Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить змінити розмір стягуваних аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], які стягуються на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2015 року шляхом призначення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 100,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що він 24.12.2009 року зареєстрував шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2015 року. Від шлюбу з відповідачем вони мають сина [PERSON], [INFO]. У грудні 2014 року відповідач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2015 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також вказує, що станом на день ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів він не мав постійної роботи, однак не дивлячись на це з нього було тягнуто аліменти у розмірі ? частки з усіх його видів заробітку. Щомісячний розмір сплачуваних ним аліментів становив близько 1 000, 00 грн. Починаючи з 18.11.2014 року він офіційно не працює, в період з 02.12.2014 року по 25.08.2015 року перебував на обліку як безробітний в Оболонському районному центрі зайнятості та станом на даний час він також не працює, що підтверджується трудовою книжкою. 21 серпня 2015 року він уклав шлюб з [PERSON], від шлюбу з якою у них [INFO] народилася донька [PERSON]. За таких обставин у нього, як платника аліментів, є підстави для зміни розміру аліментів, оскільки він не працевлаштований, а на його утриманні знаходиться дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та донька. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність. Відповідач пояснила, що позивач насправді працевлаштований на автомийці та отримує дохід, який дозволяє йому і надалі сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2009 року (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 6, 7). 26 січня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалене рішення яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та утримання дитини задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8, 9). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд, серед іншого, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с. 10). Від вказаного шлюбу [INFO] у позивача та [PERSON] народилася дитина [PERSON] (а.с. 11). Як убачаться із копії трудової книжки позивача, останній запис щодо працевлаштування датований 17.11.2014 року, відповідно до якого [PERSON] було звільнено з ПАТ «ВіЕс БАНК» з посади фахівця відділення (а.с. 14 зв.). Відповідно до довідки форми ОК-7 відносно [PERSON] від 12.03.2018 року, позивач з 02.12.2014 року по 25.08.2015 року перебував на обліку в центрі зайнятості (а.с. 31). Згідно запису в трудовій книжці позивача убачається, що виплату допомоги по безробіттю [PERSON] припинено 25.08.2015 року на підставі пп. 10 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», тобто відповідно поданої письмової заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості (а.с. 15). Звертаючись із позовом до суду про зміну розміру аліментів позивач посилається на зміну його сімейного стану та матеріального становища. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Отже, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у справі № 143цс13 від 05.02.2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік», який з 01.07.2018 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 1 944 грн., малолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, на даний час не працює, медичних показань щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності відповідачу не встановлено, а також враховуючи те, що на утриманні відповідача перебуває малолітня донька від другого шлюбу, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, тому в сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина у розмірі по 1 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає положенням ст. 192 СК України щодо стягнення аліментів у зміненому розмірі та роз'ясненням, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3. За викладених обставин, враховуючи надані суду докази та доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с. 1).

Outcome: partial