Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 31.10.2018 року його, [PERSON] , було звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі, у зв`язку з чим останній був вимушений звернутися до суду. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.01.2019 року було стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату в сумі 31830 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в період з 31.10.2018 року по 21.01.2019 року в розмірі 15473,28 грн. Проте, станом на 15.02.2021 року, вказані грошові кошти [PERSON] у повному обсязі виплачені не були. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.01.2019 року по дату ухвалення рішення. Ухвалою суду від 17.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача Знайченко А.Ю. в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у письмовому відзиву на позовну заяву, де зазначено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 383,06 грн., на підтвердження чого надала Довідку Товариства. Наказом від 21.03.2014 року №75 у Товаристві було встановлено неповний робочий тиждень, з робочими дня понеділок, вівторок та середа; дані факти мають важливе значення при обрахунку розміру середнього заробітку. Додатково зауважила про необхідність зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, з урахуванням принципу справедливості та співмірності, оскільки позивач просить суд стягнути середній заробіток в сумі 249990,18 грн., в той час як невиплачена заборгованість із заробітної плати складає лише 47303,28 грн. Задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі покладе на роботодавця надмірний майновий тягар та унеможливить виконання ним своїх зобов`язань з виплати заробітної плати перед іншими працівниками. Суд, заслухавши думку представника відповідача та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.10.2018 року [PERSON] було звільнено з роботи в Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.8). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.11.2018 року по справі №592/14947/18 з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] , як працюючого працівника, стягнуто заборгованість із заробітної плати за період з грудня 2017 року по вересень 2018 року в розмірі 56217,47 грн. (а.с.9). 15.03.2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Сумській області відкрито виконавче провадження №58629025 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми від 01.03.2019 року по справі №592/14947/18 щодо стягнення з ПАТ «Сумське НВО» на користь [PERSON] заборгованості із заробітної плати в сумі 56217,47 грн. (а.с.10-11). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.01.2019 року по справі №592/16907/18 з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] стягнуто невиплачену заробітну плату в розмірі 31830,00 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31.10.2018 року по 21.01.2019 року в розмірі 15473,28 грн. (а.с.14). 04.06.2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Сумській області розпочато виконавче провадження №59254058 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми від 30.05.2019 року по справі №592/16907/18 щодо стягнення з ПАТ «Сумське НВО» на користь [PERSON] заборгованості із заробітної плати в сумі 31830,00 грн. та середнього заробітку за період з 31.10.2018 року по 21.01.2019 року в розмірі 15473,28 грн. (а.с.15-16). Постановою державного виконавця від 28.01.2021 року виконавче провадження №58629025 закінчено, у зв`язку із виконанням рішення суду по справі №592/14947/18 у повному обсязі (а.с.12). Проте, станом на 20.04.2021 року, заборгованість із заробітної плати за рішенням суду від 21.01.2019 року в розмірі 47303,28 грн. [PERSON] виплачена не була. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до в п. 6 вказаних роз`яснень, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно наказу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» від 21.03.2014 р. №75 «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» в Товаристві з 26.05.2014 р. встановлений режим неповного робочого тижня, а саме триденний робочий тиждень, де робочими днями є понеділок, вівторок, середа. Наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №81 від 16.04.2019 року дію Наказу «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» №75 від 21.03.2014 року відмінено з 01.07.2019 року, у зв`язку із запланованим підвищенням обсягів виробництва. Як вбачається з Довідки АТ «Сумське НВО» 16-07/250 від 22.03.2021 року, середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 383,06 грн. (а.с.31). Таким чином, оскільки, станом на 20.04.2021 року, належні [PERSON] грошові суми, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, виплачені у повному обсязі не були, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 199191 грн. 20 коп., за період з 22.01.2019 року по 20.04.2021 року, що складає 520 робочих днів (враховуючи триденний робочий тиждень до 01.07.2019 року), при середньоденній заробітній платі позивача 383,06 грн. (520 роб.дн. х 383,06 грн. = 199191,20 грн). Разом з тим, суд приймає до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові по справі №761/9584/15-ц від 26.06.2019 року, де зазначено про можливість зменшення судом розміру відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, з урахуванням принципів справедливості та співмірності. Так, Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав (не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах), і інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. З матеріалів справи вбачається, що розмір невиплаченої [PERSON] заробітної плати складає 47303,28 грн., разом з тим, останній просить стягнути на його користь середній заробітній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 249990,18 грн., що, на думку суду, є неспівмірним, несправедливим і таким, що покладе на відповідача надмірний майновий тягар та може унеможливити виконання роботодавцем певних грошових зобов`язань перед іншими працівниками. За таких обставин, зважаючи на очевидну непропорційність заявлених до стягнення сум середнього заробітку встановленим розмірам заборгованості, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає доцільним визначити розмір відповідальності відповідача за невиконання вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні позивача в сумі 99595,60 грн. (50% встановленого розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 454,00 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial