Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненими позовними вимогами до відповідачів про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, в обґрунтування вимог зазначивши, що житловий будинок [ADDRESS], належить на праві власності в рівних частках відповідачам, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 09.08.1996р., нотаріально посвідченим, реєстр. №1-1806, зареєстрованим у Свердловському БТІ за №3023 від 29.08.1996р. З листопада 1999 року по теперішній час позивач проживає в зазначеному будинку з дозволу власників. З початку проживання за зазначеною адресою постійно підтримував його у належному, придатному до експлуатації, стані, проводив косметичний ремонт, сплачував комунальні платежі, за власні кошти провів технічну інвентаризацію майна. Відповідачі є колишнім подружжям, це майно було придбано ними за час шлюбу. На даний час відповідач [PERSON] запропонувала позивачу звільнити будинок, або виплатити на її користь грошову компенсацію у розмірі 15000 грн. З цим позивач не згоден, оскільки відповідачі зазначеним майном не піклувались, тривалий час мешкають за іншою адресою. З початку проживання за зазначеною адресою, позивач за свої кошти ніс витрати по утриманню будинку. Оскільки позивач відкрито, добросовісно володіє житловим будинком [ADDRESS], з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, відкрито, безперервно, на протязі тривалого часу, то він вважає, що за ним необхідно визнати право власності на це нерухоме майно в порядку набувальної давності, у зв'язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом. Позивач просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право приватної власності за набувальною давністю на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 33,5 кв.м, житловою площею 19,9 кв. м, до якого належать господарські будівлі та споруди: «Б» - літня кухня, «В» - погріб, «Г,Д,Є,Ж,Л,М,О» - сараї, «З» - вбиральня, «К» - душ, №1,2 - огорожа, №3 - водопровід, І - замощення. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнають у повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. За положеннями ст.317 ч.1, 319 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування, розпорядження майном і він реалізує їх на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, житловий будинок [ADDRESS], відповідно до Договору купівлі-продажу від 09.08.1996р., посвідченого державним нотаріусом Свердловської державної нотаріальної контори Вивденко Л.В., реєстр. №1-1806, зареєстрованим у Свердловському БТІ за №3023 від 29.08.1996р., в рівних частках належить на праві власності [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26.07.2004р., [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER], [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]». Відповідно до даних технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок від 20.12.2013р., житловий будинок [ADDRESS], має розмір загальної площі 33,5 кв.м, житлової площі - 19,9 кв.м, та до нього належать господарські будівлі та споруди: «Б» - літня кухня, «В» - погріб, «Г,Д,Є,Ж,Л,М,О» - сараї, «З» - вбиральня, «К» - душ, №1,2 - огорожа, №3 - водопровід, І - замощення. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до Рішення щодо отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №10490323, складеного державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Свердловського міського управління юстиції Луганської області Коноваловою Я.О. 30.01.2014р., за житловим будинком [ADDRESS], обтяжень речових прав не має. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки позивач добросовісно заволодів зазначеним житловим будинком, самостійно повністю користується та володіє ним та належними до нього господарськими будівлями та спорудами більше ніж 10 років, підтримує в охайному, придатному до експлуатації стані, використовує як господар для власних потреб за їх цільовим призначенням, користується будинком відкрито, безперервно, як своєю, права третіх осіб не порушує, то він набуває право власності на цей будинок, та суд вважає, що за позивачем повинно бути визнано право власності на це нерухоме майно. На підставі ст.ст.316,317,321,328,331,344,346 ЦК України,

Outcome: approved