Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який у ході розгляду справи був уточнений та просив суд стягнути з Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на свою користь матеріальні збитки у розмірі 6 000 гривень. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив позову задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, в судове засідання позов не визнав з підстав викладених у письмових поясненнях. Оцінивши подані докази та дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, про те, що позов обґрунтований, доведений та задоволенню не підлягає. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що голова Громадської організації «Правозахисне товариство ветеранів військової служби, учасників бойових дій та інвалідів війни «Військова справа» звернувся до КП «ЖКС «Фонтанський» з проханням надати у довгострокову оренду нежитлові приміщення першого поверху, площею 13,3 кв.м., 32 кв.м. та 19 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 12 б , для розміщення громадської організації. На підставі того, що власниками вказаних приміщень є Територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради, директором КП «ЖКС «Фонтанський» був направлений директору Департаменту комунальної власності Одеської міської ради лист від 21.12.2016 року вих.№ 2947, з проханням здійснити необхідні дії щодо оформлення договору оренди на вказані нежитлові приміщення, для розміщення Громадської організації «Правозахисне товариство ветеранів військової служби, учасників бойових дій та інвалідів війни «Військова справа». Своїм листом від 17.11.2016 року № 01-13/5267 Департамент комунальної власності Одеської міської ради повідомив Громадську організацію «Правозахисне товариство ветеранів військової служби, учасників бойових дій та інвалідів війни «Військова справа» які необхідно надати документи для підготовки розпорядження міського голови про передачу в оренду за нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 12 б. Серед переліку документів, які необхідно надати був висновок про незалежну оцінку майна з рецензією та супровідним листом, виготовлений незалежним оцінщиком. На виконання цього, Громадською організацією «Правозахисне товариство ветеранів військової служби, учасників бойових дій та інвалідів війни «Військова справа» була сплачена ТОВ «Інститут експертизи та управління власністю» вартість оцінку майна на загальну суду у 6 000 гривень, що підтверджується, дублікатами квитанцій від 30.12.2016 року № 25, № 26, № 27. Листом від 04.07.2017 року № 01-10/00159 Департаменту комунальної власності Одеської міської повідомив голову Громадської організації «Правозахисне товариство ветеранів військової служби, учасників бойових дій та інвалідів війни «Військова справа», про те, що за адресою: м . Одеса, Французький бульвар, 12б знаходиться дільниця та адміністративні приміщення КП «ЖКС «Фонтанський». Ці приміщення використовуються КП «ЖКС «Фонтанський» для зберігання будівельних матеріалів та інвентарю, іншого приміщень розташоване поблизу, яке можна використовувати за таким призначенням, у КП «ЖКС «Фонтанський» відсутнє, на підставі чого передача в оренду нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 12 б не є можливим. Зі змісту ч.1ст.16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором, або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно з перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач -відсутність його вини в заподіянні шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд вважає, що позивачу спричинена матеріальна шкода у розмірі 6 000 гривень, яка складається з сплаті ТОВ «Інститут експертизи та управління власністю» вартості оцінку майна на загальну, яку запропонував відповідач провести позивачу у своєму листі від 17.11.2016 року № 01-13/5267. Також необхідно зазначити, що відповідач заперечував проти позову виходячи з того, що Департамент у листі від 17.11.2016 № 01-13/5267 визначений термін надання документів до 23.12.2016 року, але Громадська організація у визначений термін цього не зробила. Але, суд вважає, що ці посилання не заслуговують до уваги, оскільки підставою в укладанні договору оренди нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса , Французький бульвар , 12б, було не порушення Громадською організацією строків надання документів, а відсутність у КП «ЖКС «Фонтанський» іншого місця для зберігання будівельних матеріалів та інвентарю. Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 р. кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи. Також суд зауважує, що ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Таким чином, суд вважає, що надані позивачем докази можуть вважатися належними, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованості та доведеності позовних вимог. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Outcome: approved