Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~із зазначенимвище позовом. Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що з\~метою отримання\~банківських послуг\~відповідач підписала\~Заяву №\~б/н\~від 26\~липня 2010\~року,\~згідно якої\~отримала кредит\~у розмірі\~8000\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок.Відповідач підписом\~у заяві\~підтвердив свою\~згоду на\~те,\~що така\~разом з\~Умовами та\~правилами надання\~банківських послуг\~та Тарифами\~банку складає\~між нею\~та позивачем\~договір про\~надання банківських\~послуг.АТ\~КБ «\~ПриватБанк» свої\~зобовязання за\~Договором про\~надання банківських\~послуг виконав\~в повному\~обсязі,\~а саме\~надав відповідачу\~можливість розпоряджатися\~кредитними коштами\~на умовах,\~передбачених Договором\~та в\~межах встановленого\~кредитного ліміту.\~Щодо встановлення\~та зміни\~кредитного ліміту\~Банк керувався\~п.2.1.1.2.3,\~п.2.1.1.2.4\~«Умов та\~правил надання\~банківських послуг».\~Відповідач [PERSON]\~заборгованість за\~договором не\~погашає,\~що є\~порушенням законних\~прав АТ\~КБ\~«Приватбанк».\~У звязку\~з зазначеними\~порушеннями зобовязань\~за кредитним\~договором відповідач\~станом на\~21\~червня 2018\~року має\~заборгованість 32698,95\~грн., з\~яких 1854,68\~грн.\~заборгованість за\~кредитом;\~18856,59\~грн.\~заборгованість по\~процентах за\~користування кредитом;\~9954,40\~грн.\~заборгованість за\~пенею,\~а також\~штрафи відповідно\~до п.\~2.1.1.7.6.\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг:\~500\~грн.\~штраф (фіксована\~частина);\~1533,28\~грн.\~штраф (процентна\~складова).На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, однак разом з позовною заявою надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем, 10 жовтня 2012 року був укладений Договір про надання банківських послуг № б/н, за умовами якого позивач надав останньому кредит у сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,9 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту, то банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. В заяві-анкеті про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг міститься підпис відповідача [PERSON] Крім того, в цій заяві зазначено, що Заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між сторонами Договір про надання банківських послуг. Позичальник (відповідач) ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному веб-сайті «Приватбанку». Відповідач зобов'язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на веб-сайті «Приватбанку». При укладанні вказаного Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Разом з\~цим встановлено,\~що відповідач\~[PERSON]\~порушила зобовязання\~по кредитному\~договору.\~Таким чином,\~заборгованість за\~нею станом\~на 21\~червня 2018\~року склала\~32698,95\~грн., з\~яких 1854,68\~грн.\~заборгованість за\~кредитом;\~18856,59\~грн.\~заборгованість по\~процентах за\~користування кредитом;\~9954,40\~грн.\~заборгованість за\~пенею,\~а також\~штрафи відповідно\~до п.\~2.1.1.7.6.\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг:\~500\~грн.\~штраф (фіксована\~частина);\~1533,28\~грн.\~штраф (процентна\~складова). Правовідносини між сторонами випливають із зобовязань, що виникають внаслідок договору, які врегульовані нормами глави 48 ЦК України, зокрема згідно вимог статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. п. 2.1.1.5.5-2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевищення кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання щодо повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафта), оплати винагороди банку. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за Договором про надання банківських послуг від 10 жовтня 2012 року, суд вважає, що позовна заява в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним є обґрунтованою. Що стосується стягнення пені та штрафів, то суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами Договору про надання банківських послуг, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1. передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6. вказаного кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них неповернення чи несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом. Отже, враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яку в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість по штрафах у сумі 500 грн. штраф (фіксована частина), 1533,28 грн. штраф (процентна складова). До справи додано докази отримання відповідачем кредиту та наявності боргу перед позивачем. Зокрема, заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», витяг з умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості. За таких обставин позов є доведений та обґрунтований, й підлягає до часткового задоволення. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial