Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини дочки , [PERSON] , [INFO] в розмірі 17 818,59 гривень , які нараховані в період з 01.10.2012 року по 31.12.2014 року. Мотивував позов наступним. Він перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку , [PERSON] , [INFO]. В 2012 році сторони проживали окремо. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду від 09.10.2012 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі ? частини всіх видів доходу але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. З січня 2013 року сторони примирилися та по грудень 2014 року проживали однією сім'єю, мали спільний бюджет, відповідачка отримувала гроші на утримування дочки, позивач для сумісних з відповідачем цілей уклав кредитний договір, який сплачує самостійно. Після припинення сімейних стосунків з відповідачкою остання 26.01.2015 року подала виконавчий лист до примусового виконання. У зв'язку з вказаним виконавчою службою було нарахована заборгованість по аліментам у сумі 18 268,88 гривень. Вважає, що оскільки всі його кошти витрачались на сім'ю та відповідачка не подавала виконавчий лист на виконання його слід звільнити від сплати нарахованих аліментів. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали , дали пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували. Вважають , що позивач не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, не сплачував комунальні послуги, під час сумісного проживання сторін відповідачка отримувала не всі гроші, а також отримувала допомогу від своєї матері. Представник третьої особи суду пояснив ,що за заявою відповідачки було відкрито провадження по примусовому виконанню стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а також проведено нарахування заборгованості по аліментам з часу винесення рішення суду та до звернення відповідачки. Суд вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі , який укладений 13.02.2010 року . Позивач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. У 2012 році сторони проживали окремо. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду від 09.10.2012 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі ? частини всіх видів доходу але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Виконавчий лист відповідачкою було отримано на руки. Для примусового виконання виконавчого листа відповідачка не зверталась до органів виконавчою служби до січня 2015 року. Також рішенням того ж суду від 04.12.2012 року з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на її утримання у розмірі ? частини всіх видів доходу до досягнення дитиною трирічного віку. За вказаним рішенням виконавчою службою примусове стягнення аліментів було виконано. З січня 2013 року сторони стали проживати разом. Проживаючи разом мали сумісний бюджет. В цей період часу відповідачка примусово стягувала з позивача аліменти на своє утримання. Цей факт сторони не заперечують. Доказами спільного бюджету сторін є покази свідків [PERSON], [PERSON], згідно з якими сторони проживали разом, виїжджали на спільний відпочинок, витрачали кошти на утримання дитини. Доказів підтверджуючих заяви відповідачки про те, що позивач не надавав їй матеріальної допомоги на утримання дочки суду не надано. Доказів наявності претензій у відповідачки до позивача відносно утримання дочки в період сумісного проживання суду не надано. Суд також вважає, що вина позивача у неподанні відповідачкою виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання дочки до виконання відсутня. Частиною 2 статті 197 СК України передбачено , що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Викладене приводить суд до висновку про те, що сумісне проживання, сумісний бюджет сторін, відсутність претензій у відповідачки до позивача відносно утримання дочки в період сумісного проживання, відсутність вини позивача у неподанні відповідачкою до виконання виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання дочки, є істотними обставинами для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам. В грудні 2014 року сторони припинили сімейні відносини. 26.01.2015 року відповідачка подала до відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області заяву про примусове виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з позивача на утримання дочки. Відділом виконавчої служби позивачу було нарахована заборгованість у сумі 18268,88 грн., в тому числі за час коли виконавчий лист не було подано до виконання. Вказане підтверджено копією розрахунку заборгованості. /а.с. 15/ На час звернення позивача до суду заборгованість по аліментам зменшилась за рахунок примусового стягнення до 17 818,59 грн. Вказане підтверджено копією довідки тов. « Фабрика будівельних сумішей « Будмастер»./ а.с.16/ Вказане приводить суд до висновку , що вини позивача в створенні заборгованості по сплаті аліментів на утримання дочки не має. Частиною 3 статті 197 СК України передбачено , що суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Судом встановлено,що відповідачка примусово стягувала аліменти з позивача на своє утримання. Вказане на думку суду є доказом того, що відповідачка отримуючи аліменти на своє утримання розуміла про можливість подання для примусового стягнення аліментів на утримання дочки, однак з власної волі на робила цього. Доказів наявності поважних причин, з яких відповідачка не пред'являла виконавчого листа до виконання, суду відповідачкою не надано. Посилання відповідачки на нерозуміння можливості стягнення аліментів на утримання дочки суд не вважає поважною причиною непред'явлення виконавчого листа до виконання. Судом вини позивача у утворенні заборгованості не встановлено. Таким чином суд приходить до висновку про те,що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved