Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом і на обґрунтування вимог вказав, що він та його дружина [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. На теперішній час в квартирі зареєстрований він та його син - відповідач у справі [PERSON]. За повідомленням правоохоронних органів [PERSON] знаходиться у розшуку. Фактично син не проживає у квартирі з вересня 2011 року і місце знаходження його невідоме. Житлово-комунальні послуги він сплачує самостійно, особові рахунки зареєстровані на його ім'я. Оскільки відповідач тривалий час не мешкає в квартирі, позивач просив визнати його таким, що втратив право користування нею. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Додатково пояснив, що сина він взагалі не бачив з вересня 2011 року. Ніякої домовленості щодо збереження за сином житла між ними не було, речей сина в квартирі немає. 1/3 частина квартири належала синові, але він викупив її під час торгів, коли державним виконавцем у зв'язку з боргами [PERSON] реалізовувалося його майно. Просив задовольнити його вимоги та вказав, що не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON], який повідомлявся про час та місце розгляду справи у відповідності з вимогами процесуального закону, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, жодних заяв та клопотань суду не надіслав. Згідно зі ст.224 ЦПК України в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази по справі окремо і в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачеві [PERSON] (2/3 частини) і його дружині [PERSON] (1/3 частина) (а.с.6-8). Згідно з довідкою відділу ведення Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради №6528 від 07.08.2017, в квартирі [ADDRESS] з 05.09.2000 і по т.ч. значиться зареєстрованим [PERSON], [INFO] (а.с.18). Як вбачається з акту фактичних обставин непроживання особи від 21.07.2017, складеного координаційним комітетом органів самоорганізації населення м. Мирнограда, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але з вересня 2011 року і по т.ч. не мешкає там; значиться у категорії «Розшук» за Мирноградським ВП (а.с. 9). Крім того, факт відсутності відповідача за місцем реєстрації з 2011 року підтверджений і поясненнями опитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], дружини позивача, яка з 2011 року сина не бачила, де він перебуває, їй не відомо, та [PERSON], який є другом та сусідом позивача і який пояснив, що з позивачем вони знайомі приблизно з 1974-1975 року, років сім тому [PERSON] кудись виїхав і з того часу він його не бачив, у квартирі останній не з'являвся. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності в житлі без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що з вересня 2011 року квартира [ADDRESS] за своїм цільовим призначенням відповідачем не використовується, його відсутність в житлі носить безперервний характер. Поважних причин, за яких відповідач не проживає там, чи домовленостей між ним та власником житла [PERSON] щодо порядку його використання судом не встановлено. Оскільки аналіз встановлених та досліджених судом доказів дає підстави вважати, що відповідач в квартирі не проживає без поважних причин більше одного року, участі в утриманні житла не приймає, це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved