Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, покликаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 12 липня 2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором заборгованість відповідача, станом на 20 січня 2016 року, становить 12718,00 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів борг за кредитним договором від 12 липня 2011 року в сумі 12718,00 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що між ним та банком був укладений договір реструктуризації заборгованості та встановлено новий графік погашення заборгованості. Зазначив, що платежі ним вносяться вчасно, а тому заборгованість відсутня. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що 12 липня 2011 року, ПАТ КБ «Приватбанк» відповідачу, згідно укладеного договору надано кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. /а.с. 10, 11/ Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно договору про реструктуризацію заборгованості від 09 лютого 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] узгодили, що заборгованість відповідача за договором від 12 липня 2011 року становить 10167,28 грн., яку він зобовязаний погасити до 28 лютого 2017 року. Крім того, відповідач [PERSON] зобовязався щомісяця з «1» по «25» число вносити щомісячний платіж у розмірі 828,34 грн. /а.с. 27/ Як вбачається із квитанцій [PERSON] від 09 лютого 2016 року, 24 березня 2016 року, 21 квітня 2016 року, 16 травня 2016 року, з [PERSON] щомісячно вносить платіж на погашення заборгованості за кредитним договором. /а.с. 28-31/ На основі наведеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином виконує умови договору про реструктуризацію заборгованості від 09 лютого 2016 року, вносить обовязкові щомісячні платежі та окрім того, згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте представником позивача не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо врахування представником позивача договору про реструктуризацію заборгованості від 09 лютого 2016 року, щомісячних платежів, які сплачує [PERSON], а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки представником позивача не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Outcome: dismissed