Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . В даний час сім`я позивача та відповідачки розпалась, подружні відносини припинені. Крім того позивач зазначає, що з часу коли вони з відповідачкою почали проживати окремо, травень 2021 року, їхня донька проживає з матір`ю, і на даний час існує спір щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки відповідачка не бажає в добровільному порядку вирішити дане питання. Позивач звернувся до органу опіки та піклування Степанівської селищної ради із заявою про встановлення графіку побачень з донькою, однак на засідання комісії відповідачка не з`явилась. Виходячи з наведеного позивач просить розірвати шлюб з [PERSON] та встановити час спілкування з донькою [PERSON] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовільнити. Відповідпачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що на розірвання шлюбу згодна, однак не погоджується щоб дитина спілкувалася з батьком у її відсутність, оскільки на її думку це погано впливає на дитину. Представник третьої особи - служби у справах дітей Степанівської селищної ради до суду не з`явився, направши заяву про розгляд справи без участі їх представника. Представник третьої особи - служби у справах дітей Сумської РДА до суду також не з`явився, направши заяву про розгляд справи без її участі, по вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи - служби у справах дітей Сумської міської ради до суду також не з`явився, направши заяву про розгляд справи без її участі, та висновок про доцільність спілкування батька з дитиною та встановлення заявлено в позовній заяві порядку побачень. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 07 листопада 2015 року, який зареєстровано Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 7). 08.07.2021 року позивач звернувся до органу опіки та піклування Степанівської селищної ради з заявою про встановлення графіку побачень з донькою [PERSON] ( а.с.8). Відповідно до витягу з протоколу № 11 (засідання органу опіки та піклування Степанівскьої селищної ради від 29.11.2021 року, в зв`язку з неявкою на засідання сесії відповідачки, матері дитини, комісія не змогла встановити графік побачень батька з дитиною та рекомендувала [PERSON] звернутися до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком який проживає окремо від неї. (а.с.9). На даний час відповідачка [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 26). Донька [PERSON] проживає разом з матір`ю. Відповідно до висновку управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, позивач, як батько дитини виявляє бажання в спілкуванні з донькою, в свою чергу донька також спілкується і бажає бачитися з батьком. [PERSON] проживає в [ADDRESS] , де Службою було проведено обстеження, умови проживання відповідають стандартам. Отже Служба у справах дітей за результатами спілкування зі сторонами справи та дитиною зробила висновок, що з метою забезпечення права батька на участь у вихованні доньки, враховуючи вік та інтереси дитини, вважають за можливе визначити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , 2016 року народження, який зазначений в позовній заяві. Зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з рахуванням режиму дня, бажання та стану здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що таки й висновок узгоджено з участю сторін та не порушує права дитини. В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, у них постійно виникають конфлікти та сварки, позивачка вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони проживають кожен своїм життям і не підтримують шлюбних стосунків. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім того, згідно ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, де вказано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Суд вважає, що в інтересах дитини необхідно задовільити позовні вимоги батька - [PERSON] та встановити час для спілкування з донькою [PERSON] , у формі систиматичних побачень щотижня сумарно протягом чотирьох діб з урахуванням графіку несення служби батька, зокрема протягом його вихідних днів, за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] , з правом відвідування громадських місць.

Outcome: approved