Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання. В позовній заяві позивач вказав, що 19.07.2013 року уклав з відповідачем шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між сторонами припинені з березня 2018 року. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Відповідач до суду не зявився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутній, тому він відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не зявився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про шлюб; копію свідоцтва про народження [PERSON], копію акту депутата про встановлення факту проживання від 11.06.2018 року; довідку виконкому Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 12.06.2018 року № 2982), суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що сторони уклали шлюб 19.07.2013 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], якій на час розгляду справи не виповнилось 3 роки. Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на його утриманні. Сторони не досягли згоди щодо участі чоловіка в утриманні дружини, з якою проживає малолітня дитина, якій не виповнилось 3 роки. Зазначені правовідносини врегульовані ст. 84 Сімейного Кодексу України, із змісту якої слідує, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка\~ батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, дружина, з якою проживає дитина, має право на одержання утримання та матеріальної підтримки з боку чоловіка. При цьому, суду не надано доказів того, що відповідач не може надавати таку допомогу. Позивач запропонувала стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача, а відповідач будь-яких заперечень проти заявленого розміру аліментів до суду не надав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум на працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 липня становить 1841 гривню. Аналіз змісту ст. 84 Сімейного Кодексу України дає підстави для висновку, що в даній нормі йде мова не про допомогу в сенсі додаткового джерела доходу для дружини, а саме про утримання, тобто надання грошових коштів, які б в достатній мірі забезпечили дружину джерелами для існування, а таким достатнім рівнем відповідно до процитованої вище ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є саме прожитковий мінімум. Очевидно, що незабезпечення чоловіком дружини, з якою проживає дитина, матеріальним утриманням хоча б на рівні визначеного законом прожиткового мінімуму не може вважатись належною реалізацією передбаченого ст. 84 Сімейного Кодексу України права на утримання, тому, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить з того, що такий розмір має забезпечувати відповідний прожитковий мінімум. За такого, з врахуванням всіх описаних вище обставин, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача буде максимально відповідати всім окресленим вище принципам розрахунку, оскільки, має забезпечити позивачу отримання від батька дитини матеріального утримання на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму. Зазначене є підставою для задоволення позову. Оскільки позивача за подібною категорією справ звільнено від сплати судових витрат з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягають стягненню 704,80 грн. судового збору. На підставі ст. 84 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved