Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] вказуючи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.08.2007 [PERSON] отримав кредит у розмірі 6100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору. Позичальник [PERSON] помер 14.03.2014. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачка [PERSON], до якої позивачем було направлено 03.06.2018 лист-претензію щодо заборгованості позивальника перед банком. Проте, ніяких дій з боку відповідачки виконано не було. Станом на дату смерті заборгованість позичальника за кредитним договором становить 5800 грн. Просять стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договору та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 16.08.2007 [PERSON] отримав кредит у розмірі 6100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору. [PERSON] 14.03.2014 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія І-СР №230342 від 15.03.2014. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 16.08.2007 становить 5800,48 грн. В ході розгляду судом справи зясовано, що на час відкриття спадщини із спадкодавцем проживала відповідачка [PERSON], що підтверджується відміткою про місце реєстрації у паспорті, яка збігається з місцем реєстрації померлого. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положенням ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Суд вважає, що позовна вимога про стягнення грошових коштів за кредитним договором спадкодавця не є належним способом захисту порушеного права банку у розумінні ст. 16 ЦК України. Вимоги про звернення стягнення на спадкове майно не було заявлено до суду. Частинами 1-3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Позивачем в контексті положень ст. 1282 ЦК України про обмежений обовязок спадкоємців за боргами спадкодавця вартістю майна, одержаного у спадщину, не було доведено наявності спадкового майна та всупереч свого процесуального обовязку не було заявлено клопотання до суду про встановлення його наявності та розміру. Як зазначено позивачем, ними лише отримана відповідь Третьої Черкаської державної нотаріальної контори про те, що із заявами про прийняття чи відмову від спадщини після смерті [PERSON] спадкоємці не звертались. Щодо посилання банку на те, що відповідачка прийняла спадщину відповідно до положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, то вказана обставина не має правового значення з огляду на недоведеність наявності та вартості спадкового майна. Інших доказів спільного проживання спадкодавця та імовірного спадкоємця позивачем суду надано не було. Враховуючи викладене, аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, оскільки належним способом захисту порушеного права є звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» - кредитора спадкодавця, до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину, про накладення стягнення на спадкове майно, й лише за умови, що спадкоємець відмовився від задоволення вимог кредитора шляхом сплати одноразового платежу, а не з позовом про стягнення заборгованості за кредитом.

Outcome: dismissed