Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], укладений між ним та відповідачами. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.11.1997 року між ним та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені на той час неповнолітнього сина [PERSON], було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований на товарній біржі «Придніпровська товарна біржа» за №789-Н/97. За умовами Договору, останній не підлягав нотаріальному посвідченню, однак в даний час з'ясувалося, що згідно діючого законодавства Договір купівлі-продажу нерухомого майна, не завірений нотаріально, є нікчемним, але між ним та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені на той час неповнолітнього [PERSON], була досягнута обопільна домовленість про всі його істотні умови і жодна із сторін спеціально не ухилялась від його нотаріального посвідчення, що і є підставами для визнання цього Договору дійсним. Позивач у судове засідання не з'явився, його представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідачів - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 11.11.1997 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені на той час неповнолітнього сина [PERSON], було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - Договір), а саме квартири [ADDRESS] (а.с.5). Цей Договір був укладений у виконання біржового контракту та зареєстрований за №789-Н/97 на товарній біржі «Придніпровська товарна біржа», а 16.11.1997 року вказана квартира була зареєстрована за позивачем у Комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності, про що у реєстровій книзі були зроблені відповідні записи (а.с.5 зі зворот.боку). Між тим, на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зазначений Договір нотаріальному посвідченню не підлягав, що в даний час створює перешкоди позивачу в розпорядженні власністю, оскільки, відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Разом з тим, у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року біржова угода (правочин) вважається укладеною з моменту її реєстрації на товарній біржі та у цьому разі набирає юридичної сили, тому суд уважає за можливе визнати даний Договір дійсним, оскільки такий був цілком виконаний кожною із сторін, які домовились щодо усіх його істотних умов, жодна із сторін спеціально не ухилялась від нотаріального посвідчення даного Договору, ні однією із сторін даний Договір не оспорюється та можливість його нотаріального посвідчення втрачена. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved