Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування вимог якого вказав, що 10.09.2010 року ПАТ Дельта Банк (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний Банк Дельта) та відповідач уклали кредитний договір № 003-20600-100910. Відповідно до пункту 1.2 вищевказаного договору, банк відкриває відповідачу картковий рахунок, випускає та надає відповідачу платіжну картку, а відповідно до пункту 1.3. вищевказаного договору, банк відкриває відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, але відповідач станом на 18.06.2015р. не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 4296,26 грн., яка складається з тіла кредиту, яку представник позивача просить стягнути з відповідача, також поклавши на останнього судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, в позові просив справу розглянути без його участі, підтримав заявлені позовні вимоги, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилась. Судом їй було направлено судову повістку поштою рекомендованим листом з повідомленням, яка повернулась до суду без вручення за закінченням терміну зберігання. Виходячи з положень ч. 5 ст. 74 ЦК України, згідно з яким у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема в довідці з адресно-довідкового бюро) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.09.2010 року ПАТ Дельта Банк (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний Банк Дельта) та відповідач уклали кредитний договір № 003-20600-100910. Відповідно до пункту 1.2 вищевказаного договору, банк відкриває відповідачу картковий рахунок, випускає та надає відповідачу платіжну картку, а відповідно до пункту 1.3. вищевказаного договору, банк відкриває відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн. Відповідач в свою чергу зобов'язався сплачувати кредит та проценти на умовах, визначених договором (а.с.4-5). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, але відповідач станом на 18.06.2015р. не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 4\~296,26 грн., яка складається з тіла кредиту (а.с.3). Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що повязані з грошовими зобовязаннями. За таких обставин, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, та стягує з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором.

Outcome: approved