Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 59774,95 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн.. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 19.08.2016 о 10 год. 00 хв. на вул. Мечникова в бік вул. Басейної в м. Києві, сталась дорожньо-транспортна пригода, по вині [PERSON] , який керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «Chevrolet Aveo» державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2016 у справі № 757/42544/16-п, [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АЕ/7860604 від 19.03.2016, страховою компанією ПАТ «СК «Скайд». 22.08.2016 відповідача було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду та 05.05.2017 подано заяву про виплату страхового відшкодування. В зв`язку з порушенням відповідачем строків виплати страхового відшкодування, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 48234,11 грн., пеню за період з 06.08.2017 по 01.03.2018 року в розмірі 7504,70 грн., та на підставі положень ст. 625 ЦК України, стягнути з ПАТ «СК «Скайд» 3% річних від суми несвоєчасно сплаченого страхового відшкодування в розмірі 821,00 грн. та інфляційне збільшення боргу - 3215,14 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином; разом із позовною заявою звернувся до суду із клопотанням, зі змісту якого вбачається, що останній позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що позивач не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] , власником транспортного засобу - автомобіля марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що 19.08.2016 о 10 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , в м. Києві на вул. Мечникова в бік вул. Басейної, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2016, [PERSON] визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» за № 14 від 18.12.2009, передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ч. 6 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована ПАТ «СК «Скайд», на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АЕ/7860604 зі строком дії з 20.03.2016 по 19.03.2017 та лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн, франшиза 00,00 грн. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 22.08.2016 відповідача було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду. 05.05.2017 позивачем подано заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до положень ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик за наявності документів, передбачених ст.35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Згідно Звіту № 2838 від 22.08.2016, який зроблений на підставі заяви позивача, майнова шкода в результаті дорожньо-транспортної пригоди, встановлена в розмірі 48234,11 грн. Однак, станом на день звернення до суду сума завданої матеріальної шкоди позивачу не виплачена, що підтверджується розпискою від 27.03.2018. Докази на підтвердження зворотного в матеріалах справи відсутні. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вимога про стягнення страхового відшкодування в сумі 48234,11 грн. є обґрунтованою, у зв`язку із чим підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик за наявності документів, передбачених ст. 35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки страхова компанія не виконала у належний строк та в належному розмірі своїх зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування, відповідач повинен сплатити позивачу пеню за прострочення виплати страхового відшкодування та інфляційне збільшення боргу. Звертаючись до суду, позивач просить стягнути пеню за період з 06.08.2017 по 01.03.2018 в розмірі 7504,70 грн. та інфляційне збільшення боргу в розмірі 3215,14 грн. Проведений позивачем розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства щодо розрахунку пені, і не спростований відповідачем. Статтею 625 ЦК України, встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України, регулюються зобов`язальні правовідносини, які існували між сторонами до ухвалення рішення суду. Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли з приводу відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі договору, укладеного між ПАТ «СК «Скайд» та власником транспортного засобу - автомобіля марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] , на користь третіх осіб. В даному випадку, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Зазначена правова позиція, підтверджується постановою Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 6-927цс16. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, і не спростованого відповідачем, сума 3% річних з 06.08.2017 по 01.03.2018 року становить 821,00 грн. Зазначений розрахунок проведений відповідно до вимог Закону і не спростований відповідачем. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження, є доведеними, у зв`язку з цим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у справі, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved