Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що він є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , в якому і проживає. За цією адресою також значиться зареєстрованим його син [PERSON] , який з 2005 року добровільно виїхав на проживання за іншою адресою. На неодноразові прохання знятися з реєстрації останній не звертає уваги, але це впливає на його право в отриманні субсидії та тягне додаткові фінансові витрати. Вважав, що відповідач втратив право на проживання в будинку. Ухвалою суду від 18.10.2019 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, надіславши до суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України і в розумінні ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак у наданий судом строк та станом на 10 липня 2020 року своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст.\~178\~та ч. 5 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Представник третьої особи Михайлівської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень\~ ч.2 ст.247 ЦПК України. При цьому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] , що вбачається з копії паспорта позивача, копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, копії витягу про державну реєстрацію прав, копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно та копії технічного паспорта на житловий будинок (а.с.4-11). З довідки Михайлівської сільської ради вбачається, що за вищевказаною адресою значиться зареєстрованим, в тому числі, [PERSON] (відповідач по справі) (а.с.13). Між тим, встановлено, що [PERSON] більше 14 років не користуються та не проживає в будинку за вказаною адресою, добровільно виїхавши на проживання за іншою адресою та не є його співвласником, що підтверджується довідкою та актом посвідченими сільським головою Михайлівської сільської ради [PERSON] (а.с.12,14) Відповідно до\~ст.150\~ЖК України\~ громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст.405 цього Кодексу встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 своєї постанови від 02.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Згідно вимог\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку виїхав з будинку і вже більше 14 років не проживає в ньому і не несе будь-яких витрат на його утримання та на оплату витрат по оплаті житлово-комунальних послуг. За таких обставин, суд приходить до висновку, що останній втратив право на користування житловим будинком, у зв`язку з чим вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином,

Outcome: approved