Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд в рахунок виконання основного зобовязання щодо погашення заборгованості в розмірі 810837 грн. 47 коп. за Кредитним договором №0309/0908/71-550 від 18.09.2008 року, укладеному між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру №78, що розташована в будинку №19 по вул. Тесленко в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, шляхом визнання права власності на неї за ПАТ «Дельта Банк». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 18.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір №0309/0908/71-550, згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 32500,00 доларів США зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 12,5% річних, строком до 17.09.2038 року. Разом з тим, в забезпечення виконання зобовязань, взятих на себе [PERSON], між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем був укладений Іпотечний договір №0309/0908/71-550-Z-1 від 18.09.2008 року, згідно якого, відповідач передав банку в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме квартиру №78, що розташована в будинку №19 по вул. Тесленко в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Однак відповідач своїх обовязків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконував, у результаті чого станом на 28.07.2015 року утворилась вказана вище заборгованість. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні предявлені позовні вимоги визнали та просили суд застосувати до виниклих правовідносин положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VІІ. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 18.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем було укладено Кредитний договір №0309/0908/71-550 (далі Кредитний договір), згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 32500,00 доларів США зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 12,5% річних, строком до 17.09.2038 року, а відповідач зобовязався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти на умовах, визначених у Кредитному договорі (а.с.4-7). Разом з тим, в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, 18.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем був укладений Іпотечний договір №0309/0908/71-550-Z-1, згідно якого, відповідач банку в іпотеку передав належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме квартиру №78, що розташована в будинку №19 по вул. Тесленко в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.22-23). Позивач є правонаступником ВАТ «Сведбанк» (а.с.33-40). У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобовязання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Судом установлено, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору свої зобовязання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 28.07.2015 року утворився борг в сумі 810837 грн. 47 коп., який складається з наступного: 33013,69 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 728357 грн. 21 коп. заборгованість за кредитом; 3738,52 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 82480 грн. 27 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с.26). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) у разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. При цьому, відповідно до\~ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Таким чином, судом установлено, що відповідач своїх зобовязань за Кредитним договором не виконує, у звязку з чим у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки. Окрім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позаяк відповідач визнав позовні вимоги та з матеріалів справи не вбачається, що визнання ним позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд уважає, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Однак, разом з тим, суд уважає за необхідне відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VІІ, п. 1 ст. 1 якого встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Так, як убачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями відповідача, останній використовує предмет іпотеки як місце постійного проживання та в його власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно (а.с.65-67). Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Разом з тим, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved