Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за розпискою посилаючись на те, що передав у позику грошові кошти 09 вересня 2018 року до 28 жовтня 2018 року у розмірі 800 дол. США, від повернення яких відповідач відмовляється. Тому вимушений звернутися до суду про стягнення боргу. Ухвалою суду від 20 березня 2019 року відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного провадження. 05 листопада 2019 року ухвалою суду зупинено позовне провадження до вирішення питання про відвід головуючому судді. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04.12.2019 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід. Повторно, 17 грудня 2019 року ухвалою суду зупинено позовне провадження до вирішення питання про відвід головуючому судді з інших підстав. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24.12.2019 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід. Ухвалою суду відновлено провадження та справу призначено до судового розгляду на 23.01.2020 року яке було відкладено на 12.02.2020 року. У судове засідання представник та позивач з`явилися, підтримали позовні вимоги, просять задоволити позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання з`явився, заперечив проти позовних вимог та пояснив суду, що зазначені кошти повернуті позивачу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами 09 вересня 2018 року укладено договір позики у розмірі 800 дол. США із строком повернення коштів 28 жовтня 2018 року. Зобов`язання відповідач до даного часу не виконав. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Суд вважає, що волевиявлення відповідача підтверджується власноруч написаною розпискою. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ч.1 ст.626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Вимогами ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В ч.1 ст.626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем та представником не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення коштів за договором позики. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що знайшли підтвердження у судовому засіданні тому сума заборгованості за договором\~позики у\~розмірі 800\~дол.\~США,\~підлягають до стягнення. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню на користь позивача у розмірі 4500 грн.- витрати на правову допомогу та 768,40 грн. судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved