Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальних збитків в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2011 року було стягнуто з нього та відповідача солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 299 014 грн. 91 коп. на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Оскільки ним було частково погашено заборгованість та сплачено 160 855 грн. на виконання рішення суду, а відповідач не сплачує кошти по кредитній заборгованості, вимушений був звернутися до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача 80 427 грн. 50 коп., що складає половину сплачених ним коштів. В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали вимоги позову та просили суд про його задоволення. Відповідач в судовому засіданні не визнала вимоги позову, що були пред»явлені до неї позивачем, посилаючись на те, що позивачем не було виконано в повному обсязі рішення суду та не виплачено повну суму кредитної заборгованості, тому він не має права позиватися до неї про стягнення матеріальних збитків в порядку регресу. Крім того, на ? частину будинку в с. Веселинівка Баришівського району Київської області, що належить їй на праві власності на виконання рішення суду державним виконавцем було накладено арешт. На даний час в будинку мешкає позивач, в якого у власності перебуває інша ? його частина. Частина будинку, що належить їй передана на зберігання позивачу, хоча він не хоче її реалізовувати і погашати борг. Представник третьої особи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з»явився, в своїй письмовій заяві просив суд проводити розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2011 року було задоволено позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 299 014,91 грн. та судових витрат (а.с. 8-9). Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 05.10.2011 року вказане рішення суду було залишено без змін (а.с. 10-11). Позивач в судовому засіданні посилався на те, що ним частково було сплачено борг в розмірі 160 855 грн. на виконання рішення суду (а.с. 12-24), в зв»язку з чим в даний час у нього виникло право регресної вимоги до відповідача про стягнення з останньої половини сплачених ним коштів, а саме 80 427 грн. 50 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України, боржник який виконав солідарний обов»язок має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Частина 2 ст. 544 ЦК України передбачає, що якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов»язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов»язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов»язку. Статтею 556 ЦК України передбачено, що після виконання поручителем зобов»язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов»язок боржника. До поручителя, який виконав зобов»язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов»язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов»язання забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов»язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. При виконанні солідарного зобов»язання повністю одним із боржників складається аналогічна ситуація, боржник який виконав солідарне зобов»язання має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників. Регресне зобов»язання є похідним від основного, оскільки коли припиняє дію основне, то виникає регресне зобов»язання. Вирізняльною ознакою регресного зобов»язання є його самостійний, незалежний від основного договору характер, а також те, що воно виникає лише після припинення основного договору. На відміну від вказаного, до поручителя на підставі ст. 556 ЦК України переходять права кредитора в основному зобов»язанні, тобто воно не припиняється, а на місце кредитора стає поручитель. Статтею 512 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для заміни кредитора в зобов»язанні, однією з яких є виконання обов»язку боржника поручителем. В даному випадку позивачем не було виконано в повному обсязі рішення суду та не виплачено повну суму заборгованості за кредитним договором. Посилання позивача в судовому засіданні на те, що відповідач добровільно не бажає сплачувати заборгованість за кредитним договором, також не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, відповідачка неодноразово у 2013 році зверталася до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» із письмовими заявами про проведення реалізації заставного майна та погашення кредитної заборгованості (а.с. 54-56) проте її заяви були проігноровані. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем відповідно до ст. 60 ЦПК України не було доведено ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed