Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що відповідно до укладеного договору № ВLaЖГА 00059150 від 04.08.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 14000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних, з терміном повернення кредиту 04.08.2014р. Своєчасно відповідач свої договірні зобов'язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 13.08.2015 року на загальну суму 60496.26 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача на їх користь вищезазначену заборгованість. В судове засідання представник позивача не зявився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає, що відповідачем навмисно затягується судовий розгляд справи, так як по справі постановлялось заочне рішення, яке було скасоване, призначалися експертизи, і відповідач повідомляє суд, що в судове засідання призначене на 25.10.2016 року зявитися не може по сімейним обставинам, не надаючи підтверджуючих доказів, тому суд вважає його неявку в дане судове засідання не поважною причиною. В судове засідання призначене на 09.11.2016 року не зявляється з невідомих причин, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про , що свідчить повідомлення про вручення судової повістки, яка отримана відповідачем 26.20.2016 року, тому відповідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Враховуючи подану заяву позивача, повторну неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено і підтверджується матеріалами, що 04.08.2011 р. ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] уклали договір банківського обслуговування № № ВLaЖГА 00059150, згідно якого позичальник отримала кредит у розмірі 14000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних з кінцевою датою повернення коштів 04.08.2014р.(а.с. 12). Позивач ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 14000.00 грн. Згідно п. 2.4 загальної частини Договору встановлено обовязок Позичальника сплачувати проценти , комісію та частину кредитної заборгованості щомісяця, відповідно до графіку погашення заборгованості. Також Договором передбачено, що у випадку прострочення Позичальником сплати або сплати в неповному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додаткової сплати Банку пеню , що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань , строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання (в п. 9 спеціальної частини Договору для розрахунку пені встановлено 0,50% ) Поряд з цим, суд вважає, що розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, нарахованої банком, значно перевищує розмір самих збитків, а тому підлягає зменшенню з огляду на наступне. За договором банківського обслуговування відповідач станом на 13.08.2015р. має заборгованість на загальну суму 60496.26 грн., яка складається з наступного: - 8067.26грн. заборгованість за кредитом; - 2159.31 грн. заборгованість за відсотками; - 4655.00 грн. заборгованість по комісії за РО; - 45614.69 грн. плата за пропуск платежів (штраф, пеня), що не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи по суті та спростовується: висновком судової економічної експертизи від 27 квітня 2016 року, відповідно до якого судом встановлено, що: - фактична заборгованість позичальника [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» по договору банківського обслуговування № ВLaЖГА 00059150 від 04.08.2011, станом на 13.08.2015р. в сумі: 1) заборгованості по основному кредиту, відсоткам та комісії - становить 13889.21 грн., з яких: - заборгованість по сплаті основного боргу становить 7598.16 грн.; - заборгованість по сплаті відсотків становить 1881.05 грн.; - заборгованість по сплаті комісії за РО становить 4410.00 грн.; 2) заборгованість по пені з урахування спеціальної позовної давності в один рік та встановленої Національним банком межі добової ставки пені (плати за пропуски платежів) за період з 14.08.2014р. по 13.08.2015р. становить - 5681.47 грн.( а.с. 61-70). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Суд вважає, що відповідач належним чином не виконав умови зобовязань за договором банківського обслуговування № ВLaЖГА 00059150 від 04.08.2011, а тому на користь позивача з нього підлягає стягненню фактична сума заборгованості, згідно висновку експерта. За даних обставин, враховуючи висновки експертизи, суд вважає, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення суми кредиту, а також сплату процентів та комісії у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Відповідно вимог ст. 215 ЦПК України, суд при винесенні рішення повинен вирішити питання розподілу судових витрат по справі, згідно ст. 88 ЦПК України, тому з відповідача підлягає стягнення на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial