Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 13 грудня 2010 року у розмірі 34666,71 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 13 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених договором, більше ніж на 30 днів відповідач зобовязався сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором кредиту від 13 грудня 2010 року та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному договором, відповідач зазначені кошти отримав, але свої зобовязання щодо виплати коштів не виконав, в результаті чого, станом на 31 серпня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 49781,22 гривень. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі міста Харкова та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено вимоги позивача та стягнуто з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк заборгованість за кредитним договором від 13 грудня 2010 року в розмірі 17241,50 гривень. Заборгованість за кредитним договором від 13 грудня 2010 року у розмірі 34666,71 гривень відповідачем не сплачена, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, тому суд на підставі письмової згоди представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 13 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, який за письмовою згодою відповідача складається з анкети заяви [PERSON] від 13 грудня 2010 року та «Умов та Правил надання банківських послуг». Відповідно до умов кредитного договору від 13 грудня 2010 року, позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачуючи позивачу, щомісячно до 25 числа кожного місяця мінімально 7% від заборгованості, але не менше 50,00 гривень та не більше залишку заборгованості, а також оплачувати перевитрати платіжного ліміту, комісії на умовах, передбачених договором. За несвоєчасне погашення заборгованості відповідач зобовязався сплатити пеню, а за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених договором, більше ніж на 30 днів - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором кредиту від 13 грудня 2010 року та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному договором, відповідач кредит отримав, але свої зобовязання щодо повернення грошових коштів не виконав, в результаті чого станом на 31 серпня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 49781,22 гривень з яких: -заборгованість за кредитом у розмірі 13951,53 гривень; -заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 33801,43 гривень; -заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2028,26 гривень; -штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; -штраф (процентна складова) у розмірі 1626,99 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором від 13 грудня 2010 року. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі міста Харкова та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено вимоги позивача та стягнуто з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк заборгованість за кредитним договором від 13 грудня 2010 року в розмірі 17241,50 гривень, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 13951,53 гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 2163,23 гривень; заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 20,00 гривень; штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; штраф (процентна складова) у розмірі 806,74 гривень; стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача 200,00 гривень; стягнуто з [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 344,10 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором від 13 грудня 2010 року не виконав, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved