Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на 4/7 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що вищезазначена частка житлового будинку з надвірними спорудами належала [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення народного суду м. Ізмаїл від 25.04.1950 року. [INFO] померла [PERSON], [INFO] помер [PERSON], після їх смерті спадкове майно було прийнято та оформлено їх сином [PERSON], [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 4/7 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS], яке позивач прийняв шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, однак державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на частку домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що право власності на 4/7 частин житлового будинку з надвірними спорудами належить Ізмаїльській міській раді на підставі рішення виконавчого комітету місцевої ради депутатів № 839 від 13.12.1949 року, у зв'язку з чим за позивачем не може бути визнано право власності в порядку спадкування на вищезазначену частину житлового будинку з надвірними спорудами. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів інвентарної справи № 21720, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», домоволодіння [ADDRESS] було перенумеровано на [ADDRESS]. Згідно довідки, наданої КУ «Ізмаїльський архів», домоволодіння [ADDRESS] було перенумеровано на [ADDRESS]. Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих № 839 від 13.12.1949 року, домоволодіння по [ADDRESS] було передано на баланс Ізмаїльській міській раді депутатів трудящих. Рішенням народного суду 3 ділянки м. Ізмаїла від 25.04.1950 року було визнано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] за подружжям [PERSON], померлим у 1945 році та [PERSON], померлою у 1943 році. Враховуючи вищезазначене рішення, державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на спадкове майно, яке складається з домоволодіння по [ADDRESS]. Ухвалою судової колегії в цивільних справах Верховного суду УРСР від 15.02.1952 року, було задоволено протест голови Верховного суду УРСР, рішення народного суду 3 ділянки м. Ізмаїла від 25.04.1950 року було скасоване та справу повернуто до народного суду на новий розгляд іншому складу суддів за участю прокурора. Ухвалою народного суду 1 ділянки м. Ізмаїл від 20.05.1952 року в позові [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння по [ADDRESS] за померлим їх батьком [PERSON] було відмовлено та будинок був переданий у дохід держави. Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 19744165 від 31.03.2014 року, наданої реєстраційною службою Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, житловий будинок [ADDRESS] належить міській раді - 4/7 частин (рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів, № 839, 13.12.1949 року) та [PERSON] - 3/7 частин (договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 6716). Інститут спадкування передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до спадкоємців, а враховуючи, що за [PERSON] не було визнано право власності на домоволодіння [ADDRESS], то відповідно і до його спадкоємців, а саме до його сина [PERSON] не перейшло це право, тому й позивач, який являється спадкоємцем [PERSON] позбавлений цього права, враховуючи вищезазначене суд відмовляє [PERSON] у задоволенні позовних вимог щодо визнання за ним права власності на 4/7 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed