Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 2000000 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір, відповідно до якого сторони зобовязалися в строк до 01.10.2016 року укласти нотаріально засвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Михайлівська, 25-а. Згідно попередньої домовленості між сторонами продаж зазначеної земельної ділянки мав бути вчинений за ціною 1000000 грн., що на момент укладення попереднього договору еквівалентно 40000 дол. США., вказана сума була отримана відповідачем від позивача, як забезпечувальний платіж до підписання попереднього договору в повному обсязі. За порушення взятих на себе за умовами попереднього договору зобовязань сторони встановили відповідальність у вигляді сплати штрафу в розмірі авансу протягом двох днів після 01.10.2016 року. Проте, у встановлений попереднім договором строк, укладення нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки між сторонами не відбулося, з вини відповідача, який відмовився від укладення договору. Як зясувалось пізніше зазначена земельна ділянка була продана відповідачем іншій особі. В добровільному порядку відповідач відмовився повернути грошові кошти в сумі 1000000 грн. та сплатити штраф в сумі 1000000 грн., в звязку з чим позивач просить стягнути вказані суми в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не прибула, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] підписано попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого сторони зобовязалися до 01.10.2016 року укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0635 га, яка розташована за адресою: м. Херсон, вул. Михайлівська, 25-а. Згідно п. 1.5. попереднього договору для підготовки документів, необхідних для укладення основного договору й сплати всіх заборгованостей, [PERSON] передає [PERSON] грошову суму (аванс) у розмірі 1000000 грн., що еквівалентно за комерційним курсом банку 40000 дол. США. Вказана сума є гарантією щодо укладення основного договору. Зазначена сума отримана [PERSON] від [PERSON] до моменту підписання цього договору в повному обсязі. До встановленого в попередньому договорі терміну сторони не оформили договір купівлі-продажу земельної ділянки. Згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2016 року, вищевказана земельна ділянка була відчужена відповідачем іншій особі. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Необґрунтоване ухилення однієї зі сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. В даному випадку встановлено, що умовами попереднього договору від 17.08.2017 року було передбачено внесення 1000000 грн. Оскільки основний договір купівлі-продажу земельної ділянки між сторонами у справі укладено не було, передана позивачем відповідачу грошова сума, яка є авансом, підлягає поверненню позивачу в розмірі 1000000 грн. З приводу стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 1000000 грн., суд дійшов висновку, що в цій частині вимоги також підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 2.2. попереднього договору сторони визначили, що у випадку невиконання зобовязань, передбачених даним договором, незалежно від причин їхнього невиконання, сторона, що винна, сплачує іншій стороні штраф у розмірі авансу протягом двох днів після першого жовтня дві тисячі шістнадцятого року. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Враховуючи вимоги законодавства, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивач має бути стягнуто штраф в сумі 1000000 грн., як було визначено сторонами попереднього договору. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8000 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved