Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 25 листопада 2011 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - позивач) та [PERSON] (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №2300211\\05\\11 (далі - договір). У відповідності до умов даного договору позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 17 листопада 2012 р. в м. Дніпропетровську по вул. Тітова сталася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля марки «ВАЗ» р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], та транспортного засобу - автомобіля марки «Тойота» р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] (страхувальник). Внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Тойота» р/н [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень. Згідно рахунку №АМ-6015 від 23.01.2013 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота» р/н [NUMBER] склала 14 948, 91 грн. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, виконуючи взяті на себе зобов'язання по договору страхування, на підставі страхового акту №1.001.12.04043/VESK02361 від 24.01.2013 р. та розрахунку суми страхового відшкодування, позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 14 458, 91 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5275 від 28.01.2013 року. Відтак, загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав 14 458,91 грн. Відповідно до постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] п.10.2 Правил дорожнього руху України, чим останній скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 948, 91 грн.; підставу позову становлять приписи ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У судове засідання сторони не з'явилися, водночас представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд позов задовольнити повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, також не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішував справу у порядку заочного розгляду та на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 25 листопада 2011 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №2300211\\05\\11 (далі - договір). У відповідності до умов даного договору позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 17 листопада 2012 р. в м. Дніпропетровськ по вул. Тітова сталася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля марки «ВАЗ» р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], та транспортного засобу - автомобіля марки «Тойота» р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] (страхувальник). Внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Тойота» р/н [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень. Згідно рахунку №АМ-6015 від 23.01.2013 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота» р/н [NUMBER] склала 14 948, 91 грн., та дана сума була виплачена на користь страхувальника. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Хоменко Д.І. було визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як було встановлено судом, страховиком було виплачено страхове відшкодування на користь страхувальника, про що свідчать матеріали судової справи, та що підтверджується копією відповідного платіжного доручення, через що на виконання ст. 27 Закону України «Про страхування» та ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 993, ч. 1 ст. 1191 Цивільного Кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 28 січня 2013 р., що підтверджується платіжним дорученням №5275 від 28.01.2013 р. За ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виконуючи даний обов'язок доказування, з боку позивача було доведено здійснення підстав та факту самої виплати страхового відшкодування, утім, відповідач у судове засідання не з'явився, не скористався правом надання заперечень проти позову, з його боку не було надано жодних доказів та не було заявлено клопотань про їх витребування у випадку складнощів в їх отриманні, адже на виконання ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, через що суд мав би змогу дійти до іншого висновку у справі, яка розглядалася судом. З огляду на вищенаведене, позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved