Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 06 травня 1976 року його батько [PERSON] уклав шлюб із [PERSON]. Його батько [PERSON] помер 08 листопада 1996 року. Покійна дружина батька [PERSON] померла 26 серпня 1996 року у селі Цекинівка Ямпільського району Вінницької області. Його батько зі своєю дружиною спільно проживали в одному домоволодінні на протязі їх спільного життя до дня смерті у селі Цекинівка Ямпільського району Вінницької області. Від проживання разом спільних дітей у них не було. У [PERSON] до одруження з його батьком дітей також не було. Його батько вважається таким, який прийняв спадщину покійної дружини, але через обєктивну причину (власну смерть) не міг звернутися із відповідною заявою до нотаріальної контори із питанням прийняття спадщини у порядку спадкування за законом. Факти про те, що його батькові та його покійній дружині було видано земельні ділянки та сертифікати, йому стало відомо нещодавно від представників місцевого самоврядування. Після того як він про це дізнався, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку спадкування за законом після смерті батька. В нотаріальній конторі йому усно повідомили, що не мають можливості допомогти через те, що сертифікати були видані вже після смерті батька та його дружини, а також те, що на момент смерті діяв старий цивільний кодекс УРСР 1963 року. У відповідності до діючого законодавства його батько [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину покійної дружини, а тому, він як спадкоємець свого батька має право на отримання усього його спадкового майна, яке було у нього у фактичному володінні. З метою захисту своїх спадкових прав він змушений звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким визнати за ним право, в порядку спадкування за законом, на земельні частки (паї), розмірами 2,05 та 1.88 в умовних кадастрових гектарах, які до дня смерті належали [PERSON], який помер 08 листопада 1996 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву за вхід.№6897 від 25 жовтня 2017 року з клопотанням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву за вхід.№6151 від 29.09.2017 року за підписом сільського голови, в якій просить суд справу слухати у відсутність представника сільської ради, позовні вимоги визнають повністю. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.1 ст.197 ЦПК України - в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі свідоцтва про смерть серії І-АМ №095124 виданого 14 квітня 2000 року судом встановлено, що [PERSON] помер 08 листопада 1996 року у селі Цекинівка Ямпільського району Вінницької області. Із свідоцтва про смерть серії І-АМ №095123 виданого повторно 14 квітня 2000 року судом встановлено, що [PERSON] померла 26 серпня 1996 року у селі Цекинівка Ямпільського району Вінницької області. Із свідоцтва про народження серії ІІ-УР №177967 виданого 20 листопада 1959 року судом встановлено, що позивач є сином [PERSON]. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ №337778 виданого 06 травня 1976 року судом встановлено, що батько позивача [PERSON], який помер 08.11.1996 року, 06 травня 1976 року зареєстрував шлюб із [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище «Косенко» змінено на прізвище «Мельник». Із довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.9) судом встановлено, що відповідно до записів у по господарських книгах №518 за 1986-1990 роки та №514 за 1991-1995 роки, житловий будинок рахується за [PERSON] у селі Цекинівка Ямпільського району Вінницької області по вулиці Комарова,3 в якому були зареєстровані та проживали [PERSON], [INFO], дружина [PERSON],[INFO] та син [PERSON], [INFO]. [PERSON] на право на земельну частку (пай) серії ВН №0526672 виданого 07.10.1997 року на підставі рішення Ямпільської РДА від 15.08.1997 року №205 на імя [PERSON] судом встановлено, що останньому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дністер», розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). [PERSON] на право на земельну частку (пай) серії ВН №041328 виданого 25.01.2001 року на підставі рішення Ямпільської РДА від 22.12.2000 року №266 на імя [PERSON] судом встановлено, що останній належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дністер», розміром 1,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Окрім того, судом встановлено, що вищезгадані сертифікати на право на земельну частку (пай) були видані після смерті [PERSON], який помер 08 листопада 1996 року та [PERSON], яка померла 26 серпня 1996 року. Згідно із ч.4\~ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так як представник відповідача подав письмову заяву про визнання позову, то суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів). Відповідно до ст.530 ЦК УРСР (ред.1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини [PERSON], який помер 08.11.1996 року є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом після смерті своєї дружини [PERSON], яка померла 26 серпня 1996 року, і має право на успадкування майна померлої. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (ред.1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини, [PERSON], який помер 08.11.1996 року, вважається спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], яка померла 26 серпня 1996 року, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а також проживав із покійною на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом своїх невизнаних прав щодо спадщини, що відкрилася після смерті батька [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.530 ЦК УРСР (ред.1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом після смерті свого батька [PERSON], який помер 08 листопада 1996 року, і має право на успадкування майна померлого. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (ред.1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини, [PERSON] вважається спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер 08 листопада 1996 року, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а також проживав із покійним на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON], який помер 08 листопада 1996 року фактично прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його дружини [PERSON], яка померла 26 серпня 1996 року у селі Цекинівка Ямпільського району Вінницької області. Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлого не претендує на спадщину після його смерті, позивач не має можливості у позасудовому порядку реалізувати свої права на спадщину після смерті [PERSON] у звязку із тим, що правовстановлюючі документи на спадкове майно було видано після смерті спадкодавця, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову у повному обсязі. Спірні правовідносини врегульовані ст.530, п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (ред.1963 року).

Outcome: approved