Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути із [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 113 921,75 грн., моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що він являється власником автомобіля «Мерседес Віта», 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. У 2013 року виникла необхідність продати автомобіль. Влітку 2013 року він познайомився з [PERSON], який запропонував свої послуги з продажу автомобіля, обіцяючи знайти покупця у найкоротший термін, оскільки він володіє великими можливостями, досвідом та навиками в даному питанні. Піддавшись на переконання відповідачу було передано автомобіль. Так із 2013 року автомобіль знаходився у відповідача, однак обумовлених дій у визначений строк ним вчинено не було. Неодноразово вимагаючи виконання домовленостей, при спілкуванні відповідач повідомляв, що покупця вже знайдено, проте необхідно ще трохи зачекати. Через деякий час вбачаючи в діях відповідача ознаки шахрайства, ним (позивачем) було вжито більш рішучих дій шляхом звернення до Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві, в результаті чого було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України. Зусиллями міліції автомобіль було знайдено та повернуто йому на евакуаторі, проте автомобіль знаходився у пошкодженому стані, вбачаючи, що за період перебування його у відповідача автомобіль активно використовувався та побував у ДТП, внаслідок чого втратив товарний вид, набув ряд дефектів та поломок, потребуючи істотного ремонту. Перевіркою поведеною Печерським РУ ГУМВС України в м. Києві було встановлено, що автомобіль передавався на умовах оренди [PERSON], від якого на протязі тривалого часу відповідач отримував грошові кошти, що також являється способом заробітку відповідача. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача матеріальний збиток завданий пошкодженням автомобіля у розмірі 109 421 грн. 75 коп. Також позивач зазначає, що через неправомірні дії з боку відповідача ним понесені витрати на проведення оцінки транспортного засобу в сумі 1 000 грн. та по заміні замків на суму 3 500 грн., оскільки [PERSON] не повернув комплект ключів. Ще відповідачем йому заподіяна моральна шкода у розмірі 100 000 грн., так як через виникнення ризику втрати власного майна та неабиякої нервової напруги на протязі більш ніж двох років це спричинило погіршення стану його здоров'я і самопочуття, призвело до додаткової витрати часу, зуcиль і коштів для здійснення вказаних дій та доведення в судовому порядку порушення особистих прав. В судовому засідання позивач та представник позивача підтримали позов та викладені у ньому обставини. Позивач додатково пояснив, що відповідач знайомий його доньки, якому свій автомобіль передав для подальшого продажу за усною домовленістю у серпні 2013 року, на той час на спідометрі був пробіг 312 000 км., назад забрав автомобіль у 2015 року з показником пробігу 406 000 км., при цьому стан автомобіля був дуже занедбаний, зношений, ключів та документів йому не повернули. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що влітку 2013 року за усною домовленістю позивач передав належний йому автомобіль Мерседес Віто, 2002 року виготовлення, н.з. [NUMBER], відповідачу для подальшої реалізації автомобіля, однак до січня 2015 року автомобіль [PERSON] не продав. З пояснень позивача, за поверненням автомобіля він звертався до відповідача у січні 2015 року, тоді ж транспортний засіб [PERSON] забрав після звернення до співробітників міліції. Вказані обставини підтверджуються поясненнями свідка [PERSON] та письмовими доказами. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] засвідчила, що вона є дружина позивача, відповідач їхній добрий знайомий, якому доручили продати свій автомобіль у серпні 2013 року, домовлялися за ціну 12 000 дол. США. Певний час [PERSON] говорив, що знаходить покупців, потім пояснював, що знайшов, обіцяв їм різні варіанти оплати. У січні 2015 року вони вже самі знайшли покупця, приїхали в м. Київ за автомобілем, проте відповідач не віддавав їм машину, тоді ж вони викликали міліцію та дізналися, що [PERSON] їхній автомобіль здавав в оренду [PERSON]. Передавали відповідачу автомобіль вони у прекрасному стані, а забрали автомобіль в січні 2015 року евакуатором без документів та ключів в дуже зношеному стані. З літа 2014 року до січня 2015 року відповідач їм перерахував за автомобіль 20 000 грн. Відповідно довідки виданої Печерським РУ ГУМВС України в м. Києві від 11.02.2015 року, [PERSON] 06.01.2015 року звертався до Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві із заявою з приводу шахрайських дій відносно нього зі сторони [PERSON], який ввійшовши в довіру шахрайським шляхом заволодів автомобілем «Мерседес Віто», д.н.з. [NUMBER]. По даному факту було відкрито кримінальне провадження ЄРДР № 12015100060000083 від 07.01.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та на даний час проводиться досудове розслідування. В ході слідства було встановлено, що згідно реєстраційних даних власником автомобіля «Мерседес Віто», д.н.з. [NUMBER], є гр. [PERSON] Відповідач слідчому СВ Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві 24.02.2015 року надавав письмові пояснення у яких зазначав про те, що в червні 2013 року [PERSON] передав йому свій власний автомобіль на підставі усних домовленостей для його ремонту та подальшої реалізації. Впродовж року він його відремонтував та в червні 2014 року передав автомобіль в оренду на підставі письмового договору [PERSON], який сплачував за оренду кошти частину яких він перераховував власнику [PERSON], про що останній знав та дав на це усну згоду. 06.01.2015 року [PERSON] звернувся до нього щоб він повернув йому автомобіль, але гроші при цьому повертати не хотів. Автомобіль з території парковки перед його офісом забрала донька [PERSON] на евакуаторі. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходиться чи в автомобілі, чи у нього в офісі, ключі від автомобіля знаходяться у нього в офісі. Суд приймає до уваги пояснення [PERSON] про те, що автомобіль [PERSON] він передавав у придатному для експлуатації та належному стані, ремонту транспортний засіб на той час не потребував, згоди на оренду автомобіля позивач не надавав та про це йому відомо не було, оскільки вказані обставини підтверджуються показами свідка [PERSON] Згідно звіту № 108 про оцінку транспортного засобу від 22.06.2015 року, складеного СПД ФОП «[PERSON]», вартість відновлювального ремонту автомобіля Мерседес Віто, д.н. [NUMBER], складає 72 880,83 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику даного автомобіля внаслідок пошкодження при ДТП становить 30 620,92 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заподіяну йому матеріальну шкоду внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 109 421,75 грн., що становить суму вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та вартості матеріального збитку. Проте у цій частині вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, виходячи із визначеної спеціалістом оцінювачем суми вартості відновлювального ремонту автомобіля Мерседес Віто, д.н. [NUMBER], у розмірі 72 880,83 грн., оскільки ця сума включає вартість матеріального збитку 30 620,92 грн., який визначається сумою вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових колісного транспортного засобу. Також позивач та свідок повідомили, що [PERSON] пояснював про те, що працівник СТО купить автомобіль, оплативши аванс та щомісячно сплачуватиме кошти, а повний розрахунок проведе з позивачем, при цьому відповідач з літа 2014 року до січня 2015 року перерахував за автомобіль 20 000 грн. У зв'язку з цим суд вважає, що вимоги у частині стягнення майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 52 880 грн. 83 коп. (72 880,83 грн. - вартість відновлювального ремонту - 20 000 грн. - сплачені відповідачем кошти). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За нормою ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Також у зв'язку з тим, що відповідач не повернув ключі від автомобіля, позивач поніс матеріальні витрати по оплаті вартості замків та їх заміні на транспортному засобу в сумі 3 500 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № К-00000164 від 16.06.2015 року і квитанцією до прибуткового касового ордеру ФОП - [PERSON] № 1250 від 16.06.2015 року, що підлягає стягненню з відповідача (а.с. 18, 21). Позивачем ще понесені витрати по оплаті проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру ФОП [PERSON] № 108 від 22.06.2015 року, які слід станути з відповідача (а.с. 15 зв.). У спростування вищевикладених обставин будь-яких доказів відповідачем суду надано не було. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач просить стягнути з відповідача також моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Оскільки між сторонами убачаються договірні відносини, при цьому між позивачем та відповідачем будь-яких домовленостей з приводу відшкодування моральної шкоди обумовлено не було, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди. Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог на користь позивача сплачений ним судовий збір в дохід держави в сумі 573 грн. 81 коп.

Outcome: partial