Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] достроково заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, а також судові витрати повязані із розглядом справи судом. При цьому посилається на те, що 01.02.2012 р. між позивачем та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0034/82/0135124, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 47\~737,56 гривень до 01.02.2018р. під 35,9 % річних. Умови договору відповідач належним чином не виконував, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, таким чином загальна заборгованість станом на 04.02.2015 р. становить 58602,99 грн. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечував. /а.с. 33 34/ Відповідач про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся судом згідно вимог статей 74-76 ЦПК України, що підтверджується наявними у справі матеріалами. Заперечень на даний позов до суду не надходило, щодо поважності причин відсутності, суд не повідомлено. /а.с. 3132/ За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом, що відповідає положенням, які передбачені ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 та ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані ПАТ Райффайзен Банк Аваль письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 01.02.2012р. між позивачем та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0034/82/0135124, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 47\~737,56 гривень до 01.02.2018р. під 35,9 % річних. /а.с. 1620/. У звязку із порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 01.02.2015 р. утворилась заборгованість у сумі 47737,56 грн. з яких: заборгованість за кредитом 38804,44 грн. (в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом 3451,41 грн.), заборгованість по відсотках за користування кредитом 8375,06 грн., пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків 11423,49 грн.. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до законодавства. У відповідності із ст. 625 цього ж Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно до норм статей 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин, задоволенню повністю підлягають предявлені позовні вимоги у частині стягнення основного боргу у сумі 38804,44 грн. (в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом 3451,41 грн.) та заборгованості по відсоткам у сумі 8375,06 грн.. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Правовими наслідками порушення зобовязання є сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). У відповідності до норм ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно із ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки нарахований позивачем розмір пені значно перевищує основну заборгованість відповідача за кредитом, суд вважає за необхідне зменшити пеню до 3451,41 грн.. У відповідності до норм, передбачених ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial