Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 20,7 кв.м. перебуває у комунальні власності. 18.11.2019 року між позивачем [PERSON] та ЛКП «Дім» (балансоутримувач будинку на момент укладення договору) було укладено договір найму житлового приміщення, відповідно до якого ЛКП «Дім» (наймодавець) передало у володіння та користування позивачу (наймачеві) житлове приміщення: квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.3. договору у вказаній квартирі, крім наймача, будуть постійно проживати наступні громадяни в складі сім`ї: [PERSON] (брат), [PERSON] (дочка), [PERSON] (дочка). Станом на сьогодні балансоутримувачем будинку [ADDRESS] на підставі ухвали ЛМР №5626 від 10.10.2019 року є ЛКП «Господар». Відповідач, будучи зареєстрованим в квартирі, понад 15 років в ній не проживає, не проявляє жодного інтересу до цієї квартири, не бере участь в утриманні квартири в належному стані, не сплачує орендну плату, комунальні платежі та не несе будь-яких інших витрат на утримання цієї квартири. Натомість весь цей період часу відповідач [PERSON] постійно проживає в будинку тітки за адресою: [ADDRESS] . Оскільки місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано у вказаній квартирі, то позивач вимушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, оскільки нарахування здійснюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Так як відповідач відмовляється самостійно змінити місце реєстрації, а тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому. Позивач додатково пояснив суду, що відповідач формально зареєстрований у спірному житлі, понад 15 років не проживає у квартирі, речей його там не має та витрат по утриманню квартири відповідач не здійснює. Відповідач в судовому засіданні пояснив суду, що дійсно зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] , у вказаному житлі не проживає понад 10 років, навіть ніколи не мав ключів від вказаної квартири. На даний час проживає в будинку тітки за адресою: [ADDRESS] . Питання про чинення йому перешкод у користуванні квартирою раніше ні перед судом, ні перед братом, позивачем по справі, не ставив. Ухвалою судді від 15.10.2020 року відкрито провадження по справі, а справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 20,7 кв.м. перебуває у комунальні власності. 18.11.2019 року між позивачем [PERSON] та ЛКП «Дім» (балансоутримувач будинку на момент укладення договору) було укладено договір найму житлового приміщення, відповідно до якого ЛКП «Дім» (наймодавець) передало у володіння та користування позивачу (наймачеві) житлове приміщення: квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.3. договору у вказаній квартирі, крім наймача, будуть постійно проживати наступні громадяни в складі сім`ї: [PERSON] (брат), [PERSON] (дочка), [PERSON] (дочка). Згідно відповіді №33-вих-51375 від 08.07.2020 року, наданою Личаківською районною адміністрацією ЛМР на запит позивача [PERSON] , встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , станом на 07.07.2020 року зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (дочка) (а.с.9). Разом з тим, як вбачається з актів ЛКП «ДІМ» від 12.11.2019 року та ЛКП «Господар» від 05.03.2020 року, 20.05.2020 року, 07.06.2020 року, 06.08.2020 року (а.с.10-14) відповідач [PERSON] , 1984 року народження, не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , понад строк, протягом якого за тимчасово відсутнім мешканцем зберігається право на житло. Згідно пояснень сторони позивача судом встановлено, що відповідач [PERSON] , хоч і зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає у вказаній квартирі більше 15 років. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] відсутній понад шість місяців в житлі за адресою: [ADDRESS] , таким не користується, а відтак пропустив строк, протягом якого за ним зберігалось право на користування житлом. Тому відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, а відтак підлягає зняттю з реєстрації. Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місяця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Так як позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 840,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із позовом.

Outcome: approved