Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що ним на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в рахунок шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, сплачено на корись [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 26 462 гривні 37 копійок. Посилаючись на те, що відповідача постановою уповноваженого органу визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, на підставі статті 38 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з останнього на свою користь суму завданої ним матеріальної шкоди. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. За умовами Полісу № АМ 5220354 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.09.2018 року, укладеного між ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та [PERSON] було застраховано належний страхувальнику транспортний засіб марки «Ваз 217130» державний номер [NUMBER] (а.с. 6). Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчука О.Л. від 05 липня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення № 362/3596/19 встановлено, що 05 лютого 2019 року о 16 годині 00 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ваз 217130», номерний знак [NUMBER] по вулиці Попудренка в місті Києві, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки і стану транспортного засобу не дотримався безпечного інтервалу, чим порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ford», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що спричинило пошкодження обох транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Після чого, [PERSON] , будучи причетним до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, на порушення встановлених правил залишив місце ДТП, чим порушив вимоги пункту 2.10 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Вказаною постановою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-2 і 124 КУпАП (а. с. 7). Нормою частини 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власник пошкодженого у вказаному ДТП автомобіля - [PERSON] в порядку і на умовах передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про дану ДТП та звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою від 08 лютого 2019 року про виплату страхового відшкодування, надавши відповідні письмові документи, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 8, 17, 18). З копії страхового акту № 19.59.5220354-998 від 06.09.2019 року вбачається, що вищевказана ДТП кваліфікована страховиком як страховий випадок у зв`язку з чим розраховано страхове відшкодування в сумі 26 463 гривні 37 копійок (а.с. 9, 10). На виконання вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь [PERSON] сплачено страхове відшкодування в сумі 26 462 гривні 37 копійки, що підтверджується відповідною відомістю розподілу масових виплат від 28 вересня 2019 (а.с. 20). Відповідно до частини другої статті 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно із підпунктом «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Оскільки відповідач будучи водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, слід зробити висновок, що на підставі підпункту «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» виникло право подати регресний позов до відповідача. Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Норма пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Отже, слід зробити висновок, що на підставі пункту 1 частини першої статті 512, частини першої статті 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, з відповідача в порядку регресу на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 26 462 гривні 37 копійок. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved