Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що 10.05.2005 року він, згідно наказу № 74-к КП «Запоріжринок» був призначений на посаду директора ринку КП «Запоріжринок». 17.12.2015 року він захворів та звернувся за медичною допомогою до лікарні КЗ «ЦПМСД№ 9», де йому був поставлений діагноз «гіпертонічна хвороба ІІ ст., криз» та виписаний листок непрацездатності серії АГШ № 418053 від 17.12.2015 року, встановлений режим амбулаторного лікування з відміткою у лікарняному № 1 «приступити до роботи 18.12.2015 року». У звязку в погіршенням самопочуття 18.12.2015 року він був госпіталізований до стаціонарного терапевтичного відділення КУ «ЗМБАКЛ № 9» з 18.12.2015 року по 31.12.2015 року включно, що підтверджується листком непрацездатності серії АГШ № 378978 від 31.12.2015 року з відміткою «приступити до роботи з 01.01.2016 року». 02.01.2016 року він був госпіталізований в хірургічне відділення, де проходив стаціонарно курс лікування з 02.01.2016 року по 22.01.2016 року, що підтверджується листком непрацездатності серії АГШ № 379164 від 22.01.2016 року. Після стаціонарного лікування він продовжив лікування амбулаторно, що підтверджується листком непрацездатності серії АГД № 411975 від 22.01.2016 року з відміткою «приступити до роботи з 01.02.2016 року». 02.02.2016 року він був госпіталізований до відділення ДЗ «ВКЛ станція Запоріжжя-станція Запоріжжя-2» ДП «ПРЗ» та проходив курс лікування з 02.02.2016 року по 15.02.2016 року, що підтверджується листком непрацездатності серії АГШ № 503528 від 15.02.2016 року з відміткою «приступити до роботи з 16.02.2016 року». З 16.02.2016 року по 19.02.2016 року він знаходився на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності серії АГШ № 173977 від 15.02.2016 року з відміткою «приступити до роботи з 22.02.2016 року». Після звернення за медичною допомогою та знаходження його на лікарняних, він повідомляв керівництво КП «Запоріжринок» за телефоном та листами, направляв лікарняні листки. 22.02.2016 року припало на понеділок, який відповідно до внутрішнього розпорядку КП «Запоріжринок» є офіційним вихідним на ринку, він прибув на роботу 23.02.2016 року, де дізнався про своє звільнення з займаної посади наказом № 244 від 17.12.2015 року, виданим директором КП «Запоріжринок» - [PERSON] Оскільки представник відділу кадрів КП «Запоріжринок» не надала йому для ознайомлення наказ, він був змушений написати заяву на імя директора щодо видачі копії наказу про звільнення з усіма підставами звільнення, а також видати трудову книжку. Підстави та причини звільнення з роботи йому не відомі. Вважає, що його звільнення із займаної посади директора ринку є незаконним та безпідставним, у звязку з чим просив поновити строк звернення до суду, який він пропустив з поважних причин, визнати звільнення з роботи незаконним та поновити його на посаді директора КП «Запоріжринок». Позовна заява позивачем неодноразово уточнювалася і за останньою уточненою позовною заявою від 24.05.2016 року, [PERSON] просив суд поновити йому строк звернення до суду за захистом його прав; визнати звільнення з роботи незаконним та поновити його на роботі у КП «Запоріжринок» на посаді директора ринку; зобовязати КП «Запоріжринок» скасувати запис у трудовій книжці щодо звільнення за п.3 чт.1 ст. 40 КЗпП України; стягнути з КП «Запоріжринок» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.12.2015 року до дня поновлення на роботі у сумі 30788 грн. 19 коп.; стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у сумі 6000 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Суду пояснив, що він працював директором центрального ринку КП «Запоріжринок» з 2005 року. 17.12.2015 року він знаходився на роботі, став почувати себе зле, у нього був тиск 170/100, після 10 години 30 хвилин йому стало гірше, він поїхав за адресою: [ADDRESS], викликав лікаря, який приїхав і видав йому лікарняний лист. 18.12.2015 року він почував себе погано, звернувся до 9-ї лікарні, де був госпіталізований до терапевтичного відділення і знаходився на лікуванні по 31.12.2015 року. Потім неодноразово знаходився на лікарняних аж по 22.02.2016 року. Про те, що він знаходиться на лікарняному, повідомляв за телефоном секретаря КП «Запоріжринок». 23.02. 2016 року вийшов на роботу і дізнався про звільнення від [PERSON]- інспектора з кадрів, яка просила його розписатися у наказі про звільнення, але він відмовився та написав заяву про видачу йому копії наказу про звільнення і трудової книжки. Просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача та просив їх задовольнити. Представник відповідача надав суду письмові заперечення на позов, де зазначив, що [PERSON] був прийнятий на роботу та призначений на посаду директора ринку наказом № 74-к від 10.05.2005 року «Про прийом по строковому трудовому договору», строком з 10.05.2005 року по 10.05.2006 року. На підставі ст.. 39-1 КЗпП України трудові відносини між сторонами були продовженні на невизначений строк. Відповідно до умов колективного договору КП «Запоріжринок» на 2014-2016 роки позивач працював за наступним режимом роботи: вівторок- субота з 08-00 години до 15-00 години, неділя з 09-00 години до 13-00 години, понеділок вихідний день. Трудові обовязки позивача визначені у посадовій інструкції директора ринку. Під час роботи до позивача неодноразово застосовувалися заходи дисциплінарного впливу та оголошувалися догани, за що наказом від 17.12.2015 року [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі ч.3 ст. 40 КЗпП України. Про знаходження на лікарняному [PERSON] нікого до відома не ставив. Просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову. У судовому засіданні представник відповідача надав пояснення відповідно до наданих суду письмових заперечечь. Просив у задоволенні позову відмовити. Через канцелярію суду 13.06.2016 року ( а.с. 1-5 т.2) до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача до яких додано копію наказу № 82 від 07.06.2016 року про внесення змін у наказ від 17.12.2015 року № 244 і [PERSON] звільнено з займаної посади з 01.01.2016 року за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. 17.06.2016 року через канцелярію суду надано письмові пояснення відповідача і копію наказу № 90 від 15.06.2016 року про внесення змін в наказ № 244 від 17.12.2016 року про звільнення [PERSON] за ч.1 п. 3 ст. 40 КЗпП України. У поясненнях вказано, що зміни внесені через знаходження [PERSON] неодноразово на лікарняних, останній з яких закінчився 22.02.2016 року, а [PERSON] повинен був стати до роботи 23.02.2016 року. Причина звільнення [PERSON] з займаної посади не змінилася, а наказом лише уточнено дату звільнення позивача. У судовому засіданні [PERSON], у звязку з уточнення дати звільнення без зміни формування причини звільнення його з посади директора ринку КП «Запоріжринок» з 23.02.2016 року пояснив, що наказ № 205 від 21.08.2014 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності він оскаржував до Ленінського районного суду м.Запоріжжя. Рішення суду у задоволенні позову йому відмовлено і ухвалою апеляційного суду Запорізької області його апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення суду без змін. Наказом № 265 від 18.12.2014 року, за результатами проведеної перевірки на центральному ринку і виявленням недостачі основних засобів, його притягли до дисциплінарної відповідальності і оголосили догану. З даним наказом він був ознайомлений, його не оскаржував, бо вже мав досвід у незадоволенні його позову, бо КП «Запоріжринок» надало суду підробні документи. Недостача засобів була виявлена у результаті того, що старі прилавки та кіоски були не придатні до експлуатації, підприємством частково замінені, частина з цих засобів на момент перевірки була відсутня. Документи про списання таких засобів були, але надати їх не може. Наказом № 79 від 06.05.2015 року його також було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено догану. У той час він виконував обовязки директора КП «Запоріжринок» і до нього звернувся підприємець з метою надання приміщення, площею 50 кв. метрів на ринку в оренду. Він надав згоду, підприємець зробив там частковий ремонт. Інший підприємець подав заявку на участь у конкурсі щодо оренди цього ж приміщення і на підставі цього отримав згоду на оренду. Коли він здав приміщення в оренду першому підприємцю і той здійснив частковий ремонт приміщення, укладеного договору на оренду цього приміщення підприємець не мав, але у цьому приміщенні встановив вітринні холодильники, які він дозволив йому поставити, та здійснював торгівлю. Винуватим себе не вважає, у цій ситуації винним є КП «Запоріжринок». Вказаний наказ до суду не оскаржував з тієї ж причини. Крім того, наказом № 97 від 05.06.2015 року йому оголошено догану. Орендар приміщення на центральному ринку ТОВ »Новий лад», написало скаргу, бо у результаті реконструкції території ринку, їх не задовольнила ширина проїзду до орендованого ними приміщення. Документально прохід повинен був бути 6-7 метрів, а підприємство вимагало 8 метрів. Для задоволення вимог треба було узгодити ширину проходу з іншими підприємцями, тому вважає, що догану йому оголошено незаконно. Наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності і оголошення догани, він не оскаржував, бо його було скасовано через два місяці. Наказом № 222 від 02.11.2015 року його також було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено догану. На території центрального ринку, приміщень ринку і його кабінету, було проведено обшук працівниками правоохоронних органів. У результаті обшуку було виявлено грошові кошти у сумі 33\~723 грн., це гроші, які були сплачені підприємцями у касу ринку, приблизно їх було 20 чоловік. У той час погано працювала каса і працівнику ринку неможливо було пробити чек. Виписка чеку за цими платежами повинна була відбутися і саме йшов процес обробки. Про наказ він знав, вважає цей наказ винесеним правомірно. Крім того, він особисто відпустив з роботи працівника ринку, відсутність якого була виявлена у процесі обшуку. Накази він не оскаржував, бо знаходився на роботі з ранку до пізнього вечора та мав досвід оскарження наказу, який судом не було скасовано, бо КП «Запоріжринок» надало суду підробні документи. Наказ № 244 від 17.12.2015 року про його звільнення з займаної посади вважає винесеним незаконно, бо він у той час знаходився на лікарняному, із змінами внесеними в цей наказ щодо дати його звільнення не згодний. Просив задовольнити його позов, визнати незаконним звільнення, поновити його на роботі, покласти зобовязання про скасування наказу про звільнення, покласти зобовязання про скасування запису у трудовій книжці про звільнення, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.02.2016 року по день постановлення рішення судом- 21.06.2016 року у сумі 18\~110 грн. 70 коп., витрати на правову допомогу у сумі 6000 грн. які на цей час адвокату не сплачені, стягнути судові витрати. Представник відповідача, він же представник третьої особи у судовому засіданні пояснив, що наказ № 205 від 21.08.2014 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності і оголошення йому догани, [PERSON] оскаржував у судовому порядку, але його позов задоволено не було. Наказом № 265 від 18.12.2014 року [PERSON] було знову притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено догану. Керівництвом КП «Запоріжринок» була проведена планова інвентаризація у всіх структурних підрозділах, у результаті якої на центральному ринку була виявлена відсутність воріт, 20 контейнерів, торгових рядів металевих та бетонних. Коли підприємство стало вимагати пояснень від [PERSON], останній сказав, що вартість майна компенсує, але компенсував частково, документів, з яких можливо було б встановити де майно поділося у КП «Запоріжринок» не надав. Наказ №265 [PERSON] не оскаржував. Наказом № 79 від 06.05.2015 року [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено догану через те, що він самовільно, без відповідних документів надав у користування підприємцю [PERSON] приміщення на ринку без відповідних на то документів. Вказане приміщення, на підставі заяви ТОВ «Новий лад» і протокольного рішення, було надано в оренду вказаному товариству, про що [PERSON] було доведено. Своїми діями [PERSON] чинив перепони ТОВ «Новий лад» у користуванні приміщенням, яке товариство отримало в оренду, через що була подана скарга. Оплата за оренду приміщення отримується ринком лише на підставі договору оренди, розрахунок якої здійснюється на підставі відповідної методики. Вказаний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] не оскаржував. Наказом № 97 від 05.06.2015 року [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено догану через обмеження ТОВ «Новий лад» у користуванні проходом, який було зменшено у результаті реконструкції ринку та надання третім особам торгових місць. На момент надання приміщення ТОВ «Новий лад» в оренду, було проведено усі узгодження щодо території. Згодом, [PERSON] допустив незаконне встановлення обєктів торгівлі третіх осіб, які перешкоджали проїзду до цього приміщення і товариство звернулося до КП «Запоріжринок» із скаргою. До цього, наказом від 25.11.2014 року [PERSON] вже було притягнуто за аналогічні порушення до дисциплінарної відповідальності, а коли він у грудні 2014 року подав службову записку про те, що вказані недоліки будуть усунені, визнав неправомірність своїх дій, погодив схему і прийняв зобовязання не порушувати права підприємців, наказ від 25.11.2014 року № 273 було скасовано, але наказ № 97 від 05.06.2015 року не скасовував ніхто. [PERSON] даний наказ не оскаржував. Наказом № 222 від 02.11.2015 року [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено догану. До КП «Запоріжринок» надійшов лист з Орджонікідзевського РВ у якому було вказано на порушення, які виявлені у процесі обшуку на центральному ринку КП «Запоріжринок». Було виявлено наявність грошових коштів, на які не було жодних документів, а по вилученим касовим документам- касовим стрічкам, такі грошові кошти як прийняті до каси ринку, не були зазначені. Також було встановлено відсутність на робочому місці працівника [PERSON]. [PERSON] з цього приводу пояснював, що неможливо було здійснити оприбуткування грошових коштів, бо їх вилучили працівники міліції, а [PERSON] з роботи він сам відпустив. Але [PERSON] як директор ринку, повинен був дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, а не порушувати їх, за що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Вказаний наказ [PERSON] не оскаржував. Наказом № 244 від 17.12.2015 року [PERSON] було звільнено з займаної посади директора ринку за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, враховуючи, що раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. На час видачі наказу 17.12.2015 року КП «Запоріжринок» не було відомо про знаходження [PERSON] на лікарняному, бо у цей день він знаходився протягом робочого часу на робочому місці, в ході розгляду справи судом було внесено зміни в наказ і за останньою зміною [PERSON] звільнено з займаної посади з 23.02.2016 року, після закриття останнього лікарняного листка. Вважає, що дисциплінарні стягнення на [PERSON] були накладені правомірно, [PERSON] накази не оскаржував у судовому порядку, крім наказу № 205, звільнено [PERSON] на підставі діючого законодавства, підстав для поновлення його на роботі не має, тому просить позов залишити без задоволення у повному обсязі. Також зазначив, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з КП «Запоріжринок» 6000 грн. за надані послуги адвокатом не підлягають задоволенню, бо вказані кошти [PERSON] адвокатові не сплатив на час розгляду справи судом. Крім того, на питання суду пояснив, що КП «Запоріжринок» не звільнено від сплати судового збору при подачі позовів до суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, оскільки у судовому засіданні був присутній його представник, суд розглянув справу у відсутності третьої особи. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, суду пояснила, що вона працює в КП «Запоріжринок» інспектором по кадрам. [PERSON], який працював директором ринку, було звільнено з займаної посади наказом від 17.12.2015 року за систематичне невиконання посадових обовязків. 17.12.2015 року [PERSON] знаходився на робочому місці з 08-00 години до 15-00 години у приміщенні центрального ринку. Коли вона отримала наказ про його звільнення, [PERSON] необхідно було ознайомити з наказом і вона звернулася до секретаря з проханням викликати [PERSON] до КП «Запоріжринок». Секретар, у її присутності розмовляла з [PERSON] по номеру телефону, який встановлено у кабінеті [PERSON] о 13 годині 54 хвилини, передала телефонограму і повідомила її, що [PERSON] прийняв телефонограму і сказав, що приїде. До закінчення її робочого часу-17-00 години 17.12.2015 року, [PERSON] до КП «Запоріжринок» не приїхав, тому нею на адресу місця його проживання: [INFO], було направлено листа, у якому [PERSON] було повідомлено про звільнення та запропоновано йому прибути до відділу кадрів для ознайомлення з наказом і отримати трудову книжку. Лист [PERSON] не отримав, він повернутий поштовим відділенням за спливом строку зберігання. 18.12.2015 року [PERSON] приїхав до КП «Запоріжринок», вона зачитала йому наказ про звільнення, який [PERSON] не підписав, але у цей день підписав багато інших документів працівникам та повідомив, що приїде з адвокатом. 21.12.2015 року на підприємство надійшов лист від [PERSON], у якому він повідомляв, що знаходиться на лікарняному. Заслухавши пояснення позивача, думку адвоката, пояснення представника відповідача, він же представник третьої особи, свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню\~ у звязку з наступним. Відповідно до ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст.. 214 ЦПК України,\~ під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають Із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність і допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що[PERSON] був прийнятий на роботу та призначений на посаду директора Центрального ринку КП «Запоріжринок» наказом № 74-к від 10.05.2005 року «Про прийом по строковому трудовому договору» строком з 10.05.2005 року по 10.05.2006 року (а.с. 39) та на підставі ст. 39-1 КЗпП України, трудові відносини між сторонами були продовженні на невизначений строк. Трудові обовязки [PERSON] визначені посадовою інструкцією директора ринку, з якими [PERSON] ознайомлений, що підтверджується його підписом (а.с. 40-44). Наказом № 244 від 17.12.2015 року [PERSON] було звільнено з займаної посади директора ринку, відповідно до п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, враховуючи, що до працівника раніше застосовувалися дисциплінарні стягнення ( а.с.68-73). Як вбачається з копії наказу, 17.12.2015 року [PERSON] не було ознайомлено з наказом про звільнення, оскільки на копії наказу відсутній підпис [PERSON] про його ознайомлення із вказаним наказом. Про відмову ознайомитися із вказаним наказом [PERSON], 18.12.2015 року складено акт ( а.с. 74). В судовому засіданні встановлено, що на момент видачі наказу про звільнення [PERSON] з посади директора ринку, останній перебував на лікарняному з 17.12.2015 року, з відміткою «до якого числа включно»- 18.12.2015 року, що підтверджується листком непрацездатності. (а.с. 121, 146). 18.12.2015 року [PERSON] був госпіталізований до стаціонарного терапевтичного відділення КУ «ЗМБАКЛ № 9» та з 18.12.2015 року по 31.12.2015 року включно знаходився на лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності серії АГШ № 378978 від 31.12.2015 року з відміткою «приступити до роботи з 01.01.2016 року» ( а.с. 147). 02.01.2016 року [PERSON] був госпіталізований в хірургічне відділення, де проходив стаціонарно курс лікування з 02.01.2016 року по 22.01.2016 року, що підтверджується листком непрацездатності серії АГШ №379164 від 22.01.2016 року ( а.с. 13 звор. сторона). Після стаціонарного лікування продовжив лікування амбулаторно, що підтверджується листком непрацездатності серії АГД № 411975 від 22.01.2016 року з відміткою «приступити до роботи з 01.02.2016 року» ( а.с.14). 02.02.2016 року [PERSON] був госпіталізований до відділення ДЗ «ВКЛ станція Запоріжжя-станція Запоріжжя-2» ДП «ПРЗ» та проходив курс лікування з 02.02.2016 року по 15.02.2016 року, що підтверджується листком непрацездатності серії АГШ № 503528 від 15.02.2016 року з відміткою «приступити до роботи з 16.02.2016 року» ( а.с.14 звор. сторона). З 16.02.2016 року по 19.02.2016 року знаходився на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності серії АГШ № 173977 від 15.02.2016 року з відміткою «приступити до роботи з 22.02.2016 року» ( а.с.15 звор. сторона). Згідно ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Таким чином, трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена ч. 3 ст. 40 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. На що також звернув увагу Верховний Суд України в п. 17 постанови Пленуму № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів». Наказом КП «Запоріжринок» від 07.06.2016 року № 82 були внесені зміни в наказ № 244 від 17.12.2015 року і [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗПП України з 01.01.2016 року. Враховуючи, що відповідно до ст. 73 КЗпП України 01.101.2016 року є вихідний день, наказом від 15.06.2016 року № 90 в наказ від 17.12.2015 року було внесено зміни і [PERSON] звільнено з посади директора ринку КП «Запоріжринок» з 23.02.2016 року, з тих же підстав: за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, враховуючи, що до працівника раніше застосовувалися дисциплінарні стягнення. З 16.02.2016 року по 19.02.2016 року [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності серії АГШ № 173977 від 15.02.2016 року з відміткою «приступити до роботи з 22.02.2016 року». Відповідно до умов колективного договору КП «Запоріжринок» на 2014-2016 роки позивач працював за наступним режимом роботи: вівторок- субота з 08-00 години до 15-00 години, неділя з 09-00 години до 13-00 години, понеділок вихідний день. 22.02.2016 року- це понеділок, вихідний день, тому позивача звільнено з займаної посади з 23.02.2016 року. Відповідно до розяснень у п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року ( із змінами і доповненнями), при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом і перевіряти їх відповідність законові. Відповідно до пункту 23 вказаної Постанови, за передбаченими п.3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково. З наданих суду копій наказів, вбачається, що наказом № 205 від 21.08.2014 року до [PERSON] за допущені порушення норм п.п. 2.13, 2.14 посадової інструкції директора ринку, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і йому оголошено догану. [PERSON] оскаржив даний наказ у судовому порядку, але у задоволенні його позову було відмовлено рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11.11.2014 року, яка залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05.03.2015 року ( а.с. 46-48, 49-52). Відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, правомірність притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за наказом № 205 від 21.08.2014 року доказуванню не підлягає. Наказом КП «Запоріжринок» № 265 від 18.12.2014 року [PERSON] за порушення норм п. 2.14, 2.34 посадової інструкції директора ринку і положень про повну матеріальну відповідальність, притягнуто до дисциплінарної відповідальності і йому оголошено догану. Вказаний наказ [PERSON] не оскаржувався, що пояснив у судовому засіданні позивач. ( а.с. 53-55). Відповідно до розділу другого, п. 2.14 посадової інструкції директора ринку, затвердженої 28.03.2014 року, директор зобовязаний виконувати накази і усні письмові розпорядження, резолюції директора КП «Запоріжринок»; пунктом 2.34 вказаної інструкції визначено, що директор повинен своєчасно приймати заходи по забезпеченню зберігання товарно-матеріальних цінностей, нести повну матеріальну відповідальність на підставі договору про повну матеріальну відповідальність у відповідності до діючого законодавства. З наказу № 265 вбачається, що наказом № 236 КП «Запоріжринок» було прийнято рішення про повну інвентаризацію основних фондів, нематеріальних активів і товарно-матеріальних цінностей. В результаті проведеної інвентаризацію на Центральному ринку, було встановлено недостачу обєктів основних засобів комунальної власності: воріт двухстворчатих, 20 контейнерів, часткова недостача торгових рядів, на загальну суму 47\~329 грн. 27 коп. З копії наказу вбачається, що [PERSON] після ознайомлення з протоколом інвентаризації надав письмові пояснення у яких зазначив, що недостача ним буде компенсована в касу підприємства, тим самим підтвердив факт недостачі. У судовому засіданні [PERSON] пояснював, що з даним наказом він був ознайомлений, його не оскаржував, бо вже мав досвід у незадоволенні його позову, через те, що КП «Запоріжринок» надало суду підробні документи. Недостача засобів була виявлена у результаті того, що старі прилавки та кіоски були не придатні до експлуатації, підприємством частково замінені, частина з цих засобів на момент перевірки була дійсно відсутня. Документи про списання таких заходів були, але надати їх не може. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Оскільки доказів неправомірності притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності вказаним наказом, позивач не надав, суд вважає, що підстав для визнання неправомірним наказу, не має. 06.05.2015 року наказом № 79 КП «Запоріжринок» [PERSON], за порушення норм п. 2.4, 2.7, 2.8, 2.14, 2.28 посадової інструкції директора ринку, притягнуто до дисциплінарної відповідальності і йому оголошено догану. Вказаний наказ [PERSON] не оскаржувався, що пояснив у судовому засіданні позивач. ( а.с. 56-58). Відповідно до розділу другого, п. 2.4 посадової інструкції директора ринку, затвердженої 28.03.2014 року, директор зобовязаний забезпечувати рентабельну роботу ринку, направляти діяльність ринку на досягнення високих економічних і фінансових результатів; до п. 2.7- здійснювати постійний контроль за своєчасністю, повнотою і правильністю справляння плати за послуги ринку, орендних платежів та інших компенсаційних і поточних платежів, які забезпечують споживання торгуючими на ринку супутніх їх основної діяльності комунальних послуг, контролювати виконання доведених фінансово-економічних планів по ринку контролерами-касирами ринку і іншими підлеглими робітниками; до п.2.8- надавати торгові місця на ринку для установки кіосків, лотків, критих торгових рядів, холодильних вітрин та іншого торгового або іншого обладнання і споруд строго в межах ветеринарно-санітарних норм, правил пожежної безпеки та інших вимог діючого законодавства і локальних актів підприємства. Всебічно сприяти реалізації пріоритету обовязкового укладання підприємцем ( продавцем) ринку відповідного договору на право користування торговим місцем, контролювати наявність такого договору продавцем; до п. 2.14 виконувати накази і усні письмові розпорядження, резолюції директора КП «Запоріжринок»; до 2.28- здійснювати контроль за цільовим використанням зданих в оренду приміщень і обладнання, розташованих на підвідомчому ринку, своєчасністю і повнотою надходження орендної плати; до п.2.34- своєчасно приймати заходи по забезпеченню зберігання товарно-матеріальних цінностей, нести повну матеріальну відповідальність на підставі договору про повну матеріальну відповідальність у відповідності до діючого законодавства. З наказу вбачається, що [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення прав на укладання договору оренди на приміщення комунальної власності, розташованого на території Центрального ринку- нежитлове приміщення літ. 13 і літ. 14, площами 35,3 кв. метри і 45,0 кв. метрів відповідно. З дозволу Департаменту комунальної власності про передачу вказаних приміщень в оренду, була надана інформація про здачу приміщень в оренду і за результатом вивчення попиту, єдиним претендентом було ТОВ «Новий лад», що зафіксовано протоколом і це було доведено до відома [PERSON] У порушення посадової інструкції, [PERSON] надав одне з приміщень третій особі [PERSON] у користування, який не мав на оренду приміщення законних підстав, дозволив встановити у приміщенні вітрини-холодильники, [PERSON] здійснював там торгівлю. [PERSON] не надавав доступу представнику ТОВ «Новий лад» до вказаного приміщення, не було надано можливості здійснення експертної оцінки приміщення. [PERSON] допустив протиправне незаконне розміщення у вказаному приміщенні третіх осіб без проведення відповідної конкурсної процедури, без укладання відповідного договору оренди і без здійснення стягнення, передбаченої законом плати за право користування приміщенням права комунальної власності територіальної громади м.Запоріжжя. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що наказом № 79 від 06.05.2015 року його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено догану. У той час він виконував обовязки директора КП «Запоріжринок» і до нього звернувся підприємець з метою надання приміщення, площею 50 кв. метрів на ринку в оренду. Він надав згоду, підприємець зробив там частковий ремонт. Інший підприємець подав заявку на участь у конкурсі щодо оренди цього ж приміщення і на підставі цього отримав згоду на оренду. Коли він здав приміщення в оренду першому підприємцю і той здійснив частковий ремонт приміщення, укладеного договору на оренду цього приміщення підприємець не мав, але у цьому приміщенні встановив вітринні холодильники, які він дозволив йому поставити, та здійснював торгівлю. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Оскільки доказів неправомірності притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності вказаним наказом, позивач не надав, суд вважає, що наказом № 79 від 06.05.2015 року на [PERSON] наказом № 79 від 06.05.2015 року правомірно було накладено дисциплінарне стягнення, наказ [PERSON] не оскаржував, він не скасований. 15.06.2015 року наказом № 97 [PERSON] за порушення норм п. 2.6, 2.8, 2.10, 2.14, 2.24 посадової інструкції директора ринку, притягнуто до дисциплінарної відповідальності і йому оголошено догану. Вказаний наказ [PERSON] не оскаржувався, що пояснив у судовому засіданні позивач. ( а.с. 59-61). Відповідно до розділу другого, п. 2.6 посадової інструкції директора ринку, затвердженої 28.03.2014 року, директор зобовязаний знати, дотримуватися і виконувати Правила торгівлі на ринку, Ветеринарні і санітарні правила і норми, правила охорони праці і протипожежної безпеки, а також здійснювати контроль за дотриманням і виконанням вказаних норм і правил підпорядкованими працівниками і торгуючими на ринку, усувати порушення вказаних правил і норм, причини і умови, які потягли порушення цих правил і норм; до п.2.8- надавати торгові місця на ринку для установки кіосків, лотків, критих торгових рядів, холодильних вітрин та іншого торгового або іншого обладнання і споруд строго в межах ветеринарно-санітарних норм, правил пожежної безпеки та інших вимог діючого законодавства і локальних актів підприємства. Всебічно сприяти реалізації пріоритету обовязкового укладання підприємцем ( продавцем) ринку відповідного договору на право користування торговим місцем, контролювати наявність такого договору продавцем; до п.2.10- вести постійний облік торгових місць на ринку, проводити нумерацію торгових місць, зміни у кількості і нумерації торгових місць своєчасно відображувати у графічних матеріалах дислокації торгових місць з повідомленням директора КП «Запоріжринок»; до п. 2.14- виконувати накази і усні письмові розпорядження, резолюції директора КП «Запоріжринок»; до п. 2.24- приймати участь у підготовці, розробці, узгодженні договорів, виконання яких відноситься до діяльності підвідомчого ринку, приймати заходи по своєчасному їх укладанню і слідкувати за виконанням договірних зобовязань. З копії наданого суду наказу вбачається, що на адресу КП »Запоріжринок» надійшла скарга ТОВ «Новий лад», яке є орендарем приміщення на Центральному ринку про порушення узгодженої зони обмеження. Вказана зона обмеження була узгоджена і затверджена договором від 31.10.2006 року оренди нежитлового приміщення. Ця зона є зоною заборони розміщення будь-яких обєктів торгівлі і площею, яка забезпечує прохід, проїзд транспортного засобу і визначена у договорі оренди та була письмово узгоджена з директором ринку [PERSON] 25.11.2014 року [PERSON] вже притягався за вказане правопорушення до дисциплінарної відповідальності з вимогою усунення допущених порушень. Службовою запискою від 23.12.2014 року [PERSON] взяв на себе обовязки дотримання умов договору та наказ про застосування до нього дисциплінарного стягнення був скасований. 05.05.2015 року на адресу КП «Запоріжринок» знову надійшла скарга ТОВ «Новий лад» про те, що [PERSON] не усунув перепони узгодженого землекористування і знову порушує межі їх площі, проектно-будівельні, пожежобезпечні і санітарні норми. У письмових поясненнях [PERSON] підтвердив факт знаходження у зоні обмеження сторонніх торгових обєктів, але не зміг пояснити чому наказ директора КП «Запоріжринок» ні його письмові зобовязання не виконані. Крім того, [PERSON] не надав жодного документу, який підтвердив би факт правомірного розміщення кіосків на цій території. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що наказом № 97 від 05.06.2015 року йому було оголошено догану. Орендар приміщення на центральному ринку ТОВ »Новий лад», написало скаргу, бо у результаті реконструкції території ринку, їх не задовольнила ширина проїзду до орендованого ними приміщення. Документально прохід повинен був бути 6-7 метрів, а підприємство вимагало 8 метрів. Для задоволення вимог треба було узгодити ширину проходу з іншими підприємцями, тому вважає, що догану йому оголошено незаконно. Наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності і оголошення догани, він не оскаржував, бо його було скасовано через два місяці. Доводи [PERSON] у цій частині спростовуються обставинами, викладеними у наказі № 97, які [PERSON] не оскаржував, доказів неправомірного притягнення його до дисциплінарної відповідальності не надав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Оскільки доказів неправомірності притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності вказаним наказом, позивач не надав, суд вважає, що наказом № 97 від 05.06.2015 року [PERSON] правомірно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. 02.11.2015 року наказом № 222 [PERSON] за порушення норм п. 2.1, 2.6, 2.7, 2.13, 2.14, 2.35 посадової інструкції директора ринку і положень договору про повну матеріальну відповідальність, притягнуто до дисциплінарної відповідальності і йому оголошено догану. Вказаний наказ [PERSON] не оскаржувався, що пояснив у судовому засіданні позивач. ( а.с. 65-66). Відповідно до розділу 2 пункту 2.1. посадової інструкції директора ринку, затвердженої 28.03.2014 року, директор зобовязаний організувати роботу ринку і загальне керівництво ринком; до п.2.6 знати, дотримуватися і виконувати Правила торгівлі на ринку, ветеринарні і санітарні правила і норми, правила охорони праці і протипожежної безпеки, а також здійснювати контроль за дотриманням і виконанням вказаних норм і правил підпорядкованими працівниками і торгуючими на ринку, усувати порушення вказаних правил і норм, причини і умови, які потягли порушення цих правил і норм; до п. 2.7- здійснювати постійний контроль за своєчасністю, повнотою і правильністю справляння плати за послуги ринку, орендних платежів та інших компенсаційних і поточних платежів, які забезпечують споживання торгуючими на ринку супутніх їх основної діяльності комунальних послуг, контролювати виконання доведених фінансово-економічних планів по ринку контролерами-касирами ринку і іншими підлеглими робітниками; до п.2.13- дотримуватися трудової дисципліни і виконувати Правила внутрішнього трудового розпорядку; до п. 2.14- виконувати накази і усні письмові розпорядження, резолюції директора КП «Запоріжринок»; до п. 2.35- здійснювати контроль за дотриманням правил і норм охорони праці, техніки безпеки і охорони навколишньої середи і забезпечувати: загальне керівництво по організації охорони праці на ринку; утримання у справному стані і безпечну експлуатацію виробничих, санітарно-побутових приміщень, обладнання, інструментів, пристроїв, а також безпечне зберігання і використання небезпечних і шкідливих речовин на ринку; створювати нормальні санітарно-побутові умови праці; здійснювати заходи по охороні праці відповідно до діючого законодавства, нормативних актів, наказів, інструкцій і приписів; наявність на ринку журналу інструктажу по техніці безпеки, журналу оперативного контролю за дотриманням охорони праці, посадових інструкцій, інструкцій з охорони праці, плакатів, ін..; проведення первинного, повторного і позапланового інструктажу на робочому місці, а також інструктажів перед виконанням разових і рідковиконуваних робіт; проведення навчання і перевірки знань безпечним методам праці по затвердженим програмам і у необхідні строки; проведення контролю за дотриманням працівниками правил, інструкцій, положень і наказів по охороні праці і застосування заходів дисциплінарного стягнення до порушників; сигналізування директору підприємства про необхідність відсторонення від роботи працівників, які ухиляються від медичних оглядів і/ або порушують трудову дисципліну; дотримання встановлених режимів праці і відпочинку працюючих; своєчасне повідомлення керівника підприємства про скоєння нещасних випадків на виробництві і приймає участь у їх розслідуванні; здійснює контроль за дотриманням вимог охорони праці під час ремонтних робіт на ринку; у випадку, якщо безпека підлеглих осіб не забезпечена, забезпечує заборону проведення робіт або зупиняє їх виробництво в цілому. Як вбачається з наказу № 222 від 02.11.2015 року, до КП «Запоріжринок» з Орджонікідзевського РВ надійшла інформація про події проведеного на території Центрального ринку КП »Запоріжринок» та його приміщень обшуку. Працівниками міліції було встановлено факти прийняття контролерами-касирами ринку грошових коштів від підприємців які здійснюють торгівлю на території Центрального ринку, без видачі відповідних чеків та без застосування реєстраторів розрахункових операцій. У службовому кабінеті приміщення адміністрації ринку встановлено знаходження грошових коштів у сумі 33727 грн. без їх належного оприходування. Також було виявлено факти розходження ( невідповідності) наявних грошових коштів з даними пробитих касових чеків по операціям у контролерів-касирів. Крім того, виявлена відсутність на робочому місці контролера-касира [PERSON] і [PERSON] У письмових поясненнях [PERSON] вказував, що статиста [PERSON] він відпустив з роботи без відповідного письмового дозволу, що є грубим порушенням Правил внутрішнього трудового розпорядку, а належному оприходуванню грошових коштів, які виявлені при обшуку, заважали працівники міліції, які вилучили журнали та іншу касову документацію. Доводи [PERSON] у цій частині протиречать вимогам діючого законодавства, відповідно до якого належне оприходовання грошових коштів, які поступають від торгуючих на ринку, повинне здійснюватися безпосередньо після отримання таких коштів від працівників за допомогою реєстраторів розрахункових операцій з видачею касових чеків. Контроль за правильним здійсненням роботи підлеглими по прийому грошових коштів від торгівців на ринку покладено безпосередньо на директора ринку. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що наказом № 222 від 02.11.2015 року його також було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено догану. На території центрального ринку, приміщень ринку і його кабінету, було проведено обшук працівниками правоохоронних органів. У результаті обшуку було виявлено грошові кошти у сумі 33\~723 грн., це гроші, які були сплачені підприємцями у касу ринку, приблизно їх було 20 чоловік. У той час погано працювала каса і працівнику ринку неможливо було пробити чек. Виписка чеку за цими платежами повинна була відбутися і саме йшов процес обробки. Про наказ він знав, вважає цей наказ винесеним правомірно. Крім того, він особисто відпустив з роботи працівника ринку, відсутність якого була виявлена у процесі обшуку. Накази він не оскаржував. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. [PERSON] у судовому засіданні визнав правомірність притягнення його до дисциплінарної відповідальності за вказані вище правопорушення. Судом встановлено та вбачається з вказаного вище, що [PERSON] неодноразово порушував вказані пункти посадової інструкції директора ринку, договору про повну матеріальну відповідальність, вживав недостатньо заходів для ефективного виконання посадової інструкції директора ринку, за що неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення- в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Як вбачається, на час розгляду вказаного спору судом, [PERSON] вищезазначені накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності і оголошення догани, крім наказу № 222, не оскаржував, строк для їх оскарження, встановлений ст.. 233 КЗпП України, вже сплив. На час розгляду справи судом заходи дисциплінарного стягнення, застосовані до [PERSON] не зняті достроково та не скасовані. Відповідно до ст.. 139 КЗпП України, працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст.. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких видів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Отже, трудовою дисципліною передбачено не тільки додержання правил внутрішнього трудового розпорядку, а й сумлінне виконання трудових обовязків. Також саму думку було висловлено в Ухвалі Колегії судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19.01.2006 року щодо накладання дисциплінарного стягнення- оголошення догани за порушення трудової дисципліни. Враховуючи вказане вище, суд вважає, що при прийнятті наказів про застосування до [PERSON] дисциплінарних стягнень і оголошення доган, відповідачем дотримано вимог чинного законодавства. Відповідно до п.3 частини першої ст.. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року ( з внесеними змінами), при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом ( розпорядженням), і перевірити їх відповідність законові. Згідно п.22 вказаної Постанови, у спорах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи додержані власником чи уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, тощо. Відповідно до п.23 Постанови, за передбаченими п.3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. З вказаного вище вбачається, що [PERSON] правомірно було звільнено з посади директора ринку КП »Запоріжринок» за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Позивач у судовому засіданні не надав жодного доказу, відповідно до ст.. 60 ЦПК України, які спростовували б обставини, викладені у наказах про застосування до нього заходів дисциплінарного стягнення. Згідно ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Таким чином, трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена ч. 3 ст. 40 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Наказом КП «Запоріжринок» від 07.06.2016 року № 82 були внесені зміни в наказ № 244 від 17.12.2015 року і [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗПП України з 01.01.2016 року. Враховуючи, що відповідно до ст. 73 КЗпП України 01.101.2016 року є вихідний день, наказом від 15.06.2016 року № 90 в наказ від 17.12.2015 року було внесено зміни і [PERSON] звільнено з посади директора ринку КП «Запоріжринок» з 23.02.2016 року, з тих же підстав: за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, враховуючи, що до працівника раніше застосовувалися дисциплінарні стягнення. З 16.02.2016 року по 19.02.2016 року [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності серії АГШ № 173977 від 15.02.2016 року з відміткою «приступити до роботи з 22.02.2016 року». Відповідно до умов колективного договору КП «Запоріжринок» на 2014-2016 роки позивач працював за наступним режимом роботи: вівторок- субота з 08-00 години до 15-00 години, неділя з 09-00 години до 13-00 години, понеділок вихідний день. 22.02.2016 року- це понеділок, вихідний день, тому позивача звільнено з займаної посади з 23.02.2016 року. Доводи адвоката у судовому засіданні про те, що відповідачем неправомірно внесено зміни в наказ щодо дати звільнення [PERSON] з займаної посади директора ринку з 23.02.2016 року, спростовуються вищевказаним. Враховуючи вказане вище, суд вважає позовні вимоги позивача у частині визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та покладання зобовязання скасувати у трудовій книжці [PERSON] запис про його звільнення за п.3 частини 1 ст. 40 КЗпП України, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 18\~110 грн. 70 коп., не підлягаючими задоволенню. Позовні вимоги позивача у частині стягнення витрат на правову допомогу адвоката також задоволенню не підлягають у звязку з наступним. Відповідно до ст.84 ЦПК України, , витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. [PERSON] суду не надано квитанцію про сплату 6000 грн. за надані послуги адвокатом. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що 6000 грн. він адвокату ще не сплатив, тобто, таких витрат позивач не поніс, що підтвердив у судовому засіданні [PERSON] і адвокат [PERSON], тому, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. На час звернення до суду з даним позовом позивач [PERSON] був звільнений від сплати судового збору на підставі частини 1 п. 1 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн. за позовні вимоги майнового характеру і 551 грн. 20 коп. за вимоги немайнового характеру.

Outcome: dismissed