Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 30.10.2015 року був прийнятий на посаду водія вантажного автомобіля. 28.11.2015 року був звільнений з займаної посади. На день звільнення позивачу підприємством була нарахована, але не виплачена заробітна плата. Позивач вважає, що відповідно до ст.116 КЗпП України відповідач повинен виплати йому заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку. Просить суд стягнути з ТОВ «Маркетингово-аналітична компанія «Монополія» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 3748 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 29.11.2015 року по 15.12.2015 року у сумі 3545 грн., плату за транспортне експедирування згідно ст. 931 ч.1 ЦК України у розмірі 18 853 грн., зробити запис у трудовій книжці. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.09.2018 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. Зазначив, що відповідно до кадрового обліку на роботу до ТОВ «МАК «Монополія» [PERSON] не приймався, та будь-які трудові/ господарсько-правові відносини з ним відсутні. Крім того, відповідно до штатного розкладу ТОВ «МАК «Монополія», на підприємстві відсутня посада водія. 25.09.2018 року позивач уточнив позовні вимоги, додатково просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., обґрунтовуючи її тим, що у зв'язку з звільненням йому було завдано моральних страждань, які виразились у втраті нормальних життєвих з зав'язків, потребі додаткових зусиль для організації його життя та життя його родини. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором - є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За приписами ч. ч. 1, 3 та 4 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Виходячи зі змісту ст. 21 КЗпП України трудовий договір спрямований на здійснення та забезпечення трудових функцій працівника. Згідно зі ст. 626 ЦК України цивільно-правовий договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Тобто предметом трудового договору є праця людини, а предметом цивільно-правових відносин - результат такої праці. Судом встановлено, та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 23.05.2006 року проведено державну реєстрацію ТОВ «МАК «Монополія», видами діяльності якого є: код КВЕД 46.19 -діяльність посередників у торгівлі товариами широкого асортименту; код КВЕД 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 47.19 - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; код КВЕД 69.10 діяльність у сфері права; код КВЕД 69.20 діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту, консультування з питань аудиту; код КВЕД 73.20 - дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки, засновником та керівником підприємства є [PERSON] Згідно довідки № 28 від 22.03.2016 року, виданої директором ТОВ «МАК «Монополія» вбачається, що [PERSON], [INFO], ніколи не перебував у трудових відносинах з ТОВ «МАК «Монополія». З штатного розпису ТОВ «МАК «Монополія» станом на 01.6.2015 року вбачається, що на підприємстві відсутня посада водія. В свою чергу, позивачем, на підтвердження доводів щодо існування між ним та відповідачем трудових відносин в період з 30.10.2015 року по 28.11.2015 року не надано належних доказів, а саме щодо: допущення його до роботи, виконання трудової функції та обсягу робіт, ознайомлення його з правилами внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві, виплату заробітної плати. Надана ним довідка про нараховану, але не виплачену заробітну плату не є належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України та не може бути взятий за єдину основу для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та плати за транспортне експедирування згідно ст. 931 п.1 ЦК України. Так, із матеріалів справи та відзиву представника відповідача слідує, що [PERSON] не допускався до будь-якої роботи адміністрацією товариства. Трудовий договір з ним не укладався і наказ про його прийом на роботу не видавався. Заробітна плата йому не нараховувалась і, відповідно, не виплачувалась. Також товариством не здійснювались грошові відрахування до податкових органів та пенсійного фонду за такого працівника, як [PERSON], що могло б свідчити про наявність трудових відносин між сторонами. Позивач не навів суду доказів того, що він здав свою трудову книжку при працевлаштуванні у відділ кадрів товариства. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність факту існування трудових відносин між [PERSON] та ТОВ «МАК «Монополія» в період з 30.10.2015 року по 28.11.2015 року, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed