Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який надалі уточнив та в якому вказує, що відповідно до укладеного договору №ZPBDG100000001 від 18.06.2007р. відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 12800 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% річних з кінцевим терміном повернення 17.06.2027р. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 19.06.2007р. був укладений договір іпотеки, у відповідності до якого [PERSON] передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: жилий будинок, розташований по вул.Л.Українки 77 в м.Бердянську Запорізької області. 27.02.2009р. на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження АА №026726 від 03.02.2009р. було накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON], в тому числі на вказаний жилий будинок, що унеможливило процес звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 25.03.2014р.. Позивач вважає, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів. Які не є іпотекодержателями. Тому в своєму позові позивач просить звільнити з-під арешту житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Л.Українки 77, і належить відповідачу [PERSON] (ІПН [NUMBER]), який був накладений відділом державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження АА №026726 від 03.02.2009р., шляхом скасування арешту накладеного на все нерухоме майно боржника [PERSON] з одночасним накладенням арешту на все інше майно боржника [PERSON], окрім заставного будинку, який розташований за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Л.Українки 77. Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без участі його представника, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, проти задоволення позову заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання двічі не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог на підставі наступного, Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що відповідно до укладеного договору №ZPBDG100000001 від 18.06.2007р. відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 12800 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% річних з кінцевим терміном повернення 17.06.2027р. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 19.06.2007р. був укладений договір іпотеки, у відповідності до якого [PERSON] передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: жилий будинок, розташований по вул.Л.Українки 77 в м.Бердянську Запорізької області. Інформація щодо вказаної іпотеки внесена в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно 27.06.2007р. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 25.03.2014р., що набрало законної сили 05.04.2014р., звернено стягнення на вказаний предмет іпотеки. 27.02.2009р. в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно була внесена інформація було накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON], в тому числі на вказаний жилий будинок, на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження АА №026726 від 03.02.2009р. Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. В даному випадку державна реєстрація іпотеки була проведена за майже два роки до державної реєстрації арешту на спірне майно, здійснене відділом державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, що суперечить вказаним положенням діючого законодавства, тому жилий будинок, розташований по вул.Л.Українки 77 в м.Бердянську Запорізької області підлягає звільненню з-під арешту, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В той же час не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо конкретизацію шляху зняття вказаного майна з-під арешту, а саме: шляхом скасування арешту накладеного на все нерухоме майно боржника [PERSON] з одночасним накладенням арешту на все інше майно боржника [PERSON], окрім заставного будинку, який розташований за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Л.Українки 77. Звільнення окремого майна з-під арешту не потребує скасування в цілому постанови державного виконавця про накладення арешту на все майно боржника. Крім того, подальше (після скасування) накладення арешту на майно боржника в межах виконавчого провадження не входить в повноваження суду, тим більше в межах справи, що розглядається. На підставі викладеного,

Outcome: partial