вересня кожного поточного року і становить 1650 гривень, оплата за весняний семестр кожного поточного навчального року здійснюється до 25 січня кожного поточного року і становить 1650 гривень. Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання своїх зобов'язання за договором про навчання, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість, яка станом на 24 листопада 2014 року становить 1490 гривен, що також підтверджується довідкою ректора Приватного вищого навчального закладу «Харківський інститут кадрів управління» Мица В.П.. а також не заперечується сторонами по справі. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.4 ст.631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 6.1 договору, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором, сторони несуть відповідальність згідно із законодавством та умовами договору. Оскільки вимогами договору та вищевказаного наказу Міністерства освіти і науки від 11.03.2002 року № 183 не передбачено застосування неустойки до фізичних осіб, замовників освітніх послуг, суд керується ч. 2 ст. 625 ЦК України, що не суперечить вимогам п. 6.1 договору, під час вирішення питання щодо стягнення з Відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. При цьому, згідно розрахунку наданого позивачем сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов'язання за договором про навчання станом на 15 грудня 2014 року становить 321,69 гривень, а сума трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором про навчання станом на 15 грудня 2014 року становить 56,57 гривень. Відповідач не заперечував проти такого розрахунку. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст.. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума боргу за договором про навчання №66 від 25 серпня 2011 року становить 1868,26 гривень. Згідно платіжного доручення № 83 від 17 грудня 2014 року, позивачем при пред'явленні позову до суду було сплачено судовий збір у сумі 243,60 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягується сума судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved