Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.11.2007 року [PERSON] 16.11.2007 року отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із подальшим збільшенням кредитного ліміту. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 16.03.2014 року відповідач має заборгованість в розмірі 16119,63 грн., яка складається з наступного: 2000 грн. - заборгованість за кредитом; 8729,63 - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5390,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, від цієї суми відраховано сума у розмірі 2944,27 грн., яка була задоволена судовим наказом від 28.11.2008 року, а також додані штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 658,77 грн. - штраф (процентна складова). В зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 14334,13 грн. за кредитним договором та судові витрати. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Справу розглянуто у відсутності позивача, який направив заяву про розгляд справи в його відсутності, просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити в позові. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи видно, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.11.2007 року [PERSON] 16.11.2007 року отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із подальшим збільшенням кредитного ліміту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Судовим наказом Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2008 року з [PERSON] було стягнуто на користь позивача 2944,27 грн. Судом достовірно встановлено, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 16.03.2014 року відповідач має заборгованість в розмірі 16119,63 грн., яка складається з наступного: 2000 грн. - заборгованість за кредитом; 8729,63 - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5390,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, від цієї суми відраховано сума у розмірі 2944,27 грн., яка була задоволена судовим наказом від 28.11.2008 року, а також додані штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 658,77 грн. - штраф (процентна складова), всього заборгованість становить 14334,13 грн.. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що лишається та сплати процентів. Однак, суд дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову оскільки згідно п. 9.3. та п. 9.6 Умов та правил надання банківських послуг, заяви позичальника при нульовому залишку коштів на неактивній картці останній закривається. Як видно з розрахунку заборгованості, відповідач отримав кредит в сумі 2000 грн., але жодного разу не вніс чергового платежу на картку, а тому нульовий залишок на ній згідно Умов тривав 3 місяці з 16.11.2007 року, тобто строк початку перебігу позовної давності слід обраховувати з 16.02.2008 року. Однак, цей строк було перервано судовим наказом від 28.11.2008 року, а тому строк позовної давності по сплаті комісій та відсотків повинен розпочинати свій перебіг з моменту необхідності внесення їх у наступному місяці, тому за даними позовними вимогами строк позовної давності починається з 28.12.2008 року і становить 3 роки, тобто до 28.12.2011 року. Позивач в своїй заяві просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність і цю заяву суд знаходить обґрунтованою. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторін у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності спливає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. В Постанові ВСУ від 19.03.2014 року у справі № 6-14 цс 14 зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки за приписами ст. 266 ЦК України зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки), вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку щодо стягнення штрафів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed