Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати за [PERSON] право власності на 4/5 частин трикімнатної житлової квартири площею 92,7 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14 жовтня 1989 року позивач уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] . 02 липня 2019 року за спільною згодою Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було зареєстровано розірвання шлюбу, актовий запис №243. За період шлюбу сторонами за спільні кошти та особисті кошти позивача була придбана трикімнатна житлова квартира [ADDRESS] . Квартира має загальну площу 92,7 м2 і розташована на п`ятому поверсі дев`ятиповерхового будинку. Вищезазначена житлова квартира була придбана 25 квітня 2008 року за особисті кошти позивача, а ремонт здійснений за спільні сумісні кошти подружжя. Під час укладання договору купівлі-продажу позивач не заперечував проти того, що покупцем буде зазначено відповідачка. На підтвердження своїх намірів та згоди, під час укладання договорів ним була надана письмова згода. У відповідності до ч.І ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав самостійного доходу. Згідно ст.63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено між ними. У відповідності до ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, у разі поділу майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 10 травня 2019 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гребенюком С.М. був посвідчений шлюбний договір у відповідності до п.1.1 якого предметом цього договору є встановлення правового режиму майна між ними на період перебування в шлюбі та на випадок розлучення, який поширюється на майно, яке одна із сторін або Сторони набули під час шлюбу, або набудуть у майбутньому. У відповідності до п.2.3 Шлюбного Договору, сторони домовилися, що в разі розірвання шлюбу поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя буде здійснено наступним чином: чоловіку буде належати 80% (вісімдесят відсотків) нерухомого майна, а дружині буде належати 20% (двадцять відсотків) нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. В добровільному порядку відповідачка не згодна на розподіл майна набутого за час шлюбу у відповідності до досягнутих домовленостей. У відповідності до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до п.23 Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Відповідно до п.22 Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.355 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене вище, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved