Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 43 898,21 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 26 грудня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики № 2/12/2013, відповідно до якого відповідач отримав в позику грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн. із кінцевим терміном повернення коштів 30.06.2014 року. Зобов'язання з повернення грошових коштів у термін визначений договором відповідачем виконано не було. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму позики 30 000 грн. та відповідно до умов договору і положень ст. 1046 ЦК України за невиконання грошового зобов'язання штраф в сумі 6 000 грн. та відсотки за користування коштами за період з 26.12.2013 року по 30.06.2014 р. в сумі 1 191 грн. 36 коп. і відсотки за період з 01.07.2014 року по 31.03.2015 р. у розмірі 6 706 грн. 85 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, представником позивача [PERSON] до суду подано заяву у якій просить розглянути справу у його відсутності, в заяві вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, 16 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № 2/12/2013, відповідно до умов якого [PERSON] отримав від позивача грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн. Відповідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав. Відповідно до п. 3.2 укладеного договору позики, повернення позики здійснюється позичальником одним траншем 30 червня 2014 року. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Пунктом 5.1 договору передбачено, що у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань повернути грошові кошти, які передбачені у ст.. ст.. 3 та 4 цього договору, позичальник буде зобов'язаний сплатити позикодавцю штраф у розмірі 20 % від суми, яка не повернути вчасно. Такий штраф має сплачуватися позичальником на вимогу позикодавця на банківський рахунок позикодавця. Відповідно до розрахунку, позивач просить стягнути з відповідача штраф передбачений п. 5.1. договору позики, що враховуючи суму не повернутих коштів становить 6 000,00 грн. Пунктом 5.2 договору позики передбачений обов'язок позичальника у разі порушення своїх зобов'язань, сплатити позикодавцю проценти за ставкою 30 процентів річних, які нараховуються на суму, яка не була повернута. Таким чином сума процентів за порушенням позичальником своїх зобов'язань за період з 01.07.2014 року по час заявлених вимог - по 31.03.2015 р. становить 6 731,51 грн. (30 000 грн. х (30 : 365 : 100) х 273 дні). Також позивач просить стягнути з відповідача відсотки за користування коштами з 26.12.2013 року по 30.06.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За заявлений період до визначеного умовами договору строку повернення позики (з 26.12.2013 р. по 30.06.2014 р.) з урахуванням ставки НБУ підлягають стягненню відсотки у розмірі 1 183 грн. 55 коп. Отже, загалом сума до стягнення складає у розмірі 43 915 грн. 06 коп. Проте у прохальній частині позову позивач просить стягнути з відповідача загальну суму 43 898 грн. 21 коп. В спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 438 грн. 98 коп.

Outcome: approved