Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташований за адресою: [ADDRESS], як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позивач посилається на те, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла йому - позивачу належний їй житловий будинок, розташований за вказаною адресою. Він - позивач своєчасно прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою. Але нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на належний померлій [PERSON] житловий будинок. Тому він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства (а.с.61, 62). В позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.2). Відповідач - Болградська міська рада Одеської області про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.61), представник міської ради за довіреністю направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі в судовому засіданні, та визнання позовних вимог (а.с.65-66). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від [INFO] (а.с.6). За час свого життя спадкодавець розпорядилася житловим будинком, належним їй на праві особистої власності, розташованого за адресою: [ADDRESS], склавши заповіт на ім'я [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області 18.09.1998 року, зареєстрований в реєстрі за № 3466 (а.с.46 зворотна сторінка). Позивач 23 жовтня 2012 року звернувся з заявою до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.40-48). Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на належний спадкодавцю житловий будинок (а.с.23). Згідно архівного витягу Архівного відділу Болградської районної державної адміністрації від 21.05.2010 року за № 03-15-79, рішенням № 279 від 20.10.1993 року виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області за наслідками розгляду матеріалів про завершення будівництва та введення в експлуатацію індивідуальних жилих будинків вирішено затвердити акт про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального жилого будинку громадян: [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). До витягу додано інші документи, що були підставою для прийняття даного рішення міською радою: зобов'язання забудовника, витяг з рішення Болградської міської ради Одеської області від 14.06.1972 року № 109 про відвід земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку, рішення Болградської міської ради від 12.09.1973 року № 176 про виділення ссуди на будівництво будинка, зобов'язання забудовника використати виділені кошти за призначенням, акт про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального будинку, план виділеної земельної ділянки під будівництво будинку, технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-13). Суб'єктом оціночної діяльності [PERSON] надано звіт з визначення оціночної вартості житлового будинку за адресою: [ADDRESS] згідно якого оціночна вартість названого житлового будинку станом на 21.09.20015 року складає 86700.00 гривен (а.с.24-35). Рішенням шостої сесії VІІ скликання Болградської міської ради Одеської області було перейменовано вулицю Георгія Трайкова на вулицю Поштова (а.с.67). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України регламентовано, що визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ч. 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, в новій редакції Закону України від 26 листопада 2015 року N 834-VIII. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За результатами проведення аналізу вище перелічених правових норм, суд дійшов висновку, що спадкодавець [PERSON] набула право власності на ? частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS], оскільки рішенням міської ради було затверджено акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку, проте належним чином закінчив оформлення правовстановлюючого документу на це майно. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Таким чином, позивач, як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивач набув право на це майно, а саме на ? житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved