Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 12.11.2014 в м. Дніпропетровську відповідач [PERSON], керуючи автомобілем „ДЕУ, державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ХУНДАЙ», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який їй належить на праві власності. Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2014 про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Висновком автотоварознавця №2469 від 09 грудня 2014 року визначено, що розмір завданих збитків власнику автомобіля «ХУНДАЙ», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок ДТП складає 8728,54 грн. Крім того позивачем понесені витрати на аварійного комісара у розмірі 729,58 грн. У відповідності до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачене [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 8\~728,58 грн. Таким чином, до позивача, відповідно до діючого законодавства, після виплати страхового відшкодування, перейшло право вимоги до винної особи відповідача, у розмірі фактичних затрат, пов'язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, а тому позивач просить стягнути з відповідача на їх користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 8\~728,58 грн., витрати понесені на аварійного комісара у розмірі 729,58 грн., та судові витрати в розмірі 1378,00 грн. В судове засідання позивач не зявився, його представником надано до суду заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надавала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалась правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2014 в м. Дніпропетровську відповідач [PERSON], керуючи автомобілем „ДЕУ, державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ХУНДАЙ», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який їй належить на праві власності. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Дана постанова ніким не оскаржувалася та набрала чинності. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль «ХУНДАЙ», державний номерний знак [NUMBER] який належить на праві власності [PERSON], та внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної події зазнав механічних пошкоджень, застраховано в Моторного (транспортного) страхового бюро України», на підставі Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів укладеного з [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була. Відповідно до п.а ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з висновком автотоварознавця №2469 від 09 грудня 2014 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобілю «ХУНДАЙ», державний номерний знак [NUMBER] складає 8\~728,54 грн. Крім того позивачем понесені витрати на аварійного комісара у розмірі 729,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1/25037 від 20 лютого 2015 року та платіжним доручення №8844 від 22 грудня 2014 року, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінка майна є обовязковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом». Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги висновок висновком автотоварознавця №2469 від 09 грудня 2014 року, проведений у відповідності до чинного законодавства. Згідно платіжного доручення дорученням №1/25037 від 20 лютого 2015 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування на загальну суму 8728 грн. 54 коп. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та розясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 8\~728,54 грн. та витрати понесені позивачем на аварійного комісара у розмірі 729,58 грн., перейшло право вимоги, яке [PERSON] на підставі ст.ст.1187, 1188 ЦК України, мала до відповідача, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved