Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень (а.с. 20-22) просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмаслотрейд» на свою користь заборгованість із заробітної плати за квітень 2020 року в сумі 17 437,17 грн., за лютий 2020 року - в сумі 19 629,81 грн., середній заробіток за затримку розрахунку за 46 календарних днів за період з 09 травня 2020 року по 23 червня 2020 року в сумі 29 128,12 грн. і з 24 червня 2020 року до дня фактичного розрахунку з розрахунку 633 грн. 22 коп. за кожен день. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 05 листопада 2019 року його прийнято у ТОВ «Укрмаслотрейд» по договору ЦПХ водієм з категоріями С,Е на вантажних автомобілях по перевезенню олії із «Королівського смаку» смт. Власівка Кременчуцького району Полтавської області до портів Миколаївської та Одеської областей. 12.03.2020 року його було працевлаштовано офіційно, згідно наказу № 26-к від 11.03.2020 року. З 01.03.2020 року по 24.04.2020 року він працював без вихідних. Потім 24.04.2020 року повідомив начальника колони [PERSON] про те, що у нього болить зуб ( з`явився флюс), та відпросився в усній формі на лікування, так як мав право на відпочинок працюючи 2 місяці без вихідних. В період карантину йому проводили лікування зуба та поставили тимчасову пломбу, 12.05.2020 року - завершили лікування. Перед виплатою заробітної плати з 5 до 10 числа йому повідомили по телефону, що з травня місяця оплату за фракт зменшують на половину, а він у відповідь обурився та сказав, що за такі розцінки працювати не бажає. Аванс отримав 22.04.2020 року в сумі 1552,54 грн, зарплату - 07.05.2020 року в сумі 640,10 грн , замість 19629,81 грн за 9 рейсів. 08.05.2020 року у телефонному режимі йому повідомили, що його звільнено за прогули і запропонували забрати трудову книжку. 12.05.2020 року він отримав розрахункові кошти в сумі 350,19 грн. У листі-зверненні до ТОВ «Укрмаслотрейд» йому повідомили, що він пропрацював до 16.04.2020 року і відпрацював 88 годин. Але було виконано 9 рейсів по 2 суток (48 годин), тобто 432 години без вихідних. Про вказані обставини свідчать товарно-транспортні накладні, копії яких він отримати не в змозі. Керівництво ТОВ «Укрмаслотрейд» в листі надали недостовірні дані, так як він працював з 01.03.2020 року по 24.04.2020 року включно без вихідних і мав право на оплату надурочних робіт, а не тільки основної зарплати, так як працював цілодобово. З цього випливає факт підробки табелів обліку використання робочого часу. При отриманні довідки про нараховану заробітну плату та Форми ОК-5 за період працевлаштування у ТОВ «Укрмаслотрейд» випливає, що за лютий 2020 року відсутня заробітна плата та відрахування до пенсійного фонду. Другий екземпляр договору ЦПХ та акту виконаних робіт за місяць йому не давали. Посилаючись на норми ст.ст. 116 та 117 КЗпП України позивач зазначає, що він мав право на отримання невиплаченої йому заробітної плати з оплатою надурочних робіт в день його звільнення, починаючи з 01.03. по 24.04.2020 року та право на відпочинок. З вини відповідача він не отримав заробітну плату за квітень 2020 року в сумі 17437 грн 17 коп та заробітну плату за лютий 2020 року в сумі 19629 грн 81 коп. Оскільки його конституційні права були порушені відповідачем, вимушений звернутись до суду із даним позовом . Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву у якому він просить суд відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. Вважає вимоги позивача безпідставними і необґрунтованими із тих підстав, що [PERSON] був прийнятий на роботу до ТОВ «Укрмаслотрейд» 12.03.2020 року водієм автотранспортних засобів згідно його заяви від 11.03.2020 року та наказу про прийняття на роботу № 26-К від 11.03.2020 року з посадовим окладом (тарифною ставкою) 3 670 грн та тривалістю робочого тижня 40 годин. З наказом про прийняття на роботу, посадовим окладом та умовами праці [PERSON] був ознайомлений під розпис. Згідно даних табеля обліку використання робочого часу ним відпрацьовано у квітні 11 днів\\88 годин. З 16.04.2020 року і по день звільнення, згідно актів про відсутність на робочому місці знаходився у прогулах. Відповідно до власноруч написаного пояснення від 08.05.2020 року [PERSON] був відсутній на роботі у зв`язку з лікуванням у стоматолога з 30.04.2020 року по 08.05.2020 року, але підтверджуючих документів не надав. Згідно наказу № 53-к від 08.05.2020 року [PERSON] був звільнений на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України «за прогул без поважних причин». За квітень 2020 року йому було нараховано 2488,77 грн, утримано податків 296,13 грн та фактично перераховано заробітну плату на банківську картку у сумі 2192,64 грн (платіж від 21.04.2020 року в сумі 1552,54 грн+ платіж від 07.05.2020 року в сумі640,10 грн). При звільненні була перерахована компенсація за невикористану відпустку у сумі 350,19 грн за період роботи з 12.03.2020 року по дату фактичного звільнення. Отже трудові правовідносини між позивачем та відповідачем тривали з 12.03.2020 року по 08.05.2020 року та були розірвані на підставі ст. 40 КЗпП України. За час роботи позивачу було нараховано та виплачено заробітну плату відповідно фактично відпрацьованого часу, а також надана компенсація за невикористані дні відпустки. У лютому 2020 року трудові відносини між позивачем та відповідачем взагалі не існували. Тому позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості із заробітної плати за лютий 2020 року та квітень 2020 року вважає безпідставними. Також вказав на безпідставність вимог позивача про стягнення середнього заробітку, з огляду на те, що ТОВ «Укрмаслотрейд» не було допущено затримки виплати заробітної плати та всі зобов`язання перед позивачем виконано вчасно та у повному обсязі. У судовому засіданні позивач пояснив, що він дійсно у відповідача праював на підставі трудового договору з 12.03.2020 року до 24.04.2020 року. У лютому він працював на підприємстві на підставі цивільно-правових угод та здійснив 8 рейсів, тому з ним має бути проведено розрахунок за виконану роботу. За квітень 2020 року з ним також не розрахувались у повному обсязі, адже він здійснив 10 рейсів, але оплату за виконану роботу було проведено частково, тому просив суд його вимоги задовольнити. Представник позивача просив суд вимоги за позовом задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у позові. Крім того пояснив, що спочатку позивач працював у відповідача на підставі цивільно-правових угод, потім на підставі трудового договору, а потім був звільнений. Доказів зменшення позивачеві заробітної плати у нього немає, але ця обставина йому відома зі слів позивача. Доказів тривалого лікування зубів також немає. У лютому 2020 року у позивача із відповідачем дійсно не було ніяких трудових відносин, але була укладено цивільно-правова угода, копія якої у позивача відсутня. Фактично стоїть питання про стягнення сум винагороди за надані послуги. Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини зазначені у відзиві. Також пояснив , що вимоги позивача про стягнення заробітної плати за лютий 2020 року є безпідставними, адже ніяких відносин трудового характеру у [PERSON] із ТОВ «Укрмаслотрейд» у лютому 2020 року не було, тому жодні підстави для виплати заробітної плати за цей період відсутні. У березні 2020 року було преміювання працівників, тому [PERSON] за цей місяць було нараховано і виплачено 19 346, 59 грн заробітної плати. Судом встановлено, що з 12.03.2020 року по 08.05.2020 року [PERSON] працював на посаді водія автотранспортних засобів у ТОВ «Укрмаслотрейд» із посадовим окладом 3660 грн та тривалістю робочого дня 40 годин. 08.05.2020 року його було звільнено на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин (а.с.9, 34, 35, 45) . З 16 квітня 2020 і по 08 травня 2020 року [PERSON] був відсутній на робочому місці, про що було складено акти про відсутність на робочому місці та підтверджується табелями обліку робочого часу (а.с.36-41, 43-44). 08.05.2020 року [PERSON] на ім`я директора ТОВ «Укрмаслотрейд» було надано письмові пояснення про те, що з 30.04. по 08.05. він був відсутній на роботі у зв`язку із лікуванням у стоматолога (а.с. 42). Відповідно копій довідок Комунального підприємства Олександрійської міської стоматполіклініки від 19.06.2020 року, [PERSON] 30.04.2020 року була надана невідкладна допомога з приводу гострого зубного болю протягом 30 хвилин, а 12.05.2020 року - з приводу долікування зуба, також протягом 30 хвилин (а.с. 10). Із довідки виданої ТОВ «Укрмаслотрейд» від 08.05.2020 року вбачається, що [PERSON] працював на підприємстві з 12.03.2020 року по 07.05.2020 року на посаді водія автотранспортних засобів. У березні 2020 року йому було нараховано та виплачено сукупний дохід 24033,04 грн, у квітні - 2488,77 грн, у травні - 355,52 грн. Вказана інформація підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] у першому кварталі 2020 року та інформаційною довідкою Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості застрахованої особи (а.с. 5-6, 46). 05.12.2019 року та 01.01.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Укрмаслотрейд» укладалися цивільно-правові угоди на виконання послуг за виконання яких йому було здійснено оплату (а.с.79-82). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Оскільки позивачем та його представником на підтвердження позовних вимог не було надано жодних належних доказів, а вимоги про встановлення факту перебування позивача у трудових відносинах із відповідачем у лютому 2020 року чи про стягнення заборгованості за надані послуги на підставі цивільно-правових угод, до суду не заявлялись, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Судові витрати у справі , на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд залишає по фактично понесеним.

Outcome: dismissed