Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], на користь АТ «Таскомбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КФ (03) 127-06 від 01.06.2006 року, а саме: 262 148,43 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. А також стягнути витрати на сплату судового збору у розмірі 2 612,48 гривень. Позовна заява обґрунтована тим, що 01 червня 2006 року між Акціонерним банком «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого відповідно до власного статуту є АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КФ (03) 127-06, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 150 000 грн. на задоволення споживчих потреб Позичальника строком до 31 травня 2011 р., а Позичальник зобов'язався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі передбаченому кредитним договором, згідно графіку, який є додатком № 1 до кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та Банком було укладено іпотечний договір № ЗФ (03)127-06 від 01 червня 2006 р. На підставі п.1.2. цього договору Іпотекодавець, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором перед Банком передав в іпотеку Банку об'єкт нерухомості, що розташований за адресою: [ADDRESS] (надалі - «предмет іпотеки, майно»), а саме: квартиру загальною площею 115,9 кв. м., житловою площею 50 кв. м. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.03.2006 р., яке посвідчене державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Малихіною Т.А. Відповідно до п. 3.2.3 договору іпотеки визначено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення позичальником будь-якої з умов кредитного договору. Згідно Додатку № 1 до кредитного договору № КФ (03) 127-06 від 01 червня 2006 р. встановлений графік погашення кредиту, який позичальником не виконується. Станом на 18.04.2014 р. заборгованість [PERSON] перед Банком за кредитним договором не погашена і складає 262 148,43 грн., із них: заборгованість за кредитом - 54 152,19 грн., заборгованість за відсотками - 43 105,34 грн., пеня за період з 28.11.2011 р. по 28.11.2012 р. - 164 890,90 грн. Згідно ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і наполягав на його задоволенні. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та суду пояснила, що на теперішній час вимоги про звернення стягнення на майно є незаконним та передчасними. Також зазначила, що банком на дотримана процедура звернення стягнення, оскільки жодного повідомлення не було направлено на ім'я [PERSON] Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і виплати проценти. 01 червня 2006 року між Акціонерним банком «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого відповідно до власного статуту є АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КФ (03) 127-06, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 150 000 грн. на задоволення споживчих потреб Позичальника строком до 31 травня 2011 р./а.с 5-6/. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши боржникові кредит у сумі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень. В свою чергу, Боржник, неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 18.04.2014 р. заборгованість [PERSON] перед Банком за кредитним договором не погашена і складає 262 148,43 грн., із них: - заборгованість за кредитом - 54 152,19 грн., - заборгованість за відсотками - 43 105,34 грн., - пеня за період з 28.11.2011 р. по 28.11.2012 р. - 164 890,90 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та Банком було укладено іпотечний договір № ЗФ (03)127-06 від 01 червня 2006 р. На підставі п.1.2. цього договору Іпотекодавець, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором перед Банком передав в іпотеку Банку об'єкт нерухомості, що розташований за адресою: [ADDRESS] (надалі - «предмет іпотеки, майно»), а саме: квартиру загальною площею 115,9 кв. м., житловою площею 50 кв. м./а.с. 20-26/. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, у відповідності до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Так, у судовому засіданні встановлено, що строк дії кредитного договору КФ (03) 127-06 від 01.06.2006 року (основного зобов'язання) сплив 31.05.2011 року. З урахуванням норми чинного законодавства, а саме, що іпотечний договір є похідним від основного зобов'язання, тобто кредитного договору, строк дії якого завершився 31.05.2011 року, тому вважається, що строк дії іпотечного договору також завершився. З урахуванням викладеного, враховуючи, що строк дії іпотечного договору сплив, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed