Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що [INFO] у смт Степанівка Сумського району Сумської області померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого увійшла земельна частка (пай) розміром 4,95 в умовних кадастрових гектарах в СЗАПТ «Соцтруд», що знаходиться на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Позивач є спадкоємцем за законом після її смерті, однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно не може у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. У зв`язку з цим просить визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 4,95 в умовних кадастрових гектарах в СЗАПТ «Соцтруд», що знаходиться на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області, а судові витрати покласти на нього. Позивач в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.33). Суд, заслухавши представника відповідача, який позов не визнав, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, зважаючи на таке. Підтверджується матеріалами справи те, що позивач у справі є сином [PERSON] , яка померла [INFO] у смт Степанівка Сумського району Сумської області (а.с.12,18). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 5 травня 2006 року відбулась реєстрація спадкової справи №323 після смерті [PERSON] (а.с.19). [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав відповідне свідоцтво на її частину (а.с.20-22). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2329/02-31 від 18 листопада 2019 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с.23-24). Листом Новослобідської сільської ради Путивльського району сумської області №1291/02-27 від 25 жовтня 2019 року повідомлено [PERSON] про неможливість виділення земельної частки (паю) як члену КСП (а.с.25-26). Відповідно до листа Відділу у Путивльському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №26/139-19 від 8 листопада 2019 року згідно з «Технічною документацією по передачі в натурі земельних часток (паїв) і видачі державних актів на право приватної власності на землю громадянам-власникам земельних сертифікатів колишнього КСП «Соцтруд» на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області» та списку громадян землевласників земельних сертифікатів, яким надано дозвіл на проведення робіт по виділенню земельних часток (паїв) в натурі та видачі державних актів на право приватної власності на землю [PERSON] не значиться. Розмір земельної частки (паю) по КСП «Соцтруд» становить 4,95 в умовних кадастрових гектарах (а.с.27). Згідно з листом Відділу у Путивльському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №35/139-19 від 13 грудня 2019 року повідомлено, що у відділі зберігається Державний акт на право колективної власності на землю, виданий КСП «Соцтруд» відповідно до рішення Бунякинської ради від 16 листопада 1993 року, серії СМ №00020 , зареєстрованого за №20 від 30 червня 1995 року (а.с.37). Як вбачається з копії трудової книжки колгоспника, [PERSON] працювала на посаді рядової в колгоспі «Соцтруд» Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області з 1951 року по 1984 рік (а.с.13-17). Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.2 Указу Президента України №720/95 від 8 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X «Перехідні положення» ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Статтею 3 Указу Президента України за №666/94 від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, позивачем всупереч вимогам ст.81 ЦПК України не надано суду доказів як того, що після 1984 року і на момент видачі Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Соцтруд» серії СМ №00020, зареєстрованого за №20 від 30 червня 1995 року, [PERSON] залишалась членом КСП, так і того, що вона помилково не була включена до списку осіб, що мають право на земельну частку, який додавався до цього акта. Крім того, сама [PERSON] , якщо вона вважала невключення її до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) у КСП «Соцтруд», незаконним, вона мала можливість протягом десяти років з 1995 року по день смерті - 14 листопада 2005 року звернутися до суду за визнанням за нею права на пай. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed