Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 324137-IS від 01.06.2013 року про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановленням кредитного ліміту. Представник позивача в судове засідання з`явився, проти розгляду справи за відсутності відповідача не заперечував, позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі. Відповідач неодноразово викликався до суду належним чином, у порядку ст. ст. 77, 169 п. 2,3 ЦПК України, але в суд не зявляється, причини неявки суду не повідомляє. Позовні вимоги не оспорює. Судові повістки повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Суд вважає можливим розглядати справу у порядку ст. 77, 169 п. 2, 3 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Перевіривши матеріали справи, дослідивши інші докази в їх сукупності з іншими доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з того, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 324137-IS від 01.06.2013 року про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановленням кредитного ліміту (а.с. 9-15). Позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, встановлений у договорі. Відповідач же не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до укладеного договору позивач 01.06.2013 року відкрив відповідачу та надав послуги по обслуговуванню карткового рахунку в національній валюті України гривні, емітував та видав клієнту БПК («банківська платіжна картка»), яка є власністю банка, та ПІН код до неї для проведення розрахунків з використання БПК за дебетно-кредитною платіжною схемою. Відповідно до п. 2.3.1. кредитного договору № 324137-IS від 01.06.2013 року позивач відкрив відповідачу позичковий рахунок та надав відповідачу кредит на умовах строковості, поворотності та платності шляхом відкриття кредитної лінії в розмірі 2000,00 грн. строком до 31.05.2015 року, а відповідач використав надану банком послугу з кредитування. Пунктом 2.3.3 кредитного договору № 324137-IS від 01.06.2013 року визначено, що заборгованість за основним боргом є сума отриманих і непогашених кредитів у рамках даного договору; заборгованість за договором є заборгованість за основним боргом, нарахованими процентами, пенею, штрафами, комісіями та іншими платежами відповідно до умов договору. В пункті 2.4.1. договору № 324137-IS від 01.06.2013 року позивач та відповідач домовились, що відповідач зобов'язаний повернути 5% від заборгованості за основним боргом на кінець розрахункового періоду (обов'язковий платіж») та сплатити всі нараховані за розрахунковий період проценти за користування кредитними коштами не пізніше, ніж через 15 календарних днів після закінчення кожного календарного місяця. Календарний місяць визначено договором як «розрахунковий період» (а.с. 10). Пунктом 2.4.4. договору встановлено наступні розміри процентів: протягом 45 календарних днів з дати виникнення заборгованості за основним боргом (протягом «пільгового періоду») - за ставкою 0,01 % річних, виходячи з бази розрахунку процентів «Факт/360». Після закінчення «пільгового періоду» - за ставкою 30,99% річних («базова ставка»), виходячи з бази для розрахунку процентів «Факт/360») (а.с. 10). Відповідно до п. 2.4.7. договору простроченою заборгованістю є заборгованість, яка не погашена у встановлені договором строки (а.с 10). На суму простроченої заборгованості згідно п. 2.4.6. договору нараховуються щодня з першого дня виникнення такої заборгованості за ставкою 50% виходячи з бази розрахунку процентів «Факт/360». Крім того, відсотки у розмірі 50% річних відповідач, згідно умовам п. 2.4.5., 2.3.5. договору зобов'язаний сплатити позивачу за користування овердрафтом (у разі виникнення овердрафта за картковим рахунком). Крім того, сторони додатково визначили у п. 4.1. договору відповідальність відповідача за порушення договору у вигляді комісії (а.с. 10): Підпунктом 4.1.1. визначено, що за прострочення оплати обов'язкового платежу на 7 календарних днів відповідач зобов'язаний сплатити комісію в розмірі 30 грн. За прострочення обов'язкового платежу на 30 календарних днів встановлено обов'язок відповідача сплатити комісію 300 грн.. Однак, відповідач не виконав визначених договором обов'язків, з 16.07.2013 року, допускає порушення зобов'язань, не сплатив заборгованість і не забезпечив своєчасного поповнення карткового рахунку грошовими коштами для здійснення позивачем договірного списання згідно умов договору. Внаслідок цього станом на 10.02.2015 року виникла прострочена заборгованість у розмірі 4821,45 грн., що складається з наступних сум: строкова заборгованість за кредитом - 1 648,24 грн, прострочений кредит - 712,00 грн, прострочені відсотки - 261,65 грн., штрафні відсотки - 121,81 грн, строкові відсотки - 67,75 грн., комісія за несвоєчасну оплату щомісячного платежу більше 7 днів - 210 грн; комісія за несвоєчасна оплату щомісячного платежу більше 30 днів - 1 800,00 грн.. Відповідачу позивачем 20.08.2014 року відповідно до п. 5.12. договору надсилалось повідомлення про невиконання договору з вимогою про сплату заборгованості, проте відповідачем дане повідомлення залишене без задоволення (а.с. 21-23). На підтвердження зазначеного позивачем надано зроблений на підставі договору розрахунок заборгованості (а.с. 8), який сторонами не оспорювався. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін). Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. При таких умовах, відповідач повинен компенсувати всі суми боргу, які залишились за невиконання кредитних зобовязань, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, в тому числі і документально. Згідно ст. 88 ЦПК України відповідач повинен сплатити судові витрати, а саме судовій сбір, який позивач сплатив при предявленні позову до суду, що підтверджується квитанцією сплати держмита у розмірі 243,60 грн. (а.с. 1) Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved