Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що ним, на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в рахунок шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, сплачено на корись [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 70 410 гривень 68 копійок. Посилаючись на те, що відповідача постановою уповноваженого органу визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, на підставі статті 38 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з останнього на свою користь суму завданої ним матеріальної шкоди. Представник позивача в судове засідання не прибув; позивач надав заяву про розгляд справи у відсутності його представника та підтримав позов і просив задовольнити його вимоги з викладених у заяві підстав. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи шляхом отримання судової повістки про виклик за адресою місця реєстрації свого проживання, не прибув в судове засідання і не повідомив суд про причини свого неприбуття, суд вважає причини неприбуття відповідача в судове засідання неповажними. Оскільки, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив та позивач не заперечив проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М. від 08 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення № 362/5824/16-п встановлено, що 12 грудня 2016 року, приблизно о 04 годині 40 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ford», номерний знак [NUMBER] по вулиці Індустріальній в селищі Гребінки Васильківського району Київської області, не вибрав безпечної дистанції та інтервалу, чим порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] і автомобілем марки «Peugeot», номерний знак [NUMBER] , що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вказаною постановою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а. с. 15). Нормою частини 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Інший учасник вказаної ДТП - [PERSON] в порядку і на умовах передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив позивача про дану ДТП та звернувся із заявою від 16.01.2017 року про виплату страхового відшкодування, надавши відповідну довідку органів внутрішніх справ про ДТП, що підтверджується відповідними письмовими документами, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 7, 8, 9, 12, 13, 14). Відповідно до письмового доручення позивача, здійснено Звіт № 1404 про оцінку автомобіля, відповідно до якого, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Chevrolet», номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 70 410 гривень 68 копійок (а.с. 16 - 36). На підставі Наказу позивача від 25.01.2017 року № 579, на виконання вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем на користь [PERSON] сплачено страхове відшкодування в сумі 61 147 гривень 95 копійок, що підтверджується відповідним Платіжним дорученням № 579рв від 30 січня 2017 року (а.с. 43, 44). Також, на підставі Наказу позивача від 17.02.2017 року № 1375, на виконання вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем на користь [PERSON] сплачено страхове відшкодування в сумі 9 262 гривні 73 копійки, що підтверджується відповідним Платіжним дорученням № 1375рв від 21 лютого 2017 року (а.с. 46, 47). Згідно із пунктом 38.1.2. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Як встановлено під час розгляду справи з матеріалів справи, відповідач був водієм транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; станом на дату ДТП його цивільно-правова відповідальність застрахована не була та він не є особою, зазначеною у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Норма пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Отже, слід зробити висновок, що на підставі частини першої статті 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Крім того, у зв`язку із виплатою даного страхового відшкодування було сплачено вартість послуг по визначенню вартості матеріального збитку в сумі 1 160 гривень 00 копійок, що підтверджується відповідним Платіжним дорученням № 37781рв від 06 січня 2017 року (а.с. 48, 49, 50). Таким чином, з відповідача в порядку регресу на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 71 570 гривень 68 копійок. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved