Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №BL_ЖГ00077227 від 20 вересня 2011 року у розмірі 31298,26 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 вересня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № BL_ЖГ00077227, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 8500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних та щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75% від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 20 вересня 2014 року. Відповідачем були порушені зобовязання, встановлені умовами договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредит і процентів за користування кредитом, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17 серпня 2015 року становить 31298,26 гривень, з яких: прострочена до повернення сума кредиту 4398,83 гривень, прострочені проценти за користування кредитом 1964,17 гривень, комісія за управління кредитом 2380,00 гривень та плата за пропуск платежів 22555,26 гривень, яку відповідач до теперішнього часу не сплатив. Представники позивача [PERSON] та [PERSON], які діють на підставі довіреностей, у судове засідання не зявилися, надали суду заяви, якими підтримують позовні вимоги в повному обсязі, просять розглянути справу у їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій відповідач позовні вимоги визнав повністю, просив зменшити пеню. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 20 вересня 2011 року між Публічним [PERSON] товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] Миколайовиечм був укладений договір банківського обслуговування № BL_ЖГ00077227, відповідно до умов якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» надає позичальнику грошові кошти в національній валюті України у сумі 8500 гривень на поточні потреби у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії з терміном повернення до 20 вересня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00% річних на суму залишку заборгованості по кредиту, комісії за управління кредитом у розмірі 1,75% від суми кредиту, а позичальник, в свою чергу зобовязується повернути кредит та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку та на умовах, передбачених зазначеним договором. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зазначеному кредитному договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з умовами та правилами надання банківських послуг, а також з Графіком погашення заборгованості за кредитом та процентами, який є Додатком №1 до кредитного договору № BL_ЖГ00077227 від 20 вересня 2011 року та Детальним розписом загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості Кредиту і реальної процентної ставки, який є Додатком №2 до кредитного договору № BL_ЖГ00077227 від 20 вересня 2011 року, в яких останній також поставив свій підпис. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свої зобовязання за зазначеним договором виконав у повному обсязі та відповідно до заяви-анкети на отримання «Кредиту готівкою» та відкриття поточного рахунку, [PERSON] був відкритий особовий рахунок. Згідно п. 2.5.1, 2.5.2 щомісячний платіж, передбачений Графіком, складається зі строкової частини Кредиту та строкових процентів, регулярні рівні щомісячні платежі, що направляються на погашення Кредиту, а саме основного боргу та процентів, що розраховуються таким чином, що в кінці строку Договору за умови належного виконання зобовязання Позичальником заборгованість повністю погашається. Позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБіБанк», вказаний в п.6 Спеціальної частини договору, у волюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених в графіку, а також в сумах комісії за управління Кредитом. Банк не несе відповідальності та строки та умови перерахування грошових коштів, що спрямовані Позичальником на виконання своїх боргових зобовязань за цим Договором через інші уповноважені банки та/або фінансові установи. Судом встановлено, що відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення сум отриманого кредиту, у зв?язку з чим утворилася заборгованість за вказаним договором та процентами за користування кредитом, яка станом на 17 серпня 2015 року становить 8743 гривень, з яких: прострочена до повернення сума кредиту 4398,83 гривень, прострочені проценти за користування кредитом 1964,17 гривень, комісія за управління кредитом 2380,00 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п. 3.3.3 Загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за Договором перевищило 60 календарних днів, [PERSON] має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини Договору (25% від суми кредиту). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, відповідачу станом на 017 серпня 2015 року року були також нараховані плата за пропуск платежів у розмірі 22555,26 гривень, що, виходячи з положень ст. 549 ЦК України та п. 4.2 Загальної частини кредитного договору та п. 8 Спеціальної частини кредитного договору є неустойкою. Разом з тим, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 17 серпня 2015 року прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом склали 6363 гривень, а розмір нарахованої позивачем неустойки 22555,26 гривень. Таким чином, розмір нарахованої неустойки за порушення виконання зобов'язань за договором є не співмірним з сумою заборгованості за кредитом та більш ніж у два раз перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, визначених у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3\~\~ст. 509 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зменшити\~\~розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача до 6363 гривень. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст.. 617 ЦК України. Крім того, відповідач не заперечував проти нарахованої позивачем суми заборгованості за кредитним договором, про що свідчить його заява про визнання позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 22 частини 1\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», в редакції закону, що діяв на момент поддання позовної заяви. Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а також враховуючи вимоги п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до яких, у разі якщо суд на підставі\~частини третьої\~статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, суд стягує судовий збір з відповідача в дохід держави у повному обсязі у розмірі 1218 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial