Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якій просив зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні його з сином [PERSON], [INFO]. Встановити наступний порядок його участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином в такий спосіб: систематичне побачення з сином три рази на тиждень з 15.00 год. до 18.00 год.; за попередньою домовленістю зі [PERSON] один раз на тиждень в робочі дні терміном не менше трьох годин для відвідування розважальних закладів (цирк, дельфінарій, ляльковий театр, кінотеатр та інше), з урахуванням режиму для дитини; у святкові дні за попередньою домовленістю зі [PERSON] терміном не менше трьох годин з урахуванням режиму дня дитини; кожного року [INFO], за попередньою домовленістю зі [PERSON], терміном не менше трьох годин. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутністю позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, а рішення ухвалити з урахуванням рекомендацій в висновках служби у справах дітей. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] є спільна малолітня дитина [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] актовий запис № 1209). Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Частина 2 ст. 141 СК України зазначає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч. 2 ст. 157 СК України). Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Частиною 3 ст. 157 СК України передбачено, що той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким поживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до частини 2 цієї статті суд визначає спосіб участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] зазначає, що відповідачка у справі, мати їх малолітнього сина, перешкоджає йому, як батькові, спілкуватися з дитиною. Судом було встановлено, що [PERSON] [INFO] має постійне місце проживання за адресою [ADDRESS] Дитина, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] Практика Європейського суду з прав людини встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об'єднання сім'ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Відповідно до Висновку Управління служб у справах дітей Департаменту соціальної політики ВК ХМР «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] [INFO]» від 12.09.2017 року №517 представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO], рекомендовано наступний час спілкування: перша, третя субота місяця та друга, четверта неділя місяця з 12.00 год. до 20.00 год.; кожний четвер з 16.00 год. до 19.00 год.; щороку 1 січня та [INFO] з 11.00 год. до 19.00 год. Статтею 10, 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Суд вважає за необхідне врахувати інтереси малолітньої дитини, а також дотриматись розумного балансу участі кожного з батьків у вихованні дитини. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вік дитини, обставини справи, поведінку обох батьків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] відповідають інтересам дитини та підлягають задоволенню в тому порядку, який запропонований висновком Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР. На підставі викладеного та

Outcome: partial