Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що 16.12.2008 р. між ним ті відповідачем укладений кредитний договір № АП 2087 строком на 24 місяці, відповідно до якого відповідач отримав гроші в сумі 8715,32 гр., з виплатою 30% річних . У зв'язку з тим, що відповідач зобов'язання належним чином не виконує, на 23.06.2014р. створилась заборгованість в сумі 7400,43 гр., з яких заборгованість за кредитом 6742,78 гр., заборгованість за відсотками 657,65 гр. Зазначену суму позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Відповідач проти позову заперечує, мотивуючи тим, що він повністю погасив заборгованість, що підтверджується доданими квитанціями, і, крім того, відповідач просить застосувати строк позовної давності, оскільки вважає, що відповідач пропустив строк звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони встановили як строк остаточного погашення кредитної заборгованості - не пізніше 16 грудня 2010 року (пункт 1.1. Договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів по 487,3 гр., останній з яких, як вбачається з графіку погашення кредитної заборгованості, підлягав виконанню до 16 грудня 2010 року. (а.с.10). Графіком платежів, є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості де строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Сторони встановили строки виконання боржником зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Пунктом 2.3.1 Договору передбачено, що Банк має право у випадку не поступлення або неповного поступлення щомісячного платежу по графіку протягом 2-х місяців підряд , вимагати від відповідача дострокового погашення кредиту (а.с.8). Таким чином, право на пред'явлення позову виникло у позивача після несплати відповідачем платежів протягом двох місяців , а саме: з 16 лютого 2009 року. Як вбачається з графіку, відповідач протягом двох років не вносив суми погашення кредиту. Але позивач не використався правом розірвання договору та дострокового погашення кредиту протягом понад трьох років. Заперечуючи проти позову, відповідач просив застосувати строк позовної давності, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлений тривалістю у 3 три роки. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. ст. 253,261 ЦК України). Позов заявлений позивачем 26 червня 2014 року, тобто після спливу строку позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Outcome: dismissed