Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що у товариства знаходиться на праві власності частина житлового будинку, яка складається з 37/100 частини і який знаходиться у [ADDRESS], а інша частина спірного будинку у розмірі 63/100 частини перебуває у власності відповідача по справі [PERSON], який жодним чином не здійснює догляд за своїм майном, не проживає у спірному домоволодінні, що порушує права та законні інтереси позивача, оскільки останній має бажання здійснити переобладнання житлового будинку в офісне приміщення та ремонт у приміщенні з подальшою експлуатацією нерухомого майна за цільовим призначенням. Представник позивача Ковальов О.І. в судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав які викладені в позові. Представник відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити за необґрунтованістю, зазначив, що ідентичний позов вже розглядався судом першої та апеляційної інстанції та рішенням апеляційного суду Херсонської області від 26.08.2014 року в задоволенні позову відмовлено. На теперішній час обставини, які були підставою у попередньому розгляді не змінились, окрім назви позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до свідоцтва про право власності від 25.03.2015 року у позивача перебуває у власності 37/100 частини житлового будинку. У відповідача перебуває у власності 63/100 частини житлового будинку. Згідно адресною картки міграційної служби України від 18.04.2014 року за адресою [ADDRESS] ніхто із фізичних осіб не зареєстрований в тому числі малолітні чи не повнолітні діти. Випискою з ЄДРПОУ від 12.03.2015 року встановлено, що ТзОВ «АГРОКВОРУМ» код ЄДРПОУ: 39691117 визначено наступну юридичну адресу [ADDRESS], тобто в спірному житловому будинку. Згідно Постанови ВСУ від 16.01.2012 року справа 6-81кс11 визначено, аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, силу ст. 360-7 ЦПК України висновки ВСУ є обов'язковим для усіх судів України. Також, аналогічної позиції дотримується Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ухвала від 18.06.2014 року справа 6-10350св14. Враховуючи вищевикладене, на думку суду, особа може бути позбавлена більшої частки у спірному майні в даному випадку 63/100 частини житлового будинку, оскільки в даному випадку відповідач не проживає у спірному будинку, що підтверджується відповідними письмовими доказами, також не здійснює поліпшення житлового будинку, стан 63/100 частини спірного будинку є не задовільним та таким, що руйнує іншу частинку будинку, власником якого є позивач. Відповідно до висновку №09 судової будівельно-технічної експертизи, яка складена 15.05.2015 року зазначено, що з технічної точки зору не є можливим здійснити поділ (виділ) домоволодіння у [ADDRESS]. Також зазначено, що фізичний знос будівлі становить 60 %, технічний стан будинку характеризується як ветхий, що створює аварійно-небезпечну ситуацію для життєдіяльності людей. Отже в даному випадку річ є не подільною та не може бути виділена в натурі, спільне володіння та користування є не можливим, оскільки власник відповідач не здійснює дій щодо догляду та ремонтування домоволодіння, а позивач позбавлений можливості здійснювати поліпшення, оскільки такі поліпшення можуть бути зруйновані за бездіяльності відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що припинення частки на спірний житловий будинок не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, оскільки відповідач не проживає в даному житловому будинку (зареєстрований [ADDRESS] та мешкає в [ADDRESS]), відповідач здійснює занедбання житлового будинку своєю бездіяльність, оскільки його дії не направлені на підтримання нормального стану його частини житлового будинку, що складає 63/100 частини, також, виходячи з аналізу висновку експерта подальше проживання є не можливими та таким, що навпаки може завдати істотної шкоди відповідачу або іншим членам його сім'ї, крім того відповідач отримує грошову компенсацію за частину будинку, що становить 41641,11 гривень, яка є ринковою. Приписами ЦК України, частиною 2 статті 365 зазначено, що суд може припинити частку у спільному майні, за умови попереднього внесення грошових коштів, компенсації вартості частки у спільному майні на депозитний рахунок суду. Відповідно до квитанції, яка надана представником позивача було внесено 41641,11 гривень на відповідний рахунок, що є компенсацією частки відповідача, що становить 63/100 частини житлового будинку. Тобто, позивачем виконана імперативна норма, яка визначена законодавцем. Ч. 1 статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, але в даному випадку відповідач не утримує свою частку у майні, чим порушує законні права та інтереси інших співвласників та користувачів майна, оскільки шляхом своєї бездіяльності відповідач ставить під загрозу руйнацію частини будівлі, яка належить позивачу. На думку суду не є обґрунтованими заперечення представника відповідача щодо необхідності відмовити у заявлених позовних вимогах, оскільки зазначені обставини вже розглядалися судом першої та апеляційної інстанції та рішенням апеляційного суду Херсонської області від 26.08.2014 року в задоволенні позову відмовлено. Так, дійсно, в травні 2014 року позивач СВК «Голопристанська родюча земля» звернувся до суду із позовом до [PERSON] та просив суд припинити право власності відповідача на 63/100 частини житлового будинку у [ADDRESS], визнати за СВК «Голопристанська родюча земля» право власності на 63/100 частини вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 липня 2014 року позовні вимоги сільськогосподарського виробничого кооперативу «Голопристанська родюча земля» задоволено. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 26.08.2014 року в задоволенні позову відмовлено. Однак під час даного судового розгляду встановлено, що на теперішній час право власності відповідача на земельну ділянку на якій розташований спірний житловий будинок, що було основною з підстав відмові у позові, скасовано, відповідно до рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 14.08.2014 року, яке набрало чинності. Крім того, як зазначено представником позивача у судовому засіданні та підтверджено належними доказами, а саме накладними на придбання будівельних матеріалів від 20.05.2015 року та 25.05.2015 року, дії позивача направлені на ремонт належної йому частини будинку, але це не приводить до відповідного результату, оскільки більша частина будинку, яка належить відповідачу, досі знаходиться в аварійному стані, що негативно впливає на частину, власником якої є позивач. Враховуючи наведене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову у відповідності до ст.365 ЦК України і припинення права власності відповідача на частку у спільному майні не завдасть йому істотної шкоди.

Outcome: approved