Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача та просить зняти арешт з 7/25 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: м.Одеса, 2-й Ключовий провулок, буд.9, та належить [PERSON] на праві власності, накладений 23.10.2014 року державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON], обґрунтовуючи вимоги тим, що вказана частка квартири належить йому на праві власності, підстави, що були на той час для накладення арешту, - відсутні, оскільки сума заборгованості з аліментів на утримання дитини повністю оплачена. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що накладення арешту на єдине житло позивача порушує його права власника та суперечить вимогам законодавства про виконавче провадження. Представник відповідача у судовому засіданні підтвердила, що на даний час заборгованість у позивача перед третьою особою відсутні, однак заперечувала проти позову, посилаючись на можливе виникнення заборгованості при виконанні рішення про стягнення аліментів у подальшому. Третя особа у судове засіданні не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у попередньому судовому засіданні Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На примусовому виконанні Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м.Одеси, про стягнення аліментів з позивача на користь третьої особи. У ході виконавчого провадження державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON], Постановою ВП №44078908 від 23.10.2014 року було накладено арешт на належне боржникові майно, а саме на 7/25 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: м.Одеса, 2-й Ключовий провулок, буд.9. Разом з тим, як повідомила представник Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та підтверджено розрахунком заборгованості державного виконавця Войнікової Д.С., заборгованість з аліментів перед третьою особою відсутня, пеперлата станом на 31.03.2016 року становить 382,97 грн., однак накладений державним виконавцем арешт не знято, постанова чинна, виконавче провадження не закрито. До обґрунтування представника відповідача необхідності в арешті суд ставиться критично, оскільки можливе виникнення заборгованості є припущенням, на якому не може грунтуватися рішення суду. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з п.7 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. За таких обставин, суд вважає, що наявність арешту нерухомого майна за відсутності боргу у боржника порушує його право власника та суперечить зазначеним нормам Закону. Ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. В силу ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. За встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved