Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з 26 серпня 2010 р. позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON], який розірвано 31.01.2012 р на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області. В березні 2011 р. подружні стосунки з відповідачем були припинені, дитина залишилась жити з позивачкою, а відповідач з 3-х місячного віку дитини взагалі самоусунувся від виховання сина, не піклується про сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи та уваги, не цікавиться станом здоров'я сина. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позов про стягнення аліментів до суду позивачка не надавала, оскільки вважає, що почуття матеріальної підтримки дитини повинно бути в серці кожного батька, а примушувати надавати кошти для позивачки є принизливим. Позивач у судове засідання не з'явилась, справу просила розглядати за її відсутності, позов підтримала, про що надала суду відповідну заяву. Представник органу опіки та піклування проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач проти позову не заперечував, про що надав суду письмову заяву, в якій позов визнав. Прокурор проти задоволення позову не заперечувала. У судовому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи доказів було встановлено наступні фактичні обставини спірних правовідносин. Відповідач, громадянин України [PERSON], [INFO], є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та записаний таким у свідоцтві про народження дитини. Органом опіки та піклування було надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], оскільки батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням та розвитком дитини. Суд, дослідивши подані сторонами документи та інші письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду даної справи та вирішення спору, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 статті 164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав, зокрема, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можуть розцінюватися як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відтак, оскільки відповідач не піклується про свого неповнолітнього сина, не займається фізичним, духовним та моральним розвитком, суд дійшов висновку, що він фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, чим порушує право дитини на належне батьківське виховання. Тому, позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав та визнання ним позову не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,6 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved