Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , місцем відкриття спадщини є с. Знам`янка Іванівського (нині - Березівського) району Одеської області. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 4,93 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері. Разом з тим, оформленню спадкового майна в нотаріальному порядку позивачу перешкоджає та обставина, що позивачем пропущений встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, який він пропустив у зв`язку з тим, що вважав себе таким, що спадщину прийняв, оскільки оригінали правовстановлюючих документів перебували у нього, все спадкове майно перейшло у його володіння, таким чином добросовісно помилявся. Отже, з метою захисту своїх прав, позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Окрім іншого, йому також стало відомо, що він у позасудовому порядку не може довести факт родинних стосунків з померлою [PERSON] , оскільки у свідоцтві про його народжені вказано ім`я матері, а саме « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] », у зв`язку з чим на даний момент у нього виникають складнощі при реалізації своїх спадкових прав, оскільки відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється внаслідок її смерті, то вносити зміни до документів померлої є неможливим. Позивач у судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, відповідно до якої вказав, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, та не заперечує проти їх задоволення, просив справу слухати у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з положенням ч.3 ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, судом було встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,93 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Знам`янської (бувшої Червонознам`янської) сільської ради Березівського (нині - Іванівського) району Одеської області, що підтверджується копією державного акту. Відповідно до копії свідоцтва про народження позивач, його матір`ю вказано « [PERSON] ». Відповідно до відповіді з Іванівського РВ ДРАЦС, у позасудовому порядку неможливо повторно видати свідоцтво про смерть, оскільки актового запису про смерть [PERSON] не існує, наявний актовий запис про смерть [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до довідки №1151 від 09.08.2021 року [PERSON] , тобто позивач дійсно допомагав своїй матері [PERSON] , та проводив її поховання за власні кошти. Відповідно до довідки Знам`янської сільської ради, [PERSON] проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою [ADDRESS] , проживала та була зареєстрована одна. Той факт, що позивач є рідним сином померлої [PERSON] позивач підтверджує довідками з сільської ради та показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Що стосується заяви про встановлення факту родинних відносин та суд зазначає наступне. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу. Позивачем долучено до заяви відповідь органу ДРАЦС, що підтверджує неможливість встановити даний факт в позасудовому порядку. У відповідності із ст.ст.\~293, 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин між позивачем та її бабусею є необхідним для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Факт, про вставлення якого просить позивач має для нього юридичне значення, оскільки надає правові підстави для спадкування та від його встановлення залежить виникнення громадянських прав позивача. Також, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно п.7\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до частини першої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуюче вищезазначене, суд вважає за необхідне в цій частині вимоги задовольнити, оскільки у суду згідно з наданих доказів не виникає сумнівів щодо того, що позивач є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Стосовно позовної вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, то суд виходить з такого. Як встановлено в судовому засіданні позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] першої черги за законом. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні та спадкова справа на померлу не заводилась, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, посилаючись на ту обставину, що вважав себе таким, що спадщину прийняв, оскільки оригінали правовстановлюючих документів перебували у нього, все спадкове майно перейшло у його володіння, таким чином добросовісно помилявся. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму\~Верховного\~Суду\~України №\~7\~«Про\~судову\~практику у\~справах\~про\~спадкування» від\~30.05.2008\~року передбачено, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 п.24 передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як достовірно встановлено в судовому засіданні із документів, які ніким не заперечуються, що позивач є спадкоємцем і пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Крім того судом вбачається, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), тому вважає, що позивач має право на визначення додаткового строку - 4 місяці, який буде достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] .

Outcome: approved