Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] неправомірно стягнутих коштів в розмірі 7880,88 грн., моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до виконавчого напису № 5504 від 09.11.2016 вчиненого приватним нотаріусом Завалієвим А.А., та в подальшому 11.07.2017 державним виконавцем Вишгородського райвідділу ДВС ГТУЮ у Київській області за даним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження № 54265165, та було стягнуто на користь АТ КБ «ПриватБанк» і не повернуто стягнені кошти в розмірі 7808,88 грн. Ухвалою від 19.04.2019 у справі відкрито провадження та з урахуванням ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 30.11.2020 до суду надійшов відзив представника відповідача, в якому він заперечує проти заявленої позовної заяви в повному обсязі, вважає її необгрунтованою та такою що не підлягає задоволенню. В обґрунтування свого відзиву відповідач зазначив, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів порушення його прав, зокрема, посилання позивача в позовній заяві на доказ Довідку від 11.01.2019 №8/М-01, яка була видана Вишгородським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України Київської області, стосовно відрахування коштів згідно виконавчого листа, та не міститься в матеріалах цивільної справи, а також не прописана в додатках позовної заяви. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, судом встановлено, що на підставі виконавчого напису № 5504 від 09.11.2016 вчиненого приватним нотаріусом Завалієвим А.А., 11.07.2017 державним виконавцем Вишгородського райвідділу ДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження № 54265165, та стягнуто на користь АТ КБ «ПриватБанк» кошти в розмірі 7808,88 грн. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20.11.2018 по справі № 363/3179/17 за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (зміна назви на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»), треті особи: приватний нотаріус Завалієв Артем Анатолійович, Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5504, вчинений приватним нотаріусом Завалієвим Артемом Анатолієвичем від 09.2016 щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до договору від 26.11.2010 грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч. 1 ст. 390 ЦК України, власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним. Відповідно до ч. 1 ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна. Відповідно до статті 12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті, обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядаючи справу, суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В позовній заяві позивач посилається на довідку від 11.01.2019 №8/М-01, яка була видана Вишгородським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України Київської області, стосовно відрахування коштів з 01.09.2017 згідно виконавчого листа № 5504 від 09.11.2016 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 11211,59 грн. Проте, зазначений доказ (Довідка від 11.01.2019 №8/М-01) не міститься в матеріалах цивільної справи, а також не прописана в додатках позовної заяви. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення неправомірно стягнутих коштів є недоведеними та такими, що не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки [PERSON] , в порушення вимог ст. 77 ЦПК України, не надав суду належних доказів та не довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених його позовних вимог.

Outcome: dismissed