Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 21934 грн. 70 коп. у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка виникла у звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань згідно його умов та в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 13 серпня 2008 року між ним та відповідачем був укладений зазначений кредитний договір, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. Однак, відповідач своїх обовязків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконував, у результаті чого станом на 19 листопада 2013 року утворилась вказана вище сума заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 3000 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10694 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 6720 грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 1020 грн. 70 коп. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав. Відповідач та його представник у судовому засіданні просили суд застосувати до виниклих спірних відносин загальну позовну давність, проти чого заперечував представник позивача, оскільки Умовах та правилах надання банківських послуг строк дії кредитної картки не було визначено, що, на його думку, вказує на безстроковість кредиту. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 13 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір без номеру (далі Кредитний договір), згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти (а.с.6-7). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобовязання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Судом установлено, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору свої зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 19 листопада 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 21934 грн. 70 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 3000 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10694 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 6720 грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 1020 грн. 70 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.2-5). У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Проте відповідач та його представник до винесення рішення у справі просили суд про застосування до виниклих спірних відносин позовної давності. Із розрахунку заборгованості вбачається та прийнято з боку сторін у судовому засіданні без заперечень, що відповідач жодного разу не вносив будь-яких платежів по кредиту. Відтак, за існування встановлених обставин, а саме, що Договір було укладено між сторонами 13 серпня 2008 року, а позивач звернувся з позовом до суду 21 листопада 2013 року, приймаючи при цьому до уваги відсутність графіка погашення кредиту, суд уважає, що позивачем пропущені строки звернення до суду із зазначеним позовом, а тому за заявою відповідача до виниклих правовідносин може бути застосована загальна позовна давність у три роки. При цьому суд не бере до уваги доводів представника позивача стосовно невизначеності в Умовах та правилах надання банківських послуг, доданих до Договору, строку дії кредитної картки, що, на його думку, вказує на безстроковість кредиту, оскільки такі Умови не були підписані з боку відповідача, що, в свою чергу, свідчить про їх неприйняття відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у звязку з пропуском позивачем строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed