Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, мотивуючи їх тим , що 20 серпня 2014 року у місті Києві по вул.. Новокостянтинівська,8 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу позивачка КІА Cerato д.н.з. [NUMBER], та ТЗ відповідача, МАN 8163, д.н.з. [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок ДТП було завдано механічних ушкоджень обом ТЗ. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому порядку, просять слухати справу уїх відсутність. Відповідач заперечує проти задоволення заявлених вимог та зазначив, що зіткнення автотранспортних засобів сталося винятково з вини позивача. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що 20 серпня 2014 року у місті Києві по вул.. Новокостянтинівська,8 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу позивачка КІА Cerato д.н.з. [NUMBER], та ТЗ відповідача, МАN 8163, д.н.з. [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок ДТП було завдано механічних ушкоджень обом ТЗ. В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджує, що незважаючи на відсутність документального підтвердження факту винності відповідача у скоєнні ДТП, зіткнення автомобілів сталося внаслідок винних дій обох водіїв. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи на інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Частина 2 даної статті ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається зі змісту заявленого позову, єдиною позовною вимогою заявника є встановлення ступеню вини учасників дорожньо-транспортної пригоди, в той час як визначення такого ступеню є однією з обставин, що підлягають з'ясуванні судом при вирішенні спору про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії двох або більше джерел підвищеної небезпеки, і сама по собі не може бути предметом позову. Обґрунтовуючи обраний спосіб захисту представник позивача зазначив, що метою звернення позивача до суду є захист його особистого немайнового права- права на зменшення обсягу власної вини, а відтак положення ст. 16 ЦК України, які визначають перелік способів захисту цивільних прав, на спірні правовідносини не поширюються. Разом з тим, таке твердження суперечить ст.269 ЦК України, згідно з правилами якої однією з основних та обов'язкових ознак особистого немайнового права є відсутність економічного змісту, в той час як визначення ступеню вини особи у заподіянні шкоди тягне за собою прямі матеріальні наслідки для такої особи та інших учасників делікатних правовідносин. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Разом з тим, положення даної глави і. зокрема ст.16 ЦК України, не передбачають такого способу захисту цивільних прав і інтересів як визначення ступеню вини особи. В ході розгляду справи судом неодноразово було роз'яснено право позивача змінити предмет позову або уточнити заявлені вимоги на будь-якій стадії судового процесу, однак позивач та його представники таким правом не скористалися. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed