Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що його батьками [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу у 1969 році в [ADDRESS] побудовано житловий будинок та зведено до нього господарські споруди. Зазначений житловий будинок з часу забудови зареєстрований у Молницькій сільській раді (нині - Герцаївська об'єднана територіальна громада) за [PERSON], проте як такого свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно батьком отримано не було. [INFO] померла [PERSON] - матір позивача. Внаслідок смерті останньої відкрилася спадщина на 1/2 частину вищевказаного господарства, як спільного майна подружжя. Позивач, як спадкоємець за законом спадщину прийняв своєчасно, а [PERSON] - чоловік, який пережив дружину та діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися. [INFO] помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на другу половину спірного домоволодіння. Позивач як єдиний спадкоємець за заповітом спадщину прийняв своєчасно та звернувся до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначене домоволодіння. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, нотаріусом у видачі свідоцтва було відмовлено. За таких обставин, позивач просив визнати за ним в цілому право власності в порядку спадкування на спірний житловий будинок з господарськими спорудами. Представник позивача, [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Герцаївська міська рада Чернівецької області будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання свого представника не направила, відзив на позов не надала, в зв'язку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, в [ADDRESS] розташовано житловий будинок, який за даними погосподарської книги Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області побудований у 1969 році та рахується за [PERSON] (а.с.9-10). Судом встановлено, що [PERSON] 10 жовтня 1957 року уклав шлюб із [PERSON], зареєструвавши його у виконкомі Молницької сільської ради Герцаївського району Черінвецької області (а.с.8). Нормою ст. 60 СК України, передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічна норма закону містилася у ст. 22 КпШС України. Отже за змістом вищевказаної норми закону, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відтак, зважаючи на те, що житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] був побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді з 1969 року за [PERSON], тобто на час коли останній перебував у шлюбі із [PERSON], то з того часу останні стали його співвласниками в рівних частках, тобто по 1/2. [INFO] померла [PERSON] - матір позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконкомом Молницької сільської ради серії [NUMBER] (зворот а.с.53). Таким чином, після смерті останньої відкрилася спадщина на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя заповіту не склала, а тому спадкування має місце за законом. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За даними Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області на момент смерті [PERSON] разом із нею у спірному господарстві були зареєстровані та проживали її чоловік - [PERSON] та син [PERSON] - позивач (а.с.57). Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлої [PERSON], позивач 29 серпня 2013 року звернувся до державного нотаріуса Герцаївського державного нотаріальної контори Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері (зворот а.с.51), а [PERSON] - чоловік спадкодавця подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини, в т.ч. від обов'язкової частки (зворот а.с.57). [PERSON], [PERSON] - діти спадкодавця від прийняття спадщини відмовилися (а.с.60). За постановою державного нотаріуса Герцаївської державної нотаріальної контори від 06 лютого 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після сперті матері через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок (зворот а.с.69-70). [INFO] помер [PERSON] - батько позивача (а.с.74), після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами, належної останньому як спільне майно подружжя. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом. Частинами 2, 3 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частини його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Спадкодавець [PERSON] все майно, яке належало йому на день смерті на випадок своєї смерті заповів позивачу згідно заповіту від 13 липня 2013 року посвідченого секретарем Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області та зареєстрований в реєстрі за № 106 (а.с.79). Згідно довідки Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області від 20 липня 2014 року, на момент смерті [PERSON], разом із ним у спірному господарстві був зареєстрований та проживав його син [PERSON] - позивач по справі (зворот а.с.77). 22 липня 2014 року, позивач звернувся до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (зворот а.с.71), проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, постановою нотаріуса від 19 липня 2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.101). Інших спадкоємців які би мали право на спадщину в т.ч. і обов'язкову частку, після смерті [PERSON] та [PERSON] судом не встановлено (а.с.51-70, 71-105). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки спірний житловий будинок був повністю збудований, прийнятий в експлуатацію та рахується в сільській раді за [PERSON], а позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті батьків, проте з незалежних від нього обставин не може оформити своє право на спадкове майно, то його вимоги про визнання за ним право власності на спірне господарство підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220-1223, 1261, 1268-1270, 1273, 1275 ЦК України, ст. 3 12, 13, 89, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved