Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 березня 2015 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області було ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до Смолінської селищної ради, КП «Енерговодоканал» про повернення майна в натурі на відшкодування моральної шкоди, але передача майна відбулась 23 жовтня 2013 року, що підтверджується відповідним актом. У судовому засіданні представник позивача підтримала пред'явлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Представники відповідача не визнали позов, посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено право юридичної особи звертатись до суду із заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Крім того, представник відповідача [PERSON] зазначила, що майно, яке незаконно було вилучено з квартири [ADDRESS], зберігалось у неналежних умовах і стало непридатним для подальшого використання. Заслухавши пояснення представників та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частинами 1 і 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини 1 статті 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Таким чином, наведені норми вказують на те, що чинне законодавство не передбачає право юридичної особи звертатись до суду із вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, тому дана вимога є неналежним способом захисту цивільних прав та інтересів юридичної особи.

Outcome: dismissed