Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтовував тим, що він є спадкоємцями за законом після смерті дружини [PERSON], яка померла 26 травня 2017 року в м.Путивль Сумської області. До спадкового майна після смерті [PERSON] Л,І. входить земельна\~ ділянка, площею\~0,9970 га, кадастровий номер 5923883800:10:000:0066, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно він не може у звязку з наявністю розбіжностей в зазначенні місцезнаходженні земельної ділянки у державному акті на право власності на земельну ділянку та у витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, позивач просив визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування, а судові витрати покласти на нього. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності (а.с.38). Представники відповідачів надали суду письмові заяви про визнання позову,\~просили справу розглянути за їх відсутності (а.с.46,47). У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення у підготовчому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у \~разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1225\~ЦК України та ст.131\~ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Підтверджується матеріалами справи те, що на підставі ст.1222 ЦК України позивач є спадкоємцями за законом після смерті дружини [PERSON], яка померла 26 травня 2017 року в м.Путивль Сумської області (а.с.6,7). 26 травня 2018 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці після смерті [PERSON] уклали договір про поділ спадкового майна, згідно з яким до [PERSON] перейшли земельні ділянки площею 2,6620 га, кадастровий номер 5923884800:07:003:0104, площею 0,9970 га, кадастровий номер 5923884800:10:000:0066 та площею 0,6420 га, кадастровий номер 5923884800:07:003:0129 (а.с.8). [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав відповідні свідоцтва на її частину (а.с.10,11). Згідно з копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-СМ №034505 від 10 квітня 2001 року [PERSON] є власником трьох земельних ділянок, загальною площею\~4,301 га, наданих для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~що розташовані\~на території\~Мазівської сільської\~ради Путивльського\~району Сумської\~області (а.с.9). Однак, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 26 квітня 2018 року [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-СМ №034505 від 10 квітня 2001 року є власником земельної ділянки, площею\~0,9970 га, кадастровий номер 5923883800:10:000:0066, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 12-14). Крім того, довідкою приватного нотаріуса №781/01-16 від 4 червня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] на земельну ділянку у звязку з наявністю розбіжностей в місцезнаходженні земельної ділянки у державному акті на право власності на земельну ділянку та у витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.15). Як розяснено в п.10\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» відповідно до статті 1225\~ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. \~Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 3 пункту 6 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Оскільки право власності померлої [PERSON] на зазначену земельну ділянку знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, але [PERSON]А, у звязку з наявністю розбіжностей в зазначенні місцезнаходження земельної ділянки у державному акті на право власності на земельну ділянку та у витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку не може отримати свідоцтва про право на спадщину, то відповідно до ст.392 ЦК України, право власності\~ позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону та\~ при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved