Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, покликається на те, що його матері [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,10171га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Мостиського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №043113 від 18.05.2004р. Вказує, що 05.09.2006 року його матір померла. За свого життя заповіту вона не зробила, своїм майном не розпорядилася. Також зазначає, що 04.08.2010 року помер його (позивача) брат [PERSON], який успадкував ? вищевказаного спадкового майна після смерті їх матері [PERSON], так як на момент смерті разом з нею та позивачем проживав. Зазначає, що спадкове майно після смерті матері та брата він (позивач) прийняв у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як на момент смерті [PERSON] та [PERSON] разом з ними проживав. Однак, у звязку з тим, що на вищевказану земельну ділянку відсутній правовстановлюючий документ, він змушений звернутись в суд із вищевказаним позовом. Позивач просить суд визнати за ним право власності на ? земельну ділянку площею 1,10171га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Мостиського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування після смерті [PERSON] та право власності на ? земельну ділянку площею 1,10171га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Мостиського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, а надіслала листа, в якому просить розгляд справи проводити без її участі. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Винесення даного рішення покладає на розсуд суду. Представник третьої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що\~у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 05.09.2006 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивача). До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 1,10171га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Мостиського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №043113 від 18.05.2004року. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №151/2016, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом були сини померлої [PERSON] та [PERSON], які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживали разом із нею на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від спадщини. Інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивача та його брата [PERSON], немає. Отже, позивач та його брат [PERSON] успадкували по ? вищевказаної земельної ділянки. 04.08.2010 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (брата позивача по родинній лінії матері). До складу даної спадщини входить право власності на ? земельну ділянку площею 1,10171га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Мостиського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №043113 від 18.05.2009року, яка була прийнята [PERSON] як спадщина після смерті його матері [PERSON], проте юридично не оформлена. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №152/2016, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцем другої черги спадкування за законом є брат померлого [PERSON] (позивач), який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживав разом із ним на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивача, немає. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (оригіналу вищевказаного Державного акту) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON]; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №043113 від 18.05.2009р.; копією свідоцтва про народження позивача [PERSON]; копією довідки, виданої [PERSON] сільською радою Мостиського району Львівської області №199 від 10.02.2016року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців [PERSON] та [PERSON] та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ч.1\~ст.1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається\~прийняття спадщини\~з умовою\~чи із\~застереженням. Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81,131\~Земельного кодексу\~України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Таким чином, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для визнання за позивачем право власності на ? спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері спадкодавця [PERSON] та право власності на ? спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті брата спадкодавця [PERSON]

Outcome: approved