Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 20 серпня 2012 року вона була прийнята на посаду бухгалтера автомобільно-гаражного кооперативу «Чародей-2». При прийняті на роботу були визначені основні умови трудового договору, а саме виконання роботи відповідно до посадової інструкції, пятиденний робочий тиждень, вихідні дні неділя та понеділок. 29.05.2015 року позивача було ознайомлено з наказом, яким внесені зміни до штатного розпису та змінено норми робочого часу бухгалтера, а саме змінено графік роботи позивача та переведення її на 0,5 ставки. Підставою для внесення змін до штатного розпису зазначено протокол засідання правління кооперативу від 26.05.2015 року № 6. Згоду на зміну умов трудового договору позивач не надавала, відповідну заяву не писала. З червня 2015 року позивачу чинились перешкоди у виконанні посадових обовязків. 18.08.2015 року голова АГК [PERSON] повідомив, що позивача звільнено з роботи. З 19.08.2015 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім.. [PERSON]». Вказує, що 27.08.2015 року їй було видано трудову книжку з записом про звільнення з посади бухгалтера Кооперативу за п. 3 ст. 40 КЗУпП. Вважає, що рішення про звільнення позивача з посади за ч. 3 ст. 40 КЗУпП прийняте безпідставно, з порушенням вимог трудового законодавства. Наказ про зміну штатного розпису та зміни норми робочого часу від 29.05.2015 року, яким позивачу змінено суттєві умови трудового договору є незаконним, оскільки таких повноважень, відповідно до Статуту кооперативу правління кооперативу та його голова не мають, будь яких обєктивних причин для зміни в організації роботи кооперативу не було. Під час судового розгляду позивач доповнювала позовні вимоги та остаточно просила - скасувати наказ голови правління автомобільно-гаражного кооперативу «Чародєй-2» від 29 травня 2015 року за № 15 «Про зміну штатного розпису та зміни норми робочого часу»; - скасувати наказ голови правління автомобільно-гаражного кооперативу «Чародєй- 2» № 25 від 18.08.2015 року про звільнення мене з займаної посади за ст. 40 п. 3 КЗУпП (за систематичне невиконання без поважних причин обовязків покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку); - поновити позивача на посаді бухгалтера автомобільно-гаражного кооперативу «Чародєй-2» з 18 серпня 2015 року; - стягнути з АГК «Чародєй-2» заробітну плату за час вимушеного прогулу з 18.08.2015 року; - стягнути з АГК моральну шкоду в сумі 10000 гривень; - поновити строк на оскарження наказів № 21 від 27.07.2015 року, № 22 від 31.07.2015 року та № 23 від 06.08.2015 року голови правління автомобільно-гаражного кооперативу «Чародєй-2» Бугаенко Є.К. «Про стягнення за порушення трудової дисципліни», якими мені оголошені догани; - визнати незаконним та скасувати наказ № 21 від 27.07.2015 року голови правління автомобільно-гаражного кооперативу «Чародєй-2» Бугаєнко Є.К. «Про стягнення за порушення трудової дисципліни», яким мені оголошено догану; - визнати незаконним та скасувати наказ № 22 від 31.07.2015 року голови правління автомобільно-гаражного кооперативу «Чародєй-2» [PERSON], «Про стягнення за порушення трудової дисципліни», яким мені оголошено догану; - визнати незаконним та скасувати наказ № 23 від 06.08.2015 року голови правління автомобільно-гаражного кооперативу «Чародєй-2» Бугаенко Є.К. «Про стягнення за порушення трудової дисципліни», яким мені оголошено догану; - стягнути з АГК «Чародєй-2» заробітну плату за час вимушеного прогулу з 18.08.2015 року по 31.08.2018 року в сумі 44498,00 гривень. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.05.2018 року провадження у справі вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про спрощене провадження на подачу відзиву на позовну заяву. У матеріалах справи наявні письмові заперечення, в яких відповідач пояснив, що відповідно до діючого законодавства строк подачі заяви на скасування наказу №15 від 29.05.2015р.закінчився 29.08.2015р, строк подачі заяви на скасування наказу №21 від 27.07.2015р.закінчився 27.10.2015р, строк подачі заяви на скасування наказу №22 від 31.07.2015р.закінчився 31.10.2015р, строк подачі заяви на скасування наказу №23 від 06.08.2015р.закінчився 06.11.2015р.\~ Позивач звернулась з позовом із пропущенням вказаних строків, що є підставою для відмови у позові. Оскільки, поважних причин затримання подачі заяви до суду [PERSON] не надала, просять суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20 серпня 2012 року наказом №27 позивач [PERSON] була прийнята на посаду бухгалтера автомобільно-гаражного кооперативу «Чародей-2». Під час виконання позивачем своїх обовязків, відносно останньої видавались наступні накази по Автомобільно-гаражному кооперативу «Чародій-2»: Наказ №15 від 29.05.2015р. (а.с. 127), згідно якого [PERSON] змінено норму робочого часу бухгалтера-касира с 1.0 ставки на 0.5 ставки, а також змінено графік роботи. У той же день [PERSON] була ознайомлена з наказом, проте не погодилась із ним та від підпису відмовилась,про що було складено акт від 29.05.2015 року про ознайомлення позивача із змістом наказу (а.с. 128). Наказ №21 від 27.07.2015 року про накладення стягнення за порушення трудової дисципліни (а.с.139), яким на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.\~ У той же день [PERSON] була ознайомлена з наказом, проте не погодилась із ним та від підпису відмовилась, про що було складено акт від 30.07.2015 року про ознайомлення позивача із змістом наказу (а.с. 138). Наказ №22 від 31.07.2015 року про накладення стягнення за порушення трудової дисципліни (а.с.145), яким на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.\~ У той же день [PERSON] була ознайомлена з наказом, проте не погодилась із ним та від підпису відмовилась, про що було складено акт від 31.07.2015 року про ознайомлення позивача із змістом наказу (а.с. 144). Наказ №23 від 06.08.2015 року про накладення стягнення за порушення трудової дисципліни (а.с.166), яким на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.\~ У той же день [PERSON] була ознайомлена з наказом, проте не погодилась із ним та від підпису відмовилась, про що було складено акт від 30.07.2015 року про ознайомлення позивача із змістом наказу (а.с. 165). Наказ №25 від 18.08.2015 року про звільнення бухгалтера-касира (а.с.188), яким [PERSON] була звільнена на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання обовязків.\~ У той же день [PERSON] була ознайомлена з наказом, проте не погодилась із ним та від підпису відмовилась, про що було складено акт від 18.08.2015 року про ознайомлення позивача із змістом наказу (а.с. 187). Твердження позивача про те, що вона не отримувала вказані накази вчасно спростовуються наданими відповідачем належними та допустимими доказами, які свідчать, що позивач була ознайомлена із кожним окремо спірним наказом у день його винесення. Інших доказів, які б поза розумним сумнівом спростували вказаний факт позивачем надано не було. Згідно зі ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст.. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд вважає, що оскільки позивачу про існування спірних наказів №15 від 29.05.2015року та №25 від 18.08.2015 року стало відомо у день їх винесення, відповідно звернувшись із вказаним позовом про їх скасування до суду лише 21.09.2015 року порушила строки передбачені ст. 233 КЗпП України. Відсутність клопотання про визнання поважними причини пропуску строку і заяви з боку представника відповідача, в силу ч. 4 ст. 267 ЦК України\~ позовні вимоги в цій частині підлягають залишенню без задоволення. Стосовно наказів №21 від 27.07.2015р., №22 від 31.07.2015р. та №23 від 06.08.2015р., то суд аналогічно встановив, що їх зміст позивачу було відомо у день їх винесення. Тому звернувшись із вимогою про їх скасування у заяві про збільшення позовних вимог від 11.09.2018року, порушила строки передбачені ст. 233 КЗпП України, враховуючи те, що позивачем не наведено достатніх доказів поважності причин пропуску вказаного строку і заяви з боку представника відповідача, в силу ч. 4 ст. 267 ЦК України\~ позовні вимоги в цій частині\~ також підлягають залишенню без задоволення. Оскільки вимога позивача про стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу є похідною від первісних вимог у задоволені яких відмовлено, суд вважає, що в цій частині позов також підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed