Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 22 276 грн. 79 коп. В обгрунтування позову зазначає, що 25 червня 2012 року між сторонами укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АВ/7047288, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Renault Latitude», д.н.з. [NUMBER]. 11.02.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Latitude», під керуванням відповідача та автомобіля марки «Land Rover Freelander», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який був застрахований у ВАТ НАСК «Оранта»», договір добровільного страхування транспортного засобу УБ № 0947567 від 25.09.2012 року. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2013 року встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталась в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На виконання умов договору страхування ВАТ НАСК «Оранта» сплатило страхувальнику [PERSON], 22 276 грн. 79 коп. та звернулось до позивача із заявою про стягнення сплачених коштів, оскільки автомобіль марки «Renault Latitude» на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «Уніка». Позивач виплатив ВАТ НАСК «Оранта» страхове відшкодування у розмірі 22 276 грн. 79 коп. Відповідач не повідомив позивача про вказаний страховий випадок, на письмову вимогу про страхове відшкодування не відповідав, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача 22 276 грн. 79 коп. в порядку регресу на підставі п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засідання проти позову заперечував, заперечення надав в письмовому вигляді, які долучено до матеріалів справи (а.с. 65-69). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25.06.2012 між позивачем та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/7047288, застраховано майнові інтереси, пов»язані з експлуатацією транспортного засобу автомобіля «Renault Latitude», д.н.з. [NUMBER]. 11.02.2013 року по вул. Лесі Українки - вул. Приймаченко у м. Києві сталося зіткнення автомобіля «Renault Latitude», під керуванням [PERSON] та автомобіля «Land Rover Freelander», під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2013 року [PERSON] визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. 25.02.2013 була проведена оцінка матеріального збитку, завданого [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та встановлено її розмір в сумі 37470 грн. 86 коп. Звітом ТОВ «Гарант-Асістанс» від 25.02.2013 № АА 4129МІ-25.02/2 встановлено розмір матеріальної шкоди, завданої [PERSON] в результаті ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, що становить 22 398 грн. 71 коп. Згідно рахунку - фактури № СФ-0000815 від 16.02.2013 ТОВ «Автоімпортс» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 22 276 грн. 79 коп. 26.02.2013 року дана подія була визнана страховою, про що ВАТ НАСК «Оранта» складено страховий акт № СТО-13-2215/1. Платіжним дорученням № 18098 від 05.04.2013 року ВАТ НАСК «Оранта», сплатило страхувальнику, [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 10 739, грн. 73 коп. Інша частина, в розмірі 11 537 грн. 06 коп., за заявою страхувальника від 26.02.2013 року зарахована в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу по Договору УБ № 0947567 від 25.09.2012 року. Оскільки на момент даної дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб водія [PERSON] був забезпечений полісом № АВ/7047288, виданим позивачем, ВАТ НАСК «Оранта» звернулась з заявою до ПрАТ «СК «Уніка» про виплату страхового відшкодування в порядку регресу за вказаною вище ДТП. На підставі заяви ВАТ НАСК «Оранта» та доданих до неї документів ПрАТ «СК «Уніка» складено Страховий акт № 00123393/1 від 26.09.2013 року та відповідно до наказу № 00123393/1 від 26.09.2013 року виплачено страхове відшкодування у розмірі 22 276 грн. 79 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 034156 від 01.10.2013 року (а.с. 28-31) У відповідності до положень ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно п.п. 33.1.2. п. 33.1. ст. 33 цього ж Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Однак, п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Аналогічна позиція викладена в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року, у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмово надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Разом з тим, відповідач, не повідомив страховика у строк, визначений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про настання страхового випадку, а тому позивач має право на стягнення коштів з відповідача в порядку регресу. У зв'язку з цим, доводи відповідача про необов'язковість письмово повідомлення страховика про страховий випадок, є безпідставними. Посилання відповідача на поважність причин неповідомлення страховика про ДТП, у зв'язку з перебуванням у відрядженні у м. Львові, критично оцінюються судом, оскільки з дня страхового випадку і на день розгляду справи відповідач з заявою до страхової компанії не звертався, про поважність причин пропуску встановленого законом строку страхову компанію не повідомляв. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved