Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що, йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 вересня 2011 року належить житловий будинок під номером 146 по вулиці Святомихайлівська села Карапиші Миронівського району Київської області. Даним будинком для проживання користувався відповідач, будучи членом сімї попереднього власника будинку. З 2011 року відповідач в будинку не проживає, проте залишається зареєстрованим в ньому. Просив визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком під номером 146 по вулиці Святомихайлівська села Карапиші Миронівського району Київської області з тих підстав, що він більше року в даному будинку не проживає. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2018 року відкрито провадження у справі. Відповідач відзиву на позов не подав. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. В обґрунтування заявлених вимог послався на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, відповідач вдруге не зявився до суду, причин неявки в судове засідання не повідомив, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила сатті 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Норми статей 15, 16, 386, 391\~ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень вказаних норм власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку під номером 146 по вулиці Святомихайлівська села Карапиші Миронівського району Київської області. Вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу, посвідченим 26 сересня 2011року приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2304, Витягом з Державного реєстру привочинів № 10426916, виданим приватним нотаріусом [PERSON] Миронівського районного нотаріального округу Київської області 26 вересня 2011 року. Позивач набув прав та обовязків щодо придбаного житлового приміщення та має перешкоди у користуванні власністю з наступних підстав. Відповідач проживав та був зареєстрований в даному будинку з ініціативи його попереднього власника. Вказані обставини зазначені позивачем та підтверджені довідкою № 44, виданою 09 січня 2018 року виконавчим комітетом Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області, відомостями облікової картки обєкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки будинку під номером 146 по вулиці Святомихайлівська села Карапиші Миронівського району Київської області. Суд зазначає, що мають місце правовідносини, які виникають між власником житла та членом сімї попереднього власника житла. Єдиним власником будинку під номером 146 по вулиці Святомихайлівська (до перейменування Петровського, 144) села Карапиші Миронівського району Київської області є позивач [PERSON] Згідно зі статтею 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.\~\~ Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Власник житла має право на підставі вказаної норми закону вимагати від членів сімї колишнього власника усунення перешкод у користуванні власністю, зокрема, вимагати визнання вказаних осіб такими, що втратили право користування, та зняття їх з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла (ст. 346 ЦК України). З моменту купівлі будинку право власності попереднього власника на будинок є припиненим. Крім того, з моменту припинення права власності припиняється також правомочність користування будинком, яка нерозривно повязана з власністю. Відповідно й припиняється право користування членів сімї попереднього власника, оскільки воно є похідним. Законодавством не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Із актів обстеження житлово-побутових умов позивача від 25\~січня 2017\~року,\~16\~лютого 2017\~року,\~22\~березня 2017\~року,\~20\~квітня 2017\~року, 18 травня 2017 року, 15 червня 2017 року, 20 липня 2017 року, 24 серпня 2017 року, 21 вересня 2017 року, 19 жовтня 2017 року, 23 листопада 2017 року, 21 грудня 2017 року вбачається, що [PERSON] в будинку позивача під номером 146 по вулиці Святомихайлівська села Карапиші Миронівського району Київської області не проживає, його особистих речей у будинку не виявлено. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідач [PERSON] не є членом сімї позивача, у належному йому будинку не проживав на час придбання будинку та не проживає на даний час. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені. Заявлені позивачем вимоги суд вважає доведеними, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на ті обставини, що позивач є єдиним власником будинку під номером під номером 146 по вулиці Святомихайлівська села Карапиші Миронівського району Київської області, в якому відповідач залишається зареєстрованим на час розгляду справи, тобто після припинення права власності на нього попереднього власника, й відповідно після припинення права користування спірним будинком, чим порушує право власності позивача. Позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, ґрунтується на вимогах закону. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок. Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 15, 16, 317, 319, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved