Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що 10.01.2015 померла його баба [PERSON], після смерті якої, відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2570 га, кадастровий номер 7420680400:04:002:0201 та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6896 га, кадастровий номер 7420680400:04:001:0255, що розташовані на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, які належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №407348 від 12.01.2006 року. За життя спадкодавець склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] Він як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області. Однак, нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку на ім'я спадкодавця. Тому позивач просить визнати за ним право власності на вищезазначене майно, як спадкоємцем за заповітом після смерті його баби в судовому порядку. У судове засідання позивач та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Олександрівська сільська рада позовні вимоги визнала в повному обсязі. Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10.01.2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8). За заповітом від 01.10.2002 року [PERSON] все своє майно, що буде належати їй на день смерті заповідала [PERSON] (а.с.12). Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.12.2015 року (а.с.15-20), [PERSON] була власником земельної ділянки площею 0,2570 га, кадастровий номер 7420680400:04:002:0201 та земельної ділянки площею 3,6896 га, кадастровий номер 7420680400:04:001:0255, що розташовані на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №407348 від 12.01.2006 року. В газеті «Деснянська правда» від 24.09.2015 року опубліковано оголошення про те, що втрачений державний акт на земельну ділянку серії ЯБ №407348 від 12.01.2006 року виданого на ім'я [PERSON] вважати недійсним. Позивач прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] у встановлений законом строк, звернувшись із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріуса, що підтверджується копією спадкової справи, яка була заведена Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області. Однак, постановою нотаріуса від 19.02.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки у звязку з відсутністю Державного акта на право власності на земельну ділянку виданного на ім»я спадкодавця [PERSON]. П.П. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1235 Цивільного кодексу України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ст. 1297 ЦК України). Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку після померлої баби [PERSON], але оформити своє право на земельну ділянку, яку йому заповів спадкодавець, в позасудовому порядку не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

Outcome: approved