Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що ним, на виконання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс № АС/9530602 від 22.12.2013 року, що укладено між ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» і [PERSON], в рахунок шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, сплачено страхове відшкодування в розмірі 30 327 гривень 08 копійок. Постановою уповноваженого органу від 12.03.2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що на підставі статті 38 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у нього виникло права подати регрес ний позов, а тому, просить стягнути з відповідача на свою користь суму завданої останнім шкоди. Представник позивача в судове засідання не прибув, просив проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі та пояснив, що має відповідати за спричинену ним шкоду. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно із Полісом № АС/9530602 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.12.2013 року, ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» застрахувало цивільно-правову відповідальність [PERSON] забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] (а.с. 5). Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Степаненка В.В. від 12 березня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення № 362/923/14-п встановлено, що 24 лютого 2014 року, приблизно о 21 годині 55 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ваз 2103», номерний знак [NUMBER] по вулиці Грушевського в місті Василькові Київської області, здійснив дії, що призвели до ДТП за участю автомобіля марки «Renault», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], після чого залишив місце пригоди, чим порушив пункти 2.3 (б), 2.5 і 2.10 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 і ч. 2 ст. 130 КУпАП; в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою встановлено і повністю доведено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 122-4 і 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а. с. 9). Нормою частини 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З копії страхового акту № 13732 від 22.05.2014 року вбачається, що вищевказана подія комісією страховика кваліфікована як страховий випадок у зв'язку з чим, згідно із страховим актом і полісом № АС/9530602 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.12.2013 року, до сплати на користь [PERSON] підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 30 327 гривень 08 копійок (а.с. 6 - 7). Копією платіжного доручення № 4898 від 16 липня 2014 року підтверджується факт виплати [PERSON] страхового відшкодування в сумі 30 327 гривень 08 копійок (а.с. 30). Крім того, за заявою позивача, ФОП [PERSON] було здійснено оцінку транспортного засобу, за результатами проведення якої останнім видано рахунок на оплату № 2324 від 22.04.2014 року на суму в розмірі 490 гривень 00 копійок (а.с. 31). В дослідженій судом копії страхового акту № 13732 від 22.05.2014 року відображено, що розрахунок суми страхового відшкодування складається також із затрат на врегулювання збитку у вигляді оплати послуг експерта в сумі 640 гривень 00 копійок, а загальна сума збитку становить 30 967 гривень 08 копійок (а.с. 6 - 7). Відповідно до частини другої статті 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно із підпунктом «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Отже, оскільки [PERSON] будучи водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, слід зробити висновок, що на підставі підпункту «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача виникло право подати регресний позов до відповідача. Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Норма пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із статтею 993 ЦК України та у відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до стягнення з відповідача в порядку регресу на користь позивача підлягає сума в розмірі 30 967 гривень 08 копійок, а тому, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved