Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором про надання кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору №ICKGMCU.12891.003 від 18.10.2011 року, відповідачу було надано кредит, у вигляді відновлюваної кредитної лінії в розмірі 500,00 грн.. Згідно п. 3.2. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє протягом 2 років, але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань за даним Договором. За користування кредитом, у відповідності до п. 2.3. Кредитного договору, нараховуються відсотки в розмірі 36% річних. Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк, вважається простроченою. За порушення строків погашення заборгованості користування кредитом, за п. 5.1. Кредитного договору, позивальнику нараховуються відсотки в розмірі подвоєної процентної ставки, що встановлена в п. 2.3. За порушення строків сплати процентів користування кредитом позичальнику нараховується пеня в розмірі 0,5% від суми прострочення заборгованості за кожен день такого прострочення (п. 5.2. Кредитного договору). Відповідач зобов»язалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов»язання згідно з даним договором у повному обсязі. Відповідно до умов цього договору кредит надано позичальнику на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування. Позивач виконав взяті на себе зобов»язання, про що свідчать банківські виписки. Відповідач скористалася коштами, але станом на 29.03.2016 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка становить 10 523, 49 грн., яка складається з: -2 383, 34 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; -2 559, 71 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; -117, 00 грн. - розрахунково - косове обслуговування; -5 463, 44 грн. - заборгованість за штрафами та пенею, яку в добровільному порядку погасити не бажає, тому позивач був вимушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не з»явився, в своїй заяві просить суд проводити судове засідання без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що заборгованість за Кредитним договором нею погашалась вчасно та в належному розмірі, оскільки погіршився майновий стан, відбулося прострочення виконання Кредитного договору. Крім того, зазначила, що не заперечує щодо розміру тіла кредиту та відсотків, які позивач просить стягнути в своїй позовній заяві. Просила суд відмовити в частині стягнення неустойки, оскільки сума вказана в позовній заяві складає більше 50% від заявленої до стягнення грошової вимоги. Вивчивши матеріали цивільної справи, судом було встановлено наступне. Відповідно до кредитного договору № ICKGMCU.12891.003 від 18.10.2011 року, відповідачу було надано кредит, у вигляді відновлюваної кредитної лінії в розмірі 500,00 грн.. Згідно п. 3.2. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє протягом 2 років, але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань за даним Договором. За користування кредитом, у відповідності до п. 2.3. Кредитного договору, нараховуються відсотки в розмірі 36% річних. Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк, вважається простроченою. За порушення строків погашення заборгованості користування кредитом, за п. 5.1. Кредитного договору, позивальнику нараховуються відсотки в розмірі подвоєної процентної ставки, що встановлена в п. 2.3. За порушення строків сплати процентів користування кредитом позичальнику нараховується пеня в розмірі 0,5% від суми прострочення заборгованості за кожен день такого прострочення (п. 5.2. Кредитного договору). Відповідач зобов»язалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов»язання згідно з даним договором у повному обсязі. Відповідно до умов цього договору кредит надано позичальнику на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування. Позивач виконав взяті на себе зобов»язання згідно приписів кредитного договору № ICKGMCU.12891.003 від 18.10.2011 року в повному обсязі, про що свідчать банківські виписки. Відповідач скористалася коштами, але станом на 29.03.2016 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка становить 10 523, 49 грн. з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 2 383, 34 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 2 559, 71 грн., розрахунково - касове обслуговування - 117, 00 грн., заборгованість за штрафами та пенею - 5 463, 44 грн.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Частина 3 ст. 551 ЦК України передбачає, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. На думку суду, у зв'язку з вищезазначених міркувань та з огляду на усі наявні матеріали суд вважає за потрібне ухвалити рішення на засадах справедливості, зменшивши розмір неустойки до 2 383, 34 грн., оскільки розмір пені, що просить стягнути позивач з відповідача значно перевищує розмір збитків. Така правова позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03.09.2014 № 6-100цс14, який за правилами статті 360-7 ЦПК має враховуватися судом при застосуванні норм права. Таким чином, встановлений судом розмір заборгованості, який підлягає стягненню, складає 7 443, 39 грн. (2 383, 34 грн. + 2 559. 71 грн. + 117, 00 грн. + 2 383, 34 грн.). З урахуванням викладеного суд робить висновок про необхідність захистити порушені права позивача в обраний ним спосіб судового захисту, що відповідає статті 16 ЦК. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно по пункту 39 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо суд на підставі ч. 3 статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Однак при зверненні до суду позивачу було відстрочено сплату судового збору на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» у редакції, що діяла на день подання позову. Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з позивача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1 378 грн., а з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1 378 грн.. Враховуючи все вищевикладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та

Outcome: partial