Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, який уточнивши, обґрунтовував тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 26 січня 1996 року в с.Ширяєве Путивльського району Сумської області. До спадкового майна входять три земельні\~ ділянки, загальною площею 7,248 га, що розташовані\~на території\~[PERSON] сільської\~ради Путивльського\~району Сумської\~області. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно він не може у звязку з тим, що неможливо встановити факт належності правовстановлюючого документа на спадкове майно померлій, а також через те, що було втрачено оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, позивач просив визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, а судові витрати покласти на нього. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якому позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності (а.с.62). Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову,\~просив справу розглянути за його відсутності (а.с.61). Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій проти задоволення позову не заперечувала, просила справу розглядати у її відсутність (а.с.59) У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у \~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1225\~ЦК України та ст.131\~ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Підтверджується матеріалами справи те, що на підставі ст.1222 ЦК України позивач є сином та спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 26 січня 1996 року в с.Ширяєве Путивльського району Сумської області (а.с.6,8). [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав відповідне свідоцтво на її частину (а.с.9). Згідно з записом №62 у Журналі для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету [PERSON] народних депутатів Путивльського району за 1992 рік, [PERSON] 22 грудня 1995 року склала заповіт (а.с.52-54), однак надати інформацію щодо заповіту від імені [PERSON] Сумським обласним державним нотаріальним архівом не має можливості, оскільки заповіти посвідчені посадовими особами органів місцевого самоврядування на зберігання до нотаріального архіву не передавались (а.с.41). Як вбачається з копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №039630 від 24 березня 2001 року [PERSON] є власницею трьох земельних ділянок, загальною площею 7,248 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.7) [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав відповідне свідоцтво на частину спадкового майна (а.с.9). Відповідно до листа Відділу у Путивльському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №59/169-18 від 20 лютого 2018 року повідомлено [PERSON], що згідно з даними «Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю» на території [PERSON] сільської ради значиться запис №519 державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №039630 від 24 березня 2001 року, на ім?я [PERSON], який отримано (а.с.12). Листом державного нотаріуса №1204/02-14 від 10 жовтня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] на земельні ділянки у звязку з тим, що неможливо підтвердити факт належності правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с.10). Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 14 грудня 2017 року цивільну справу за заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа залишено без розгляду (а.с.11). Як розяснено в п.10\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» відповідно до статті 1225\~ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. \~Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 3 пункту 6 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Оскільки право власності померлої [PERSON] на зазначені земельні ділянки було зареєстровано, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №039630 від 24 березня 2001 року, але [PERSON] у звязку з тим, що неможливо підтвердити факт належності правовстановлюючого документа на спадкове майно, не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому відповідно до ст.392 ЦК України, право власності\~ позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону та\~ при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved