Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок № 83 з надвірними спорудами по вул. Чернишевського в м. Покров Дніпропетровської області загальною площею 44,7 кв. м. та житловою площею 27,0 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті його матері - [PERSON], померлої 01.12.2016 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Територіальна громада м. Покров в особі виконкому Покровської міської ради в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їх представника. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що сімя [PERSON] мешкала навпроти їхнього будинку. [PERSON] цей будинок будували, потім вони померли. На даний час за будинком дивиться вона. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона мешкає за своєю адресою з 1974 року. [PERSON] її сусіди. [PERSON] знала, він помер давно. [PERSON] померла в 2016 році. Позивач [PERSON] їх син, мешкає в Росії. Позивач до своєї матері, коли вона була жива, приїжджав часто, допомагав їй. Будинок №83 по вул. Чернишевського будували [PERSON] самі. За будинком на даний час доглядають сусіди. Суд, вислухавши представників позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01 грудня 2016 року померла [PERSON], рідна матір позивача. Заповіту на випадок своєї смерті вона не залишила. Після смерті матері відкрилася спадщина на житловий будинок №83 з надвірними спорудами по вул. Чернишевського м. Покров Дніпропетровської області загальною площею 44,7 кв. м., житловою площею 27,0 кв. м. та вартістю 69726,00 грн. за оцінкою фахівця. Раніше вказаний житловий будинок мав іншу адресу: спочатку - житловий будинок № 52-а по вул. Першотравнева в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, пізніше адреса була змінена на житловий будинок № 71-а по вул. Чернишевського в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] Протягом встановленого законом строку, а саме 18 січня 2017 року, позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу [PERSON] На підставі заяви [PERSON] нею була заведена спадкова справа № 8/2017, а також вказаним нотаріусом 18.01.2017 року була здійснена реєстрація спадкової справи у в Спадковому реєстрі за номером 60117713. По закінченні строку для прийняття спадщини позивач через свого представника [PERSON] звернувся до вказаного приватного нотаріуса [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті матері, а саме на вказаний житловий будинок. Однак постановою від 13 лютого 2018 року вказаний приватний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок, посилаючись на ту обставину, що право власності на вказаний житловий будинок спадкоємцем не було зареєстровано, а також не встановлено, чи дійсно цей будинок було введено в експлуатацію (відповідний [PERSON] прийняття в експлуатацію прийшов у непридатність, а архівна копія згідно [PERSON] виконкому Покровської міської ради № 3440/17/16122 від 04.12.2017 року не збереглася). Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться: нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до Глави 13 вказаного Порядку, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Таким чином, для отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] повинен надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок або відомості про прийняття його в експлуатацію. Нотаріус роз'яснила позивачу, що внаслідок відсутності правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок йому необхідно звернутися з вказаним позовом до суду. Внаслідок чого він змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Матір позивача - [PERSON] з 13 серпня 1958 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з його батьком - [PERSON], [INFO]. У них народилося двоє дітей: позивач та його рідний брат [PERSON], який помер 26 травня 2015 року, а після його смерті померла і їхня матір [PERSON] Батько позивача - [PERSON] помер 04 березня 1976 року в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. Батьки позивача за час сумісного проживання в зареєстрованому шлюбі побудували зазначений житловий будинок № 83 з надвірними спорудами по вул. Чернишевського в м. Покров Дніпропетровської області. [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами вони побудували на земельної ділянці, яка була надана під його будівництво. [PERSON] земельна ділянка під будівництва житлового будинку з надвірними спорудами була виділена батьку позивача [PERSON] на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області від 12 грудня 1957 року № 26. На підставі вказаного рішення Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області представник Нікопольського БТІ [PERSON] здійснив відвід в натурі земельної ділянки загальної площі 600 кв. м. за адресою: м. Орджонікідзе, вул. Першотравнева, буд. 52-а в користування [PERSON]. [PERSON] обставина підтверджується [PERSON] про відвід земельної ділянки в натурі, який підписаний представником Нікопольського БТІ та батьком позивача і завірений печаткою Нікопольського БТІ. 05 квітня 1958 року завідуючим Міськкомунгоспом м. Орджонікідзе Сотниковим був затверджений проект № 11-08-47 будівництва житлового будинку № 52-а по вул. Першотравнева в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області на ім'я [PERSON]. [PERSON] підпис завірений печаткою міськкомунгоспу. [PERSON] проект зберігся у позивача. До червня 1960 року вказаний житловий будинок з надвірними спорудами був вже побудований батьками позивача. 27 червня 1960 року був складений [PERSON] про прийняття в експлуатацію житлового будинку № 71-а по Чернишевського в м. Орджонікідзе, побудований [PERSON]. Згідно вказаного [PERSON] від 27.06.1960 року, будівництво житлового будинку було розпочато в 1958 році і закінчено в 1960 році. [PERSON] прийняття житлового будинку в експлуатацію був затверджений рішенням виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області №83 від 27 липня 1960 року і завірений печаткою виконкому. [PERSON] про прийняття житлового будинку в експлуатацію зберігся, він знаходиться в пошкодженому стані, але необхідні відомості що стосуються вказаного житлового будинку та належності батьку [PERSON] на ньому не пошкоджені. Позивач вважає, що його батько [PERSON] придбав право власності на вказаний житловий будинок відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час закінчення будівництва житлового будинку. Відповідно до п.3 постанови № 7 Пленуму ВССУ від 25 вересня 2015 року, яким здійснено узагальнення практики застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок, право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957-1960 роках питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом і постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.04.2018 року, яка була видана за запитом представника позивача [PERSON], у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості на житловий будинок № 83 по вул. Чернишевського в м. Покров Дніпропетровської області відсутні. Згідно довідки КП «МБТІ» № 145 від 08 червня 2017 року, право власності на житловий будинок № 83 по вул. Чернишевського в м. Покров Дніпропетровської області не зареєстровано. Згідно вказаної довідці загальна площа житлового будинку складає 44,7 кв.м., житлова площа складає 27,0 кв.м. Гараж літ. «Д» відповідно до змісту вказаної довідки КП «МБТІ» від 08.06.2017 року теж побудований до 05.08.1992 року і він не є самочинним будівництвом. Матір позивача [PERSON] прийняла спадщину, що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 04.03.1976 року згідно діючого на той час законодавства, а саме відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року, яка передбачає, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщин, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Мати позивача разом з батьком побудували вказаний житловий будинок під час перебування в зареєстрованому шлюбі і до дня смерті батька і після його смерті до дня своєї смерті матір позивача залишалася проживати в зазначеному житловому будинку. Тобто вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Таким чином вона придбала право власності на 1/2 частину житлового будинку відповідно до вимог ст. 22 КУпШС як побудованого під час перебування у зареєстрованому шлюбі зі своїм чоловіком [PERSON] та ще 1/2 частинку зазначеного житлового будинку вона успадкувала після смерті свого чоловіка. [PERSON] вважає, що він як спадкоємець першої черги за законом, який прийняв спадщину, що відкрилася після смерті своєї матері, придбав право власності на майно, що залишилося після її смерті, у тому числі і на зазначений житловий будинок. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Відповідно до ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Таким чином, суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок № 83 з надвірними спорудами по вул. Чернишевського в м. Покров Дніпропетровської області загальною площею 44,7 кв. м. та житловою площею 27,0 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті його матері - [PERSON], померлої 01.12.2016 року.

Outcome: approved