Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , батьком яких є він. Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 28.12.2018 шлюб між ними розірвано. Вихованням та матеріальним забезпеченням дітей займається він, оскільки діти зареєстровані та проживають з ним. Матір дітей проживає окремо, не виконує батьківських обов`язків, вихованням та навчанням дітей не займається, не цікавляться їх здоров`ям, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Позивач та представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської областіподали до суду письмові заяви про підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, не подала відзив на позов або заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд відповідно до ст.280 ЦПК України розглянув справу за її відсутності з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що позивач проти цього не заперечує. Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Законними підставами для задоволення позову є ст.164 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини, що і було встановлено в судовому засіданні та чого не заперечують відповідачі. У свідоцтвах про народження дітей позивач та відповідачка зазначенені їх батьками (а.с.8-9). За висновком виконавчого комітету Ніжинської міської ради, як органу опіки та піклування, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України (а.с.19). Згідно довідки виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 08.07.2019 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , батьки позивача: [PERSON] та [PERSON] , діти позивача: [PERSON] та [PERSON] , колишня дружина [PERSON] та пасинок [PERSON] (а.с.17). З Акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 08.07.2019 вбачається, що [PERSON] за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] - не проживає (а.с.22). В судовому засіданні встановлено, що відповідачка не приймає участі у вихованні дітей. Протягом тривалого часу вона не спілкуються з дітьми, не утримує їх матеріально, що є елементами протиправного невиконання відповідачкою передбачених ст.150 СК України обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, де зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] буде суперечити їх інтересам. На думку суду, поведінка відповідачки є такою, що свідчить про ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей. Такий акт свідомої поведінки відповідачки розцінюється судом, як небажання виконувати свій батьківський обов`язок по відношенню до дітей. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обґрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її дітей, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дітей. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved