Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що за рішенням Глухівського міськрайонного суду із 07 червня 2019 року він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття сином [PERSON] , [INFO] . Також за рішенням Глухівського міськрайонного суду з 07 червня 2018 року він сплачує аліменти розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше ніж до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , віку двадцяти трьох років. В обох випадках стягувачем аліментів є відповідач. Сукупний розмір аліментів становить 45% від усіх видів його доходів, що перевищує розмір, визначений ч. 5 ст. 183 СК України. Не заперечуючи проти свого обов`язку утримувати дітей, вважає що вказаний розмір аліментів 45% від усіх доходів не відповідає розміру аліментів, встановлених законом. Також просить суд врахувати те, що він на цей час не працює та не має стабільного доходу. За таких обставин просить суд зменшити розмір аліментів, що утримуються з нього на користь відповідача на підставі рішень Глухівського міськрайонного суду, встановивши аліменти в єдиній частці від доходу у розмірі 1/3 частини. Ухвалою суду від 12 листопада 2019 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу були направлені копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. З матеріалів справи вбачається, що відповідач 23 листопада 2019 року отримала копії ухвали про відкриття провадження у справі та позов з додатками, а 06 грудня 2019 року надіслала до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначила, що позовні вимоги не визнає і вважає їх безпідставними. Також зазначила, що відповідач не надав жодних доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання двох дітей у розмірі 45% його доходу. Позивач є працездатним, і їй достовірно відомо, що він на цей час працює за кордоном, але довідку про свої доходи не надав. Відтак, позивач не довів погіршення свого матеріального становища чи стану здоров`я порівняно з тим, які були у нього на час ухвалення рішень судом. Враховуючи викладене просить суд відмовити у задоволенні позову. Також з матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2019 року від представника позивача до суду надійшов відповідь на відзив, в якому він не погоджується з доводами, зазначеними відповідачем у відзиві. Вважає, що відповідачем не наведено жодного належного та допустимого доказу. Сукупність обставин, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив, копії доказів долучених до матеріалів справи свідчать про суттєвий дисбаланс в матеріальному забезпеченні на користь відповідача. В той же час зазначив, що позивач не ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку з утримання дітей. Заборгованості зі сплати аліментів він не має. Єдиною метою позивача є приведення рішень суду про стягнення аліментів у відповідність до ст. 183 СК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Так,\~судом встановлено,\~що судовим\~наказом,\~виданим Глухівським міськрайонним судом 18.06.2019 року позивач сплачує аліменти в розмірі в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , повноліття. Також за рішенням Глухівського міськрайонного суду від 12 липня 2019 року позивач сплачує аліменти розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно, з 07 червня 2019 року по липень 2022 року, але не більше ніж до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , віку двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~181\~СК України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. А у\~відповідності до\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, то батьки зобов`язані утримувати їх до віку 23 років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Натомість, жодних доказів, що змінився його матеріальний чи сімейний стан, або погіршився стан його здоров`я, позивач до суду не надав. Крім того, позивач не зазначив, аліменти на утримання котрого зі своїх дітей він просить зменшити. Підстави ж для стягнення аліментів на неповнолітню дитину та повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є різними і регулюються різними статтями Сімейного кодексу. Тому об`єднувати ці два види аліментів, щоб стягувати їх в єдиній частці від доходу позивача, недопустимо. Також безпідставними є посилання позивача на норми ч. 5 ст. 183 СК України, оскільки ця норма лише встановлює право звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, а не встановлює якісь обмеження у розмірі аліментів, що можуть стягуватись на дітей. А відтак, вимоги позивача про зменшення розміру аліментів на неповнолітню та повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed