Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача грошової суму боргу та судових витрат на розгляд справи. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 травня 2009 року сторони уклали договір позики, згідно якого [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 20000,0 доларів США, що на день НБУ складає 152000,0 гривень строком до 21 серпня 2009 року. До теперішнього часу відповідач не повернув позивачу вказану суму грошей у строк, вказаний у договорі позики, чим порушив його законні права та інтереси. В ході розгляду справи позивач надав до суду позовну заяву на підставі ст. 31 ЦПК України та просив стягнути з відповідача на свою користь борг у розмірі 121500,0 гривень та судові витрати на розгляд справи, що разом складає 123140,0 грн., у звязку з тим, що відповідач у вересні 2009 року надала йому 5000,0 доларів США, на теперішній час заборгованість залишилась у розмірі 15000,0 доларів США, що на день НБУ складає 121500,0 грн. Відповідач у попереднє судове засідання зявилася, визнала обґрунтованою вимогу про наявність відповідного боргу. У наступні судові засідання відповідач не зявлялась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у звязку з її неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не зявилась, у порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] (за довіреністю ВМО №032275 від 24.09.2009 року), дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 21 травня 2009 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 20 000,0 доларів США, що на день НБУ складає 152000,0 гривень, про що свідчить договір позики від 21 травня 2009 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 330. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю такої ж суми грошових коштів до 21 серпня 2009 року. Однак у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 21 серпня 2009 року відповідач не повернув суми позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач відповідав йому відмовою, мотивуючи це тимчасовою відсутністю грошей та не можливістю повернути суму позики. У вересні 2009 року відповідач надала позивачу частину боргу у розмірі 5000,0 доларів США, на теперішній час заборгованість складає у розмірі 15000,0 доларів США, що на день НБУ складає 121\~500,0 грн., у звязку з чим позивач уточнив свої позовні вимоги. Таким чином відповідач суму боргу в повному обсязі не повернув, що підтверджується фактом предявлення суду позивачем оригіналу договору позики від 21 травня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 330, без відмітки про повернення суми боргу. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобовязання свідчить про невиконання останнього. Оскільки відповідно до ст. 524 ЦК України валютою зобов'язання є національна валюта України, між сторонами виникло зобов'язання із договору позики, за умовами якого відповідач повинен повернути позивачу суму боргу в розмірі 121500,0 гривень. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивачки суму боргу в повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. У звязку із задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 1640,0 гривень згідно із положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved