Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню доньку. В 2013 році він звертався до суду з позовом про його розірвання, однак судом був наданий строк для примирення, після позов залишений без розгляду. Проте, примирення між ними неможливе та суперечить його інтересам, оскільки відсутність повного розуміння та кардинального різновиду у зорах, принципах сімейного та соціального життя. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив розірвати шлюб. Пояснив, що з 2008 року по теперішній час шлюбні стосунки не підтримують, а з 01 травня 2015 року спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Шлюб зберегти неможливо, оскільки в них склалися неприязні стосунки через постійні сварки та бійки. Питання про поділ майна, що є спільною сумісною власністю будуть вирішувати в іншому судовому процесі. Він раніше звертався до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в 2013 році був наданий строк для примирення шість місяців, а після чого за його заявою позов залишений без розгляду. Наполягає на розірванні шлюбу, оскільки до теперішнього часу вони не досягли примирення, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1997 року, про що свідчить актовий запис № 686 зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що в сім'ї склалися ненормальні стосунки, з 2008 року по теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, а з 01 травня 2015 року спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Питання про поділ майна, що є спільною сумісною власністю будуть вирішувати в іншому судовому процесі. Також матеріалами справи встановлено, що 05 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 05 листопада 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишений без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року зазначена ухвала скасована, а справа направлена до того ж суду для продовження розгляду по суті заявлених позовних вимог. Як вбачається із наданих суду документів, позивач раніше також звертався до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 10.10.2013 року за його заявою подружжю наданий строк для примирення шість місяців (справа № 1522/18081/13-ц). В ході судового розгляду справи [PERSON] пояснив, що в 2013 році за його заявою позов був залишений без розгляду, однак примирення між сторонами до теперішнього часу не досягнуто. Реальних спроб для подальшого сумісного життя та збереження сім'ї ніхто з подружжя не робив. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та зазначає, що до теперішнього часу сторони по справі не досягли примирення, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. Відповідно до роз'яснень, даних в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а більш того в подружніх відносинах.

Outcome: approved