Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 07.04.2008 р. [PERSON] (відповідач) отримав кредит у розмірі 26 819,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.04.2013 року, відповідно до укладеного договору № DNR0A800001750 від 07.04.2008 р. На порушення вимог закону у частині обов'язку виконання зобов'язання та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав: відповідач не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. Станом на 05.12.2013 р. складає 24 404,56 грн., яка складається з наступного: 11 549,95 грн. - заборгованість за кредитом; 1 622,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 586,94 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 8 244,65 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - фіксована частина; 1 150,22 грн. - процентна складова. Зазначаючи у позові про те, що ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору зобов'язання з боку позичальника за кредитним договором не виконані, та відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, та відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, зазначене й стало приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги про звернення стягнення на рухоме майно - предмет застави за договором застави рухомого майна: в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідач 07.04.2008 р. уклали договір застави рухомого майна, згідно з яким відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель 21099 р.в., , рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий-седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS], ІПН [NUMBER]). У судове засідання позивач не з'явився, утім, в особі представника за довіреністю надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, зазначив, що позов підтримує повністю. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених суду вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 07.04.2008 р. [PERSON] (відповідач) отримав кредит у розмірі 26 819,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.04.2013 року, відповідно до укладеного договору № DNR0A800001750 від 07.04.2008 р. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Утім, на порушення вимог закону у частині обов'язку виконання зобов'язання та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав: відповідач не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки, та станом на 05.12.2013 р. складає 24 404,56 грн., яка складається з наступного: 11 549,95 грн. - заборгованість за кредитом; 1 622,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 586,94 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 8 244,65 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - фіксована частина; 1 150,22 грн. - процентна складова. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставо держатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Як встановлено судом, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідач 07.04.2008 р. уклали договір застави рухомого майна, згідно з яким відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель 21099 р.в., , рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий-седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Оскільки судом встановлено порушення з боку боржника умов виконання зобов'язання, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на станом на 05.12.2013 р. складає 24 404,56 грн., та через що для суду задля поновлення порушених прав позивача вбачаються підстави для ухвалення рішення про поновлення прав позивача в обраний ним спосіб та задоволення позову повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст. ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved