Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачки про визнання договору довічного утримання недійсним та скасування права власності, посилаючись на ті обставини, що 25.03.2014 року між батьком позивача [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір довічного утримання відповідно до якого [PERSON] передав у власність відповідачці квартиру [ADDRESS], а відповідачка [PERSON] зобов'язалась довічно зберегти безплатне користування зазначеною в договорі квартирою [PERSON], сплачувати комунальні послуги за квартиру та забезпечувати [PERSON] харчуванням, доглядом, необхідною медичною допомогою. Позивач [PERSON] вважає, що відповідачка [PERSON] не здійснювала матеріального утримання [PERSON], чим порушила істотні умови договору, що в свою чергу дає можливість визнати такий договір недійсним, та скасувати право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача та відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Третя особа приватний нотаріус Бойко Олена Вікторівна у судове засідання не з»явилась. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи зі слідуючого. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25.03.2014 року між батьком позивача [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір довічного утримання та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В., відповідно до вказаного договору [PERSON] передав у власність відповідачці квартиру [ADDRESS], а відповідачка [PERSON] зобов'язалась довічно зберегти безплатне користування зазначеною в договорі квартирою [PERSON], сплачувати комунальні послуги за квартиру та забезпечувати [PERSON] харчуванням, доглядом, необхідною медичною допомогою (а.с. 42, 43). Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами у договорі становила 2 500,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року [PERSON] помер. Як зазначено в договорі довічного утримання від 25.03.2014 року квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого 30.06.1998 року Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою та зареєстрований за № 1с-398, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 13.07.1998 року. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ст. 749 ЦК України У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов'язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Якщо частина майна відчужувача перейшла до його спадкоємців, витрати на його поховання мають бути справедливо розподілені між ними та набувачем. Відповідно до ст. 755 ЦК України набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину. На майно, передане набувачу за договором довічного утримання (догляду), не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувача. Втрата (знищення), пошкодження майна, яке було передане набувачеві, не є підставою для припинення чи зменшення обсягу його обов'язків перед відчужувачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що в грудні 2013 року його батько [PERSON] тяжко захворів, а результаті чого потрапив до лікарні. В ході медичного лікування йому було рекомендовано сторонній догляд, а тому позивач уклав договір про надання послуг з СПД [PERSON], відповідно до якого доглядач здійснював догляд батька. Проте, як встановлено в судовому засіданні та дана обставина сторонами не заперечувалась, доглядальниця виконувала свої обов'язки лише на протязі двох місяців січня-лютого 2014 року. Позивач зазначив, що з моменту укладання вказаного договору відповідачка [PERSON], не виконувала умови договору довічного утримання, не забезпечила виконання зобов'язань по безоплатному проживанню [PERSON] в квартирі, не сплачувала комунальні послуги, не забезпечувала [PERSON] необхідною медичною допомогою, а також не надавала йому необхідно матеріальну допомогу. А також не виконала свого обов'язку щодо поховання [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, під час переписки відповідачки [PERSON] з тіткою позивача [PERSON], за допомогою телефонних смс повідомлень, йшла мова про передачу грошових коштів в сумі 10 000,00 грн. позивачу від відповідачки [PERSON] на поховання [PERSON], дана обставина підтверджується роздруківкою смс повідомлень (а.с. 85-94). Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] вперше зустрілась 26.03.2006 року, та згодом, відчувши взаємну симпатію їх відносини переросли у фактичні шлюбні. Також вона взяла на себе обов'язок щодо забезпечення [PERSON] продуктами харчування, сплачувала рахунки за комунальні послуги, за необхідності купувала ліки, що підтверджуються копіями квитанцій, що містяться в матеріалах справи (а.с. 55-100). Відповідно до копій трудової книжки відповідачки [PERSON], що містяться в матеріалах справи, в березні 2014 року відповідачка звільнилась з посади заступника зав. кафедри ПрАТ «АНЗ «Київський міжгалузевий інститут підвищення кваліфікації», позивачка зазначила, що звільнилась для повноцінного постійного догляду за [PERSON] Також, в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кожен з них пояснив, що був свідком певних обставин, зокрема, знайомства відповідачки з [PERSON] задовго до укладання договору, розвитку їх відносин та ставлення один до одного, належного догляду відповідачкою [PERSON] та очевидного покращення його самопочуття в цей час. Таким чином, оцінюючи вищезазначені обставини, норми права, а також зібрані по справі докази в частині позовних вимог, в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості кожного доказу окремо, а також у їх достатності і взаємному зв'язку, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити за недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed