Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договорам № ML-501/143/2006 від 23.06.2006 року у розмірі 124580,87 доларів США та 3633123,29 гривень, що всього за курсом НБУ на 25.01.2012р. становить 4628499,53 гривень та заборгованості за кредитним договорам № ML-501/031/2007 від 02.03.2007р. у розмірі 59471,19 доларів США та 1734344,61 гривень, що всього за курсом НБУ на 25.01.2012р. становить 2209507,53 гривень. Загальна сума заборгованості за кредитними договорами складає 6838007,06 гривень; витрати по сплаті судового збору у сумі 3 219, 00 гривень. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав просив у його задоволенні відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 23 червня 2006 року між позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна»та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-501/143/2006, відповідно до якого позичальникові було надано кредит в розмірі 120 000, 00 дол. США строком до 23 червня 2021 року зі сплатою під 13,99 % річних за користування кредитними коштами. Згідно кредитного договору № ML-501/143/2006 від 23.06.2006 року позивач повністю та в строки виконав зобов'язання по даному договору. Станом на 25.01.2012р. сума заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитним договором, з урахуванням основного боргу, процентів, пені та штрафів складає 124580,87 доларів США та 3633123,29 гривень, що всього за курсом НБУ на 25.01.2012р. становить 4628499,53 гривень. Також 02 березня 2007 року між позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна»та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-501/031/2007, відповідно до якого позичальникові було надано кредит в розмірі 58100,00 дол. США строком до 02 березня 2017 року зі сплатою 13,99% річних за користування кредитними коштами. Згідно кредитного договору № ML-501/031/2007 від 02.03.2007р. позивач повністю та в строки виконав зобов'язання по даному договору. Станом на 25.01.2012р. сума заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитним договором, з урахуванням основного боргу, процентів, пені та штрафів складає 59471,19 доларів США та 1734344,61 гривень, що всього за курсом НБУ на 25.01.2012р. становить 2209507,53 гривень. На момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати відсотків, пені у суду не має. Згідно п. 1.9.1 кредитного договору у випадку невиконання відповідачкою умов договорів, кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості за кредитами, нарахованих процентів за користування кредитами. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитними договорами, наданого позивачем станом на 25.01.2012 року загальний борг відповідачки перед позивачем складає 6838007,06 гривень. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договорам та ст.1050 ЦК України. Пунктом 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено зобов'язання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачкою кредитних зобов'язань по кредитам, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 219,00 гривень. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved