Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що відповідач проживає у квартирі №45 по вулиці Покришева,45, корпус 1 у м.Херсоні. МКП Херсонтеплоенерго надає відповідачу послуги з централізованого опалення. Протягом тривалого часу відповідач не сплачує витрати, повязані зі споживанням послуг з централізованого опалення. У звязку з чим утворилась заборгованість за період з грудня 2001 року по січень 2011 року в сумі 5498,60 гривень, яку відповідач виплачувати відмовляється. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також втрати від інфляційних процесів у розмірі 1468,46 гривень, 3% річних у розмірі 340,41 гривень та судовий збір у сумі 1378,00 гривень. Від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за період з 01.12.2001 року по 01.06.2016 року у розмірі 14536,13 гривень та судові витрати відповідно задоволених позовних вимог. Ухвалою суду від 22.06.2016 року частина позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляційних процесів у розмірі 1468,46 гривень та 3% річних у розмірі 340,41 гривень залишено без розгляду у звязку з подачею відповідної заяви представником позивача. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Зазначив, що у звязку із заявою відповідача про застосування строків позовної давності, не заперечує проти застосування ст.257 ЦПК України. вказав, що сума заборгованості за період з 01.05.2013 року по 01.06.2016 року становить 5303,22 гривень, атакож просив стягнути судові витрати відповідно задоволених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі, також просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності, не заперечувала проти часткового задоволення позову в межах строку позовної давності в сумі 5303,22 гривень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням заяв представника позивача та відповідача. Судом встановлено згідно особового рахунку №1306097, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], та є споживачем послуг з централізованого опалення, які надає позивач МКП «Херсонтеплоенерго» відповідно договору. Згідно розрахунку заборгованість відповідача за централізоване опалення за період з 01 грудня 2001 року по 01 травня 2013 року складає 9232,91 гривень. Відповідач добровільно виплачувати заборгованість відмовляється. Згідно розрахунку заборгованості відповідача за цетралізоване опалення станом на 01.06.2016 року складає 14536,13 гривень (а.с.27). Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона №2-н-578/11 від 23.03.2016 року скасовано судовий наказ №2н-578/11 від 09.03.2011 року, виданий Суворовським районним судом м.Херсолна за заявою Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання за період з 01.12.2001 року по 01.01.2011 року в сумі 5498,60 гривень та судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитору) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною другою цієї статті зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати не лише з договору, а безпосередньо з актів цивільного законодавства, між сторонами у даному випадку виникли взаємні права та обов'язки по наданню житлово-комунальних послуг та їх належної оплати. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч.3 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 28, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічного обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006р. (Заява N 33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Так, оскільки позивач надає, а відповідач отримує послуги з централізованого опалення, але в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином не оплачує спожиті послуги, порушене право позивача на отримання належної плати за надані послуги підлягає судовому захисту. Разом з цим, судом встановлено, що сума заборгованості за період з 01.12.2001 року по 01.05.2013 року у розмірі 9232,91 гривень знаходиться поза межами позовної давності, тому суд вважає, необхідним стягнути з відповідача суму заборгованості, що за останні три роки за період з 01.05.2013 року по 01.06.2016 року складає 5303,22 гривень. З урахуванням цього заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині. Разом з цим, оскільки позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору згідно платіжного доручення №2287 від 23.05.2016 року в сумі 1378,00 гривень, позивачем доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в частині 5303,22 гривень, що складає 36,48 % від заявленої позивачем суми заборгованості, що становить 14536,13 гривень, у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 502,69 гривень, що відповідає 36,48% від сплаченої позивачем суми судового збору, сплаченої під час звернення до суду.

Outcome: partial