Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 01 жовтня 2007 року, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. ПАТ КБ « ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 3.2, п. 3.3 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідач [PERSON] заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 31 жовтня 2017 року має заборгованість 16345,53 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Оскільки відповідача було належним чином оповіщено про час та місце розгляду справи, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, то суд вирішив ухвалити заочне рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що 01 жовтня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником усіх прав та обов'язків якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, згідно якого банк надав позичальнику 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з подальшим його збільшенням на підставі п. п. 3.2., 3.3. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % на місяць на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів у році та обов'язкових щомісячних платежів. Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Також встановлено, що [PERSON] порушила взяті на себе зобов'язання, а саме не проводила щомісячні платежі для погашення заборгованості, у зв'язку з чим у такої станом на 31 жовтня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 16345,53 грн., з яких: 1942,18 грн. - заборгованість за кредитом; 13386,90 грн. - заборгованість за процентами; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 766,45 грн. (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно заяви від 01 жовтня 2007 року відповідач [PERSON] погодилася з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Так, згідно п. 6.6. вказаного договору у випадку невиконання зобов'язань за договором, клієнт зобов'язаний на вимогу банка виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта) та по виплаті винагороди банку. У відповідності до п. 8.6 даного договору при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми боргу. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, то зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання за договором про надання банківських послуг від 01 жовтня 2007 року, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою. Також з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved