Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 11 жовтня 2011 року в розмірі 15 093,51 гривень, з яких 8 389,32 гривень - заборгованість за кредитом, 3 960,11 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 549,15 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 694,93 гривень - штраф (процентна складова). Позов мотивує тим, що 11 жовтня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 8 400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення протягом дванадцяти місяців з правом пролонгазіції терміну дії договору у випадку не повідомлення однією із сторін про припинення терміну дії договору. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України. Представник позивача Деркач Ю.Ю., який діяв на підставі довіреності від 20 листопада 2013 року, в судове засідання не з'явився, подав клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання 8 і 26 вересня 2014 року не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 11 жовтня 2011 року між сторонами був укладений договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін (а.с 8-33). Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов'язання сторін. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Пунктом 1.1.5.20 умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушені клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених чинним договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень плюс 5% від суми позову. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 15 093,51 гривень, з яких 8 389,32 гривень - заборгованість за кредитом, 3 960,11 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 549,15 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 694,93 гривень - штраф (процентна складова), що стверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6, 7). Вказаний розрахунок складений у відповідності до умов кредитного договору. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору № б/н від 11 жовтня 2011 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов'язань. У зв'язку з наведеним з відповідача на користь позивача слід стягнути 15 093,51 гривень. При цьому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у справі, що складаються з 243,6 гривень - судового збору.

Outcome: approved