Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив стягнути з нього незаконно отримані кошти в сумі 1107,32 грн., обґрунтовуючи який посилався на таке. З 21 листопада 2016 року по 20 лютого 2017 року відповідач у якості безробітного перебував на обліку у Станично-Луганському центрі зайнятості. Наказом № НТ161128 від 28 листопада 2016 року відповідачу на підставі його особистої заяви від 21.11.16 було надано статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, яку йому призначено на період 28 листопада 2016 року по 22 листопада 2017 року. У своїй заяві [PERSON] повідомляв центр зайнятості, що через відсутність роботи він не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно та інше. Також відповідач був ознайомлений з правами та обовязками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення». Однак з інформації, отриманої з ПФУ, виявилось, що відповідач у період перебування на обліку в центрі зайнятості в якості безробітного з 28 листопада 2016 року працював в ТОВ «Луганськпроект», про що не повідомив позивача, що призвело до незаконної виплати допомоги по безробіттю за період з 28.11.2016 по 29.01.2017 у зазначеній вище сумі. Незаконно отримані кошти у вигляді допомоги по безробіттю відповідачем добровільно не повернуті, що завдає шкоди державним інтересам. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач до суду не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи. Із копії персональної картки відповідача, що була заведена у Станично-Луганському районному центрі зайнятості видно, що [PERSON] під час надання йому статусу безробітного надав центру зайнятості відомості про останнє місце роботи, а саме, що він до 27.09.13 р. працював монтажником-складувальником металопластикових конструкцій в ТОВ «Нові технології», звідки був звільнений за згодою сторін. Заява відповідача про надання статусу безробітного від 21 листопада 2016 року свідчить, що в ній [PERSON] під час надання йому статусу безробітного повідомляв центр занятості про те, що на той час він не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує.. Також в цій заяві відповідач вказував, що ознайомлений з правами та обовязками безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення», про що особисто поставив підпис. На підставі заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю від 21.11.2016 згідно наказу від 28.11.2016 № НТ 161168 та вимог ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідачу було призначено допомогу по безробіттю з 28.11.2016 по 22.11.2017, яку [PERSON] просив перераховувати йому на рахунок, відкритий в Ощадбанку. Відповідно ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З акту розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат забезпечення відповідно Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 20 лютого 2017 року № 44 йдеться, що при звірці даних центру зайнятості з даними ПФУ, було виявлено, що відповідач, перебуваючи на обліку в Станично-Луганському центрі зайнятості та отримуючи з 28.11.2016 допомогу по безробіттю, одночасно працював в ТОВ «Луганськпроект». Поясненнями керівництва ТОВ «Луганськпроект» та наказами по підприємству про прийняття відповідача на роботу та про його звільнення підтверджується факт, що [PERSON] працював на цьому підприємстві такелажником з 28 листопада 2016 року по 27 січня 2017 року. Розрахунком незаконно виплаченої суми допомоги по безробіттю за період з 28.11.2016 по 29.01.2017 підтверджується, що відповідач за вказаний період отримав допомоги на загальну суму 1107,32 грн.. Копією листа центра зайнятості від 20.02.2017, описом вкладення, чеком про поштові послуги та даними про вручення підтверджується факт, що відповідачу пропонувалося добровільно повернути суму незаконно отриманого матеріального забезпечення. Усе наведене переконало суд в обґрунтованості вимого позивач, тому з відповідача відповідно до ст. 1166 ЦК України слід стягнути незаконно отримані ним кошти на зазначену вище суму. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, тому при задоволенні позовних вимог позивача судовий збір слід стягнути з відповідача. На підставі ст. 2 ЗУ «Про зайнятість населення», ст. ст. 22, 23, 36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. 1166 ЦК України,

Outcome: approved