Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав в судовому засіданні та свої вимоги мотивує тим, що рішенням виконкому Сумської міської ради народних депутатів від 16.02.1978 року, визначено, що наймачем двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] визначено [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Рішенням виконавчого комітету СМР від 29.08.2006 року, квартира за адресою: [ADDRESS], була переоформлена на [PERSON], як наймача. Реалізуючи право на приватизацію займаної квартири він звернувся з відповідною заявою у виконавчий комітет Сумської міської ради, але йому було відмовлено у прийнятті документів на приватизацію, оскільки ним не наданий ордер, на підставі, якого він вселився в квартиру. Тому просить суд зобов'язати управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради вчинити дії по приватизації квартири [ADDRESS], без ордеру на жиле приміщення. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки у позивача відсутній ордер на вселення у займану ним квартиру. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Сумської міської ради народних депутатів від 16.02.1978 року, визначено наймачем двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] - [PERSON].(а.с. 11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8). Рішенням виконавчого комітету СМР від 29.08.2006 року, квартира за адресою: [ADDRESS], була переоформлена на [PERSON], як наймача (а.с. 12). Реалізуючи право на приватизацію займаної квартири [PERSON] звернувся з відповідною заявою у виконавчий комітет Сумської міської ради, але йому було відмовлено у прийнятті документів на приватизацію, оскільки ним не наданий ордер, на підставі, якого він вселився в квартиру, що підтверджується листом управління обліку. розподілу та приватизації житла Сумької міської ради (а.с. 9,10). Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЦК України та ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Згідно з ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Відповідно до ч.ч.1,3,10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Відповідно до п.п.4, 5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру [PERSON] не розповсюджується. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. З 2006 року до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачами не пред'являлося до [PERSON] претензій щодо незаконності його мешкання у квартирі. З огляду на вказані обставини відповідно до приписів Законів №500-VI та №2842-12 [PERSON] має право на приватизацію жилого приміщення квартири, у якій він мешкає. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] вселений до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, неможливо знайти документи на підставі яких був вселений, їх відсутність позбавляє його можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у позивача є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеної квартири, суд вважає, що на підставі ч.1 ст. 345 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved