Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи тим, що 21.10.2005 року [PERSON] під розписку позичила у [PERSON] гроші у розмірі 650 дол. США, 15.03.2006 року позичила гроші в розмірі 1000 дол. США, з 30.05.2006 року в розмірі 3000 дол. США, 25.03.2009 року в розмірі 200 дол. США, про що були складені розписки. Відповідач позичив гроші на загальну суму 4850 дол. США. До теперішнього часу відповідач борг позивачу не повернула, чим порушила взяті на себе зобовязання. Щодо пропуску ним строку звернення до суду за захистом прав та законних інтересів зазначив, що до теперішнього часу він не був обізнаний про місце перебування відповідача, що унеможливлювало звернення до суду для стягнення боргу. У звязку з викладеним просить визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити та даний строк; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики у розмірі 125906 грн., що еквівалентно 4850 дол. США та стягнути сплачену суму судового збору у розмірі 1259,10 грн. Представник позивача в судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 16.06.2009 року [PERSON] було написано розписку про те, що вона позичила грошові кошти у [PERSON] в сумі 650 дол. США з 21.10.2005 року, 1000 дол. США з 15.03.2006 року, 3000 дол. США з 30.05.2006 року, 200 дол. США з 25.03.2009 року, а всього 4850 дол. США. Однак по теперішній час відповідачем [PERSON] не було повернуто суму боргу. Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідач не повернула позичені кошти. Посилаючись на це, позивач просить суд стягнути борг у розмірі 125906 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти і або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовну вимогу в сумі 125906 грн., що еквівалентно 4850 дол. США в рахунок відшкодування заборгованості, такою що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved