Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про укладення договору житлового найму, покликаючись на те, що в 2005 році в інтересаї неповнолітніх дітей керівництво ПТУ №1 дало згоду його сімї на вселення в приміщення №111 будинку №43 на вул. Роксоляни. Не зважаючи на те, що його сімя вселилась з відома та згоди тодішнього власника житлового приміщення, відповідач звернувся до суду з позовом про виселення всіх членів сімї Гедз, хоча він в цей час брав участь в бойових діях в зоні проведення АТО. Зараз іде передача цього будинку №43 на баланс Львівської міської ради, а тому він вважає, що має першочергове право забезпечення житловою площею та закріплення спірного житлового приміщення за ним. Просить зобовязати ПАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» укласти з ним договір житлового найму квартири №111 на вул. Роксоляни, 43 у м. Львові. У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги, давши аналогічні пояснення, просять позов задовольнити. Також, представник позивача зазначила, що ухвала Вищого спеціалізованого суду України, якою залишено без змін рішення Залізничного районного суду м. Львова щодо виселення позивача та членів його сімї з оспорюваної квартири не є чинним, оскільки на даний час позивачем подано апеляційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що ні позивач, ні члени його сімї з 2009 року не мають право проживання у квартирі №111 на вул. Роксоляни, 43 у м. Львові, оскільки не укладали договір про оренду, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2014 року всіх членів сімї Гедз виселено із даної квартири, яке залишено у цій частині без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України. Окрім того, позивач не знаходиться та ніколи не знаходився у трудових відносинах з відповідачем, а тому його вимоги щодо укладення з ним договору найму є безпідставними. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та члени його сімї проживали з 01 січня 2005 року відповідно до договору оренди по 2009 рік у квартирі №111 на вул. Роксоляни, 43 у м. Львові. /а.с. 9-15/ Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2014 року виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із квартири №111 на вул. Роксоляни, 43 у м. Львові. /а.с. 23/ Вказане рішення у цій частині рішенням Апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2014 року залишено без змін, яке в свою чергу залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року. /а.с. 20/ Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вселились у квартиру №111 на вул. Роксоляни, 43 у м. Львові без відповідної на те правової підстави, з 2009 року з відповідачами договір найму даного приміщення не укладався, права на користування ним вони не мають, а також всі відповідачі забезпечені житлом. /а.с. 20, 21/ Враховуючи наведене, чітко вбачається, що позивача [PERSON] виселено рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2014 року з квартири №111 на вул. Роксоляни, 43 у м. Львові, з 2009 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] без відповідної правової на те підстави користувались даною квартирою, а тому, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та у позові слід відмовити. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Виходячи з вищенаведеного та оцінюючи докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження у судовому засіданні, позивачами не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed