Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що з 01 червня 2008 року вони перебувають у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO]. Нормальні сімейні відносини у них не склалися, збереження шлюбу неможливе, вони проживають окремо з вересня 2016 року. Просить шлюб розірвати. Відповідач подала до суду зустрічну позовну заяву про стягнення аліментів, покликаючись на те, що з вересня 2016 року [PERSON] лише раз надав кошти на утримання дитини. Просить стягувати з [PERSON]І аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі відповідної частини від його заробітної плати щомісячно до досягнення нею повноліття та у твердій грошовій формі з 01 вересня 2016 року. Позивач в судовому засіданні первісний позов підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову не заперечив. Відповідач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, первісний та зустрічний позови підтримує, просить їх задовольнити та змінити її прізвище на «Проць», а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити повністю, зустрічний позов задовольнити частково. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 червня 2008 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 953. /а.с. 5/ Згідно свідоцтва про народження позивач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. /а.с. 4/ Внаслідок різниці в характерах та поглядах на життя у сімї виник стійкий конфлікт, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не проживають разом з вересня 2016 року, не мають спільного бюджету, втратили почуття любові та поваги, миритися не бажають. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сімї неможливе, дальніше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати та присвоїти [PERSON] прізвище «Проць». Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 СК України кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO] є дитиною сторін та проживає з [PERSON], враховуючи стан здоровя, вік дитини, матеріальне становище відповідача та платника аліментів, який є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання доньки, суд вважає, що аліменти на дитину слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/4 від його заробітної плати (всіх доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Однак, позов предявлено [PERSON] лише 30 січня 2017 року, а жодних належних та допустимих доказів щодо вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з [PERSON] суду не надано, відтак суд вважає, що у задоволенні вимог щодо стягнення аліментів з 01 вересня 2016 року слід відмовити. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги первинного позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення, зустрічний позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial