Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 17.01.2008 року, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №27 від 17.01.2008 року (позичальник ЗАТ «УКРТЕХІНТЕКС»), між ПАТ «ВіЕйБі Банк», в якості іпотекодержателя, та [PERSON] , як іпотекодавцем, було укладено Іпотечний договір, згідно якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 47,65 кв.м. Банк свої зобов`язання з Кредитним договором виконав у повному обсязі, втім, заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим відсотками позичальником у встановлені строки сплачена не була. Станом на 22.11.2018 року, сума заборгованості ЗАТ «УКРТЕХІНТЕКС» складає 899664,30 грн., з яких: 380000,00 грн. заборгованість за кредитом; 146497,74 грн. за відсотками; 66963,29 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 25815,71 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 47417,39 грн. 3% річних; 40000,00 грн. штраф згідно п. 4.4 Кредитного договору. 03.10.2019 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «Геліос» було укладено Договір № UKR-2019-03 про відступлення права вимоги, згідно умов якого новий кредитор ТОВ «ФК «Геліос» набув права вимоги до ЗАТ «УКРТЕХІНТЕКС» за Кредитним договором №27 від 17.01.2008 року. Крім того, Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги за Іпотечними договорами від 03.10.2019 року, новий іпотекодержатель ТОВ ФК «Геліос» набув права вимоги за Іпотечним договором від 17.01.2008 року, яким забезпечено виконання зобов`язання за Кредитним договором №27 від 17.01.2008 року. Тому позивач, в рахунок часткового погашення заборгованості ЗАТ «УКРТЕХІНТЕКС», за Кредитним договором №27 від 17.01.2008 року, в загальній сумі 899664,30 грн., просить звернути стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 47,65 кв.м, яка належить [PERSON] , шляхом продажу предмета іпотеки на електронних торгах у процедурі виконавчого провадження за початковою ціною продажу, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності. Ухвалою суду від 17.01.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Ухвалою суду від 28.11.2019 року залучено до участі в даній цивільній справі замість первісного позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Геліос» (код ЄДРПОУ 42322556). Представник ЗАТ «УКРТЕХІНТЕКС», повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких пояснень з приводу заявлених вимог не надав, що не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча була сповіщена належним чином про час та місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, що надає суду можливість розглянути справу у її відсутність за наявними матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.01.2008 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (банк ПАТ «ВіЕйБі Банк») та Закритим акціонерним товариством «Укртехінтекс» (позичальник) було укладено Кредитний договір №27, відповідно до якого позичальник отримав кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 400000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом з остаточним терміном повернення 16.01.2009 року. В послідуючому до кредитного договору №27 від 17.01.2008 року укладено Додаткові угоди №1 від 17.01.2008 року, №2 від 21.01.2008 року, №3 від 22.01.2008 року, №4 від 30.01.2008 року, №5 від 01.02.2008 року, №6 від 21.05.2008 року, №7 від 11.11.2008 року та №8 від 07.07.2009 року(а.с.154-164). 17.01.2008 року, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №27 від 17.01.2008 року (позичальник ЗАТ «УКРТЕХІНТЕКС»), між ПАТ «ВіЕйБі Банк», в якості іпотекодержателя, та [PERSON] , як іпотекодавцем, було укладено Іпотечний договір, згідно якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 47,65 кв.м (а.с.165-167). Банк свої зобов`язання за Кредитним договором №27 від 17.01.2008 року виконав у повному обсязі, надавши позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №27 від 17.01.2008 року, станом на 22.11.2018 року, заборгованість ЗАТ «Укртехінтекс» складає 899664,30 грн., з яких: 380000,00 грн. заборгованість за кредитом; 146497,74 грн. за відсотками; 66963,29 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 25815,71 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 47417,39 грн. 3% річних; 40000,00 грн. штраф згідно п. 4.4 Кредитного договору (а.с.14-16). 03.10.2019 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «Геліос» було укладено Договір № UKR-2019-03 про відступлення права вимоги, згідно умов якого новий кредитор ТОВ «ФК «Геліос» набув права вимоги до ЗАТ «УКРТЕХІНТЕКС» за Кредитним договором №27 від 17.01.2008 року (а.с.100-104). Крім того, Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги за Іпотечними договорами від 03.10.2019 року, новий іпотекодержатель ТОВ ФК «Геліос» набув права вимоги за Іпотечним договором від 17.01.2008 року, яким забезпечено виконання зобов`язання ЗАТ «УКРТЕХІНТЕКС» за Кредитним договором №27 від 17.01.2008 року (а.с.105-107). Між сторонами склалися забезпечувальні цивільно-правові відносини, що витікають з іпотечного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов`язання боржником закон передбачає спеціальні заходи визначає окремі види забезпечення виконання зобов`язання: неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток або інші види, встановлені договором або законом (ст. 546 ЦК). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Майновий поручитель особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Як вбачається з п.1.3 Іпотечного договору від 17.01.2008 року, іпотекодавець [PERSON] на підставі цього Договору забезпечує як виконання зобов`язань за Кредитним договором № 27 від 17.01.2008 року, так і вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: 1) витрат, пов`язаних із пред`явленням вимоги за зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; 2) витрат на утримання та збереження предмета іпотеки; 3) витрат на страхування предмета іпотеки; 4) штрафних санкцій, що передбачені умовами цього Договору іпотеки. У випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язання по кредитному договору в цілому або в тій чи іншій його частині та/або неналежного виконання іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, в цілому або у тій чи іншій його частині, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки (п.7.1 Іпотечного договору від 17.01.2008 року). Сторони, укладаючи та підписуючи Іпотечний договір від 17.01.2008 року, узгодили всі його істотні умови та передбачили застереження, що іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 7.3. Договору, відповідно до якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: 1) рішення суду; 2) виконавчого напису нотаріуса; 3) переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання по кредитному договору в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та умовами цього Договору; 4) продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі Договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» та умовами цього Договору (а.с.165-167). Тобто, з Іпотечного договору від 17.01.2008 року вбачається можливість задоволення вимог іпотекодержателя як в судовому та і позасудовому порядку. Відповідно до положень ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону, де зазначено про порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, з наведених вище положень дійсно вбачається можливість банка або іншої фінансової установи задовольнити свої вимог як кредитора у зобов`язанні за рахунок іпотечного майна. Втім, процедура звернення стягнення на предмет іпотеки має визначений порядок та особливості. Згідно ч. 1 ст. 35 ЗУ Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Як вбачається з правового висновку Великої палати Верховного суду, викладеного у постанові від 29.05.2019 року по справі №310/11024/15-ц, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35\~закону реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 закону. Недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є однією з підстав для відмови в позові (Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин (20092010 роки), підготовлене Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України). Пунктом 7.3. Кредитного договору № 27 від 17.01.2008 року встановлено порядок надіслання повідомлень за Договором, за дотримання якого всі повідомлення будуть вважатися зробленими належним чином. Так, повідомлення повинні здійснюватися у письмовій формі та бути надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача (а.с.158). Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на викладене, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, що свідчать про направлення на адресу за місцем знаходження боржника ЗАТ «Укртехінтекс» чи за місцем проживання іпотекодавця [PERSON] в порядку, передбаченому ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», письмової вимоги про усунення порушення щодо виконання основного зобов`язання за Кредитним договором №27 від 17.01.2008 року. Тобто, позивачем жодним чином не підтверджено дотримання попередньої процедури реалізації права вимоги за іпотечним договором в порядку, визначеному законодавством України, що, в свою чергу, робить неможливим задоволення відповідних позовних вимог. Крім того, суд зауважує, що позивачем не надано жодних відомостей про осіб, зареєстрованих чи проживаючих у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка є предметом іпотеки, що позбавляє суд можливості прийняти законне і обґрунтоване рішення з дотриманням вимог ч. 3 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», якою регламентовано, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом (ст. 40 ЗУ «Про іпотеку»). Також суд звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості в будь-який момент звернутися за захистом своїх порушених прав до суду із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, де в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки, за наступних умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку» (постанова ВПВС від 29.05.2019 року по справі №310/11024/15-ц). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, тому суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed