Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № [NUMBER] від 19 листопада 2013 року в розмірі 27407,46 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 19 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем укладено договір кредиту № [NUMBER], відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 22964,00 гривень на строк до 19 листопада 2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних. Відповідач зобовязався щомісячно здійснювати повернення кредиту, сплачувати відсотки за користування кредитом та комісію в порядку та строки згідно з графіком платежів, наведеному у додатку №1 до кредитного договору № [NUMBER] від 19 листопада 2013 року. ПАТ «ОТП Банк» свої зобовязання виконав та надав відповідачу грошові кошти у розмірі визначеному кредитним договором № [NUMBER] від 19 листопада 2013 року, відповідач зазначені кошти отримав, але свої зобовязання щодо виплати коштів не виконує, в результаті чого, станом на 21 серпня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 27407,46 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи, сповіщався належним чином, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 19 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством ОТП банк та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], відповідно до умов якого ПАТ ОТП банк надав відповідачу споживчий кредит у загальному розмірі 22964,00 гривень на строк 36 місяців з 19 листопада 2013 року до 19 листопада 2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних. Відповідач зобовязався повернути кредит до 19 листопада 2016 року, сплачуючи щомісячно грошові кошти відповідно до графіку платежів, наведеному у додатку №1 до кредитного договору № [NUMBER] від 19 листопада 2013 року. За обслуговування кредиту відповідач зобовязався щомісячно, одночасно з погашенням суми кредиту і процентів, сплатити комісію за обслуговування кредиту, розмір якої визначений графіком платежів, що є невідємною частиною договору кредиту № [NUMBER] від 19 листопада 2013 року. Вказані обставини підтверджені договором кредиту № [NUMBER] від 19 листопада 2013 року. ПАТ ОТП банк кредит у розмірі 22964,00 гривень надав, а відповідач кредит отримав, але свої зобовязання щодо виплати грошових коштів за договором кредиту не виконує, в результаті чого станом на 21 серпня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 27407,46 гривень з яких: - заборгованість за кредитом у розмірі 21049,10 гривень; - заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 1,62 гривень; - заборгованість за комісією у розмірі 6356,74 гривень, що підтверджена розрахунком заборгованості по кредитному договору № [NUMBER] від 19 листопада 2013 року. Також, судом встановлено, що 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 19 листопада 2013 року, що підтверджено витягом з додатку 1 Договору факторингу № 22/12/14 від 22 грудня 2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № [NUMBER] від 19 листопада 2013 року не виконує, а позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved