Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що він є власником нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS]. Цей житловий будинок належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 січня 2011 року. Цей житловий будинок раніше належав його батькові - [PERSON] /померлому [INFO] року/. 06.07.2006 року [PERSON] зареєстрував у своєму житловому будинку відповідача по справі /свого онука/ - [PERSON]. Після того, як позивач успадкував житловий будинок, його племінник - [PERSON] був вже одружений з [PERSON], мали дітей: спільну дитину - сина [PERSON] та дитину [PERSON] від попереднього шлюбу сина - [PERSON], він дозволив відповідачам зареєструватися у нього за адресою: [ADDRESS], але потім про цей вчинок пошкодував. З моменту реєстрації і по теперішній час, відповідачі за місцем реєстрації не проживали і не проживають, їхні особисті речі у житловому приміщенні відсутні. Вони проживають за адресою: [ADDRESS] Всі обов`язки, які стосуються утримання житла, а саме: поточний ремонт, утримання приміщення в належному стані, сплата за електроенергію та воду, виконує лише він. При цьому, змушений нести витрати по оплаті за відповідачів, які фактично не проживають за цією адресою, а в нього невелика пенсія і це є для нього дуже суттєвими витратами. Він неодноразово прохав відповідачів знятися з реєстрації, але його прохання вони ігнорують. Фактично його житловий будинок не є і не був місцем постійного проживання та користування відповідачів і їх малолітніх дітей - вони лише формально зареєстровані за цією адресою: і зняття відповідачів з реєстрації жодним чином не вплине на права малолітніх дітей та на право користування цим житлом, бо діти у ньому ніколи не проживали. Належний йому житловий будинок, обладнаний пічним опаленням на побутовому вугіллі. Для його отримання необхідні довідки від усіх зареєстрованих у житловому будинку осіб про те, чи отримують вони пільгове побутове паливо з місця своєї роботи, чи ні. Кожного разу, як питання стосується надання цих довідок, у нього з відповідачами виникають непорозуміння. Оскільки відповідачі мають право користування житловим приміщенням, що є його приватною власністю, не виконуючи при цьому покладених на них обов`язків з оплати комунальних платежів та інших дій відносно поточного та капітального ремонту, тим самим вони порушують його права, передбачені ч. 1 ст. 319 ЦК України: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином відповідачі протиправно обмежують його в праві користування своїм майном. Просив визнати [PERSON], [PERSON], разом з малолітніми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]; зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Луганської області зняти [PERSON], [PERSON], разом з малолітніми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з реєстрації за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивач не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги. Просив справу розглянути за його відсутністю. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутністю відповідача. Відповідачі у зал судового засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, про час, день, та місце слухання справи були повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Представник відповідача управління Державної міграційної служби України в Луганської області проти заявлених вимог не заперечує, про що повідомила суд письмово. Представник третьої особи: служба у справах дітей Ровеньківської міської ради Луганської області до суду не з`явився, просив справу розглянути за його відсутністю, а рішення ухвалити на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, та надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 січня 2011 року, позивачу належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (ар.с.10). Згідно копії домової книги, в вищезазначеному житловому приміщенні, зареєстровані також відповідачі - [PERSON], [PERSON], разом з малолітніми: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (ар.с.5-8). Відповідно до довідки квартальної, відповідачі постійно мешкають за адресою: [ADDRESS] (ар.с.11). Також судом встановлено, що в належному позивачеві житловому приміщенні, дійсно зареєстровані відповідачі, але не мешкають з лютого 2011 року, що підтверджується довідкою квартальної (ар.с.12), чим порушують житлові права позивача, створюють перешкоди та незручності у користуванні житловим приміщенням, порушують право власника позивача. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 170 ЖК України у разі вибуття на постійне проживання, особа втрачає з цього ж часу право користування житловим приміщенням. Таким чином, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, тому він підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved