Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] боргу за борговою розпискою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.08.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів у вигляді розписки, на суму 6750 доларів США, строком на два роки. Відповідно до цієї розписки, відповідач зобов'язався погашати борг кожні два місяці по 282 долара США, у випадку разової несплати боргу, повернути залишок боргу у повному обсязі за вимогою позивача. З часу виникнення зобовязання і до часу звернення до суду із даним позовом відповідач свої зобов'язання не виконав. У зв'язку із зазначеними обставинами, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 6750 доларів США, що станом на час розгляду справи становить 83602 грн. 54 коп. та судові витрати на сплату судового збору в сумі 1124 грн. 50 коп. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов визнав повністю, підтвердив обставини викладені у позовній заяві. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 27.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів у вигляді розписки, на суму 6750 доларів США, строком на два роки. Відповідно до цієї розписки, відповідач зобов'язався погашати борг кожні два місяці по 282 долара США у випадку разової несплати боргу повернути залишок боргу у повному обсязі за вимогою позивача. З часу виникнення зобов'язання і до часу звернення до суду із даним позовом відповідач свої зобов'язання не виконав /а.с. 6/. Згідно інформації отриманої з офіційного веб сайту Національного банку України станом на 28.05.2014 року офіційний курс гривні щодо долара США становив 11,75 грн. Після зернення [PERSON], [PERSON] не повернув належні позивачу грошові кошти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором Оскільки відповідач [PERSON], в односторонньому порядку, порушив свої зобов'язання щодо повернення позивачу належних йому грошових коштів та не здійснив жодної проплати з часу укладення договору позики у строки, встановлені розпискою, суд вважає за необхідне стягнути з нього вказану суму боргу у повному обсязі, відповідно вимог ЦК України. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином відповідно до ст. 599 ЦК України. Таким чином, відповідач заборгував перед позивачем відповідно до укладеної між сторонами розписки від 27.08.2013 року 6750 доларів США, що еквівалентно 79312 грн. 50 коп. відповідно до курсу валют встановлених Національним банком України станом на 28.05.2014 року (довідка про офіційний курс валют Національного банку України станом на 28.05.2014 року міститься в матеріалах справи). Позаяк позивачем заявлено вимогу у більшому розмірі ніж на час розгляду справи становить еквівалент згідно офіційного курсу національної валюти, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково виходячи із офіційного курсу встановленого Національним банком України на час розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, відповідно до розрахунків наданих позивачем в судовому засіданні.

Outcome: partial