Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 4622185900:18:000:0099, площею 0,2045 га, 4622185900:18:000:0098, площею 1,2798 га та 4622185900:14:000:0492, площею 0,5877 га і цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва знаходяться на території Стародобротвірської сільської ради і належали моїй бабі, [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №436486 від 01.08.2005, яка померла [INFO] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Від представника третьої особи надійшла заява в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] мати позивача, померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.01.2020 року Після смерті [PERSON] залишились 3 земельні ділянки (пай), з кадастровими номерами: 4622185900:1 8:000:0099, площею 0,2045 га, 4622185900:18:000:0098, площею 1,2798 га, та 4622185900:14:000:0492, площею 0,5877 га і цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, знаходяться на території Стародобротвірської сільської ради і належали [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №436486 від 01.08.2005. За життя [PERSON] та [PERSON] , заповіту не склали. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Обставин, які б вказували, що на спадкове майно окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. У зв`язку із вищенаведеним, суд приходить переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved