Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів в порядку регресу. Між ними та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АМ/5306334. 26.01.2019 року [PERSON] , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] , забезпеченим Полісом № АМ/5306334, здійснив зіткнення з автомобілем Volksvagen, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.03.2019 року по справі № 182/842/19 [PERSON] визнано винним в настанні вказаної ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України. Вказаним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] , перебував у стані алкогольного сп`яніння разом із [PERSON] . Останній добровільно допустив [PERSON] до керування автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] . В момент ДТП [PERSON] спав на пасажирському сидінні. На виконання своїх обов`язків, у відповідності до укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом № АМ/5306334, позивачем було виплачено на користь постраждалого власника автомобіля Volksvagen, д.н.з. [NUMBER] , суму страхового відшкодування у розмірі 42 688,65 грн. Тому, оскільки в порядку регресу до позивача перейшло право вимоги про стягнення грошових коштів та у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до суду про стягнення грошових коштів з відповідачів солідарно в порядку регресу в сумі 42 688,65, яка була виплачена як страхове відшкодування за полісом № АМ/5306334, та стягнення судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.61-62). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Від відповідачів відзиви на позов не надходили. Крім того, відповідачі про розгляд справи були повідомлений належним чином оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади» (а.с.63). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Положення ст.ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до статтей 1166, 1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АМ/5306334 (а.с.11). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.03.2019 року по справі № 182/842/19 встановлено, що 26.01.2019 року [PERSON] , в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] , забезпеченим Полісом № АМ/5306334, здійснив зіткнення з автомобілем Volksvagen, д.н.з. [NUMBER] . В салоні автомобіля разом із [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння [PERSON] . Останній добровільно допустив [PERSON] до керування автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] . В момент ДТП [PERSON] спав на пасажирському сидінні. [PERSON] визнано винним в настанні вказаної ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України. Постанова набрала законної сили 16.03.2019 року (а.с.27-28). Відповідно до ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Як вбачається із матеріалів справи, потерпілий в ДТП [PERSON] подав відповідні заяви 28.01.2019 року (а.с.12-26). Позивачем, в свою чергу, на виконання своїх обов`язків, у відповідності до укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленим Полісом № АМ/5306334, було виплачено на користь постраждалого власника автомобіля Volksvagen, д.н.з. [NUMBER] , суму страхового відшкодування у розмірі 42 688,65 грн. (а.с.24-26, 29-35). Відповідно ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно вимог п.ґ п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Тому, на підставі викладеного, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача про стягнення грошових коштів солідарно з відповідачів в порядку регресу в сумі 42 688,65 грн., які булі виплачені потерпілій стороні як страхове відшкодування за полісом № АМ/5306334, підлягають задоволенню. Водночас із позовною вимогою, щодо стягнення грошових коштів в порядку регресу позивачем заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідачів витрат, пов`язаних з оплатою позивачем професійної правничої допомоги. Згідно із статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За змістом статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на те, що позивачем були понесені витрати пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги адвокатом, що підтверджується відповідними доказами та наданими розрахунками, які містяться в матеріалах справи (а.с.36-43), суд вважає, що заявлені вимоги про відшкодування витрат пов`язаних з оплатою позивачем професійної правничої допомоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved