Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивачзвернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Власником іншої 1/2 частини вказаної квартири є [PERSON] . Право спільної часткової власності у сторін на вказану квартиру у вказаних частках виникло на підставі рішення апеляційного суду Херсонської області від 22.03.2012 року у справі 22ц-2190/676/2012. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 14.08.2013 року у справі №667/3749/13-ц визначено порядок користування квартирою [ADDRESS] між співвласниками: прийнято рішення виділити в користування [PERSON] житлову кімнату № 6 площею 16,96 м. кв., балкон II площею 4 м. кв.; виділити в користування [PERSON] із сином [PERSON] житлову кімнату №2 площею 12,64 кв.м., житлову кімнату № 5 площею 8,91 кв.м., лоджію І на плані технічного паспорту площею 6,13 м.кв.; у спільному користуванні залишити передпокій № 1 площею 10,51 кв .м., кухню №7 площею 11,42 кв. .м., туалет № 3 площею 1 кв.м., ванну кімнату № 4 площею 2,6 кв.м., вбудовану шафу № 8 площею 0,6 кв.м. Також вказаним рішенням зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження належним йому майном, шляхом надання вільного доступу до квартири [ADDRESS] . Із квартири, яка належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , неможливо виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири з окремими системами життєзабезпечення. Крім цього, вказаним рішенням встановлено, що поділ вказаної квартири в натурі з переобладнанням і ізольовані квартири з окремими виходами є неможливим. Отже, виділ у натурі частки із квартири, яка належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності є неможливим. У зв`язку з викладеним, позивач, посилаючись на ч.2 ст.364 ЦК України, просить стягнути з відповідача на свою користь компенсацію ринкової вартості 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка буде визначена в результаті проведення експертизи та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження до підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений через представника. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, а також стягнути понесені судові витрати за сплату судового збору в сумі 2000,00 гривень та 28000,00 гривень за надання правничої допомоги. Зазначив, що доказів понесених судових витрат у розмірі 28000,00 гривень не має. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений через представника. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що відповідач не згодна сплатити грошову компенсацію, попереднього внесення на депозитний рахунок вартості цієї частки на рахунок суду не здійснювала за відсутністю коштів. Визначений порядок користування житловою площею квартири не порушує та позивачу перешкод не завдає. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 22.03.2012 року рішення Комсомольського районного суду Херсонської області від 22.11.2011 року в частині виділення [PERSON] 2/3 частини квартири [ADDRESS] та визнання за нею права власності на 2/3 частини квартири змінено, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Рішення суду в частині виділення [PERSON] 1/3 частини квартири [ADDRESS] та визнання за ним права власності на 1/3 частину квартири змінено, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 6600 грн. компенсації за перевищення частки у майні. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 14.08.2013 року визначено порядок користування квартирою [ADDRESS] між співвласниками. Виділено в користування [PERSON] житлову кімнату №6 площею 16,96 м.кв., балкон II площею 4 м. кв.; виділено в користування [PERSON] із сином [PERSON] житлову кімнату №2 площею 12,64 кв.м., житлову кімнату № 5 площею 8,91 кв.м., лоджію І на плані технічного паспорту площею 6,13 м.кв.; у спільному користуванні залишено передпокій № 1 площею 10,51 кв .м., кухню №7 площею 11,42 кв. .м., туалет № 3 площею 1 кв.м., ванну кімнату № 4 площею 2,6 кв.м., вбудовану шафу № 8 площею 0,6 кв.м. Зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження належним йому майном, шляхом надання вільного доступу до квартири [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №18385551 від 27.02.2014 року право власності позивача на Ѕ частку зареєстровано 27.02.2014 року. Відповідно до ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду ( ч.2 ст.370 ЦК України). Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.п.22,23,25,30 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»- вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч.4 ст.65 СК України). Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч.4, 5 ст.71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Відповідач категорично відмовляється відшкодовувати вартість частки у спільному майні позивачу. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином, оскільки відповідач заперечує проти стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні на користь позивача, тому суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed