Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, виданого 14 травня 2014 року він має в постійному користуванні земельну ділянку площею 0,02 га в с.Ставне, Великоберезнянського району Закарпатської області. Цільове призначення даної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування громадських та релігійних організацій, тобто, земельна ділянка була надана громаді в постійне користування для будівництва каплиці. Позивач зазначав, що незважаючи на офіційне визнання державою права постійного користування шляхом його державної реєстрації, використовувати земельну ділянку та побудувати каплицю він не має можливості через протиправні дії відповідача [PERSON] Так, останній самовільно захопив вказану вище земельну ділянку. Позивач вказував на те, що на їхнє звернення 19 травня 2014 року комісією Ставненської сільської ради Великоберезнянського району підтверджено факт самовільного захвату земельної ділянки, що відображено в акті. Однак відповідачем порушення не було припинено, земельна ділянка їм не повернута. Позивач посилається на те, що з метою захисту своїх права користування земельною ділянкою, він звертався до Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області. Листом від 28 листопада 2014 року було повідомлено, що інспекція не може провести перевірку та вжити заходів щодо припинення правопорушення у звязку із законодавчо встановленим мораторієм на проведення заходів нагляду(контролю). 15 грудня 2014 року листом №04/Д-743 позивача було інформовано про те, що факт самовільного зайняття земельної ділянки громадянином [PERSON] підтверджується, у звязку з чим інспекцією вжито заходів для отримання дозволу Кабінету міністрів України на проведення позапланового заходу державного нагляду(контролю). Однак до цього часу про отримання дозволу та проведення перевірки позивачу не відомо нічого. Позивач зазначав, що 02 лютого 2015 року він звернувся до відповідача з листом, в якому виклав прохання звільнити самовільно захоплену ділянку. Однак, звернення було проігноровано, а земельна ділянка до цього часу не повернута. На підставі викладеного позивач просить усунути перешкоди в здійсненні права постійного користування земельною ділянкою шляхом зобовязання відповідача ліквідувати самовільно встановлену огорожу; зобовязати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди в здійсненні права постійного користування земельною ділянкою. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в ньому. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був оповіщений належним чином. Відповідно до ч.1 ст.92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Статтею 95 цього ж Кодексу встановлено користувачі серед інших прав мають право самостійно господарювати на землі. Згідно статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Ставенської сільської ради Великоберезнянського району від 06.1202013 року №142 релігійній громаді греко-католицької церкви с.Ставне Великоберезнянського району було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано в постійне користування в межах населеного пункту с.Ставне(біля лісозаводу, навпроти залізничної станції) земельну ділянку площею 0,02 га для будівництва та обслуговування каплиці. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом індексний №21588354 від 14.05.2014 року. Також встановлено, що відповідач [PERSON] самовільно захопив земельну ділянку позивача та користується нею незаконно. Даний факт стверджується актом обстеження земельної ділянки від 19.05.2014 року Ставненської сільської ради Великоберезнянського району та довідкою ради від 28.10.2014 року №568. За таких обставин, судом встановлено порушення з боку відповідача [PERSON] вимог земельного законодавства щодо права постійного користування позивачем земельною ділянкою. Отже, позов підставний і він підлягає до задоволення.

Outcome: approved