Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 16 жовтня 2017 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 4-13384, за умовам якого останній отримав від нього грошові кошти у сумі 4 000 грн. зі сплатою 127,5 % річних на строк 365 днів, а саме до 16 жовтня 2018 року, при цьому, закінчення вказаного строку не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань. Так, згідно довідки розрахунку заборгованості станом на 31 липня 2019 року [PERSON] умови договору не виконав та у нього існує заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 26 682 грн., а саме 4 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9 142 грн. - нараховані відсотки; 13 540 грн. - нарахована пеня. Враховуючи наведене, просить стягнути вказану заборгованість та суму витрат, пов`язаних з досудовими заходами по поверненню останньої (300 грн.) і розмір сплаченого судового збору (1 921 грн.). У судове засідання представник позивача не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 16 жовтня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» та [PERSON] на підставі заяви останнього №4-13384 було укладено кредитний договір № 4-13384, згідно якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в національній валюті на загальну суму 4 000 грн. строком на 365 календарних днів, тобто до 16 жовтня 2018 року. При цьому сторонами погоджено, що договір діє до повного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору, та не припиняє щоденне нарахування кредитором процентів (відсотків). Позичальник зобов`язався повернути грошові кошти у встановлений договором строк шляхом внесення щомісячних платежів, та сплатити 0,35 % за кожний день користування кредитом, що становить 127,75 % річних за весь період (тип процентної ставки - фіксована). Відповідно до п. 1.6 договору нарахування процентів (відсотків) за цим договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та не робочих днів включно). Кількість днів у році приймається за 365. Проценти (відсотки) за користування кредитом нараховуються щодня та протягом усього строку користування кредитом. Згідно п. 4.1, 4.2 цього договору позичальник зобов`язується погасити кредит та відсотки за користування ним шляхом внесення готівки в касу або на рахунок кредитора до 16 жовтня 2018 року (а. с. 12-17). Також встановлено, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання, а саме не здійснював щомісячні платежі, у зв`язку з чим його заборгованість перед позивачем станом на 31 серпня 2019 року становить 26 682 грн., з яких 4 000 грн. - заборгованість по кредиту; 9 142 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 13 540 грн. - заборгованість по пені (а. с. 19-26). Крім цього встановлено, що досудова вимога ТОВ «Інтеркеш Україна» №1993800-4/2 від 08 серпня 2018 року про погашення заборгованості за кредитним договором № 4-13384 від 16 жовтня 2017 року залишена відповідачем [PERSON] без задоволення (а. с. 18). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно 5.3.1, 5.3.3 кредитного договору № 4-13384 від 16 жовтня 2017 року позичальник зобов`язався використати кредит на передбачені цілі, забезпечити його своєчасне повернення та сплату нарахованих відсотків. Кошти для погашення заборгованості в першу чергу спрямовувати на сплату відсотків, пені (у разі наявності), потім - на погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 6.1-6.4 вказаного кредитного договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України. Порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору. У кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за даним договором (відносно повноти та строків сплати відсотків за кредитом та/або сплати відсотків та/або повернення кредиту не в повному обсязі) та у разі порушення графіку погашення кредиту, зазначеного в п. 1.7 договору, позичальник сплачує пеню в розмірі сто гривень. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору він зобов`язаний відшкодувати кредитору завдані збитки (а. с. 13-14). Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 4-13384 від 16 жовтня 2017 року, суд вважає, що позовна заява про стягнення заборгованості є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Що стосується судових витрат, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1 ст. 134 цього Кодексу разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача 2 221 грн. судових витрат, а саме 300 грн. витрат, пов`язаних з досудовими заходами по поверненню заборгованості, та 1 921 грн. сплаченого судового збору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Частиною 8 ст. 141 цього Кодексу передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Встановлено, що згідно платіжного доручення № 1206 від 08 лютого 2019 року позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 1 921 грн. судового збору (а. с. 1), при цьому, будь-яких інших доказів у підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних з досудовими заходами по поверненню заборгованості, та/або заяви ТОВ «Інтеркеш Україна» про надання таких протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі матеріали справи не містять. Враховуючи вищенаведене та те, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 1 921 грн., тоді як підстав для покладення на [PERSON] інших заявлених судових витрат суд не знаходить.

Outcome: approved