Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що [INFO] в м. Скадовську Херсонської області померла його мати - [PERSON] , а [INFO] помер його батько - [PERSON] . За життя батько був членом житлово-будівельного кооперативу «Ремонтник» і на підставі рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради отримав ордер на вселення до житла та вселився разом із членами сім?ї до квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що після смерті батька в установлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса Скадовського районного нотаріального округу Гришка С. М. із заявою про прийняття спадщини. Брат від прийняття спадщини відмовився на його користь. Під час оформлення спадщини з`ясувалося, що за життя батько не здійснив державну реєстрацію права власності на квартиру, в зв?язку із чим у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно нотаріусом було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. З наведених підстав позивач просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на кооперативну трикімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] . Ухвалою суду від 03 вересня 2021 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 05 листопада 2021 року постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач подав заяву за змістом якої висловив прохання розглядати справу за його відсутності. Представником Скадовської міської ради Скадовського району Херсонської області подано заяву з проханням провести розгляд справи без участі представника міської ради, висловлено позицію про визнання позовних вимог. ОСББ «Ремонтник» явку представника в судове засідання не забезпечено. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , а [INFO] помер його батько - [PERSON] (а.с. 5, 6, 7). За життя [PERSON] був членом житлово-будівельного кооперативу «Ремонтник» і згідно рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради №174 від 08 липня 1992 року отримав ордер №26 серія 15 на вселення до житла та вселився разом із дружиною - [PERSON] і двома неповнолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] до трикімнатної квартири [ADDRESS] , житлова площа квартири 38,5 кв. метрів, загальна площа - 60,8 кв. метрів, склад сім`ї - 4 особи (а.с. 8). Як вбачається із довідки №67 від 12.08.2020, виданої ОСББ «Ремонтник», пайові внески по кооперативній квартирі [ADDRESS] станом на червень 1993 року були сплачені [PERSON] у повному обсязі, заборгованість за комунальними послугами відсутня. Балансова вартість квартири станом на 01.01.1990 складала 22900,00 грн. (а.с. 9). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вище вказану квартиру. Позивач в установлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Скадовського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Його брат від прийняття спадщини відмовився на користь позивача, інші спадкоємці відсутні. Листом від 31.08.2021 приватним нотаріусом повідомлено [PERSON] про неможливість видати йому свідоцтво про право власності на спадкове майно у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа, який підтверджує належність спадкодавцю вищевказаної квартири (а.с. 13). Відповідно до положень статті 7 Закону СРСР «Про власність в СРСР», що набрав чинності з 1 липня 1990 року, статей 15 та 16 Закону України «Про власність», що набрав чинності з 15 квітня 1991 року та втратив чинність з 20 червня 2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини першої та другої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. В статті 1297 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України). Матеріалами справи підтверджено, що батько позивача за життя набув право власності на квартиру [ADDRESS] , яка після його смерті є спадковим майном, а відсутність державної реєстрації майнових прав за спадкодавцем не позбавляє позивача як спадкоємця права на спадщину. Отже враховуючи встановлені судом обставини, визнання позову представником відповідача, те, що прийняттям спадщини позивачем права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву.

Outcome: approved