Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 11 вересня 2010 р. між ним та відповідачем - [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) було укладено шлюб, зареєстрований Новомосковським міськрайонним управлінням юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 357 та видано відповідне свідоцтво. Під час шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON], [INFO] В період перебування в шлюбі подружжям набуте наступне майно, зокрема, 08.06.2011 року за договором купівлі-продажу було придбано легковий автомобіль Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], 2004 року випуску. Також, в період шлюбу 03 липня 2012 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу на ім'я [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS]. На переконання позивача квартира [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності з огляду на те, що вона придбана за особисті кошти, отримані ним від продажу квартири [ADDRESS], яка була набута позивачем 17 грудня 2009 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу та була відчужена 02 липня 2012 року, тобто за день до придбання спірної квартири [ADDRESS]. Позивач вказує, що належна йому квартира [ADDRESS] була продана за 167 350 грн. 00 коп., що підтверджується п. 3.1 договору купівлі-продажу від 02 липня 2012 р., а квартира [ADDRESS] придбана за 173 381 грн. 00 коп., що підтверджується п. 4 договору купівлі-продажу від 03 липня 2012 р. Згідно доводів позивача різниця між вартістю проданої та придбаної на його ім'я квартири внесена за рахунок спільних із відповідачкою коштів, тому є спільним майном подружжя, відповідна частка, що належить його дружині у спірній квартирі не може бути відселеною в натурі, тому квартира [ADDRESS] повинна бути виділена йому із стягнення на користь відповідачки компенсації вартості належної їй частки у сумі 3015 грн. 50 коп. Позивач також посилається на те, що спірним автомобілем користується відповідач одноособово, він не має потреби у наданні йому даного майна, тому вважає, що на його користь із відповідачки повинно бути стягнута половина вартості автомобіля, що відповідає розміру частки позивача у спільному майні, а автомобіль повинен бути залишеним відповідачці. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 32 500 грн. Відповідач позов не визнала та звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на частку в спільному майні та поділ майна. Відповідно до зустрічного позову відповідача з 2008 р. [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) почали зустрічатися, а починаючи з 01 жовтня 2008 р. почали спільно проживати в орендованій квартирі [ADDRESS] в м. Дніпропетровську; з самого початку спільного проживання і до реєстрації шлюбу сторони справи мали спільний бюджет, були пов'язані побутом та мали взаємні права та обов'язки, що притаманні подружжю. Відповідно до зустрічного позову відповідача спочатку сторони спору проживали на орендованій квартирі [ADDRESS] в м. і Дніпропетровську, квартира належить на праві власності родичці [PERSON], в судовому засіданні [PERSON] уточнила, що квартира належить подрузі матері відповідача за зустрічним позовом, проживали на вказаній квартирі до 02.02.2010 р., потім переїхали до матері [PERSON] та проживали спільно у її матері до 01.04.2011 р. за адресою [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, що підтверджується довідкою голови ЖБК № 343 від 12 жовтня 2014 року. Як стверджує [PERSON], під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] вони планували придбати спільне житло для постійного проживання, тому 17 грудня 2009 р. й була придбана квартира [ADDRESS]. Згідно доводів [PERSON] вказана вище квартира була придбана в період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та за спільні кошти, відтак, вказане житло належало їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, а частки співвласників були рівними. [PERSON] вказує, що квартира [ADDRESS] була оформлена на ім'я [PERSON], проте, вказана обставина сторонам спору сприймалася як формальність і до дати пред'явлення [PERSON] [PERSON] не мала будь-яких підстав стверджувати, що її чоловіком не визнається чи буде заперечуватися її право, як співвласниці, на вказану квартиру, тому вона не пред'являла жодних претензій з приводу оформлення квартири на ім'я [PERSON] та не пред'являла вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця. [PERSON] стверджує, що від дати придбання квартири [ADDRESS] вона виконувала повноваження власника квартири щодо її утримання та розпорядження нею без будь-яких окремих письмових документів, виданих їй [PERSON] для здійснення відповідних повноважень. Зокрема, [PERSON] укладалися договори від 29.06.2010 року № 2363-и та № 604/0021 із ТОВ «ТЦД «Цифрал-Сервіс Дніпропетровськ», предметом яких є встановлення та технічне обслуговування системи зв'язку та домофону в квартирі [ADDRESS], [PERSON], як повноправним співвласником квартири [ADDRESS], здійснювалися дій щодо здачі даної квартири в оренду та укладалися відповідні письмові договори від свого імені, при цьому, до матеріалів справи долучено договір оренди № 255 (бланк Агентства нерухомості «Місто»), що укладений 08 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], предметом договору є вказана вище квартира. До зустрічного позову також долучено договір оренди вказаної вище квартири від 26 березня 2010 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON]. На переконання відповідача факт проживання сторін спору однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 жовтня 2008 року підтверджується наступними письмовими доказами - фотографіями сторін, довіреністю на право управління транспортним засобом від 04 березня 2009 року, що видана [PERSON] на користь [PERSON], а також іншими письмовими доказами, що підтверджують факт виконання функцій співвласника з боку [PERSON] відносно квартири [ADDRESS] без надання окремих письмових повноважень з боку її чоловіка, як особи, на ім'я якої придбано квартиру. [PERSON] посилається на те, що згодом для покращення житлових умов подружжям [PERSON] було прийнято рішення про продаж спільної однокімнатної квартири [ADDRESS] та придбання іншої квартири, що була більшою за розмірами та забезпечувала б належні умови проживання подружжя та їх малолітньої дитини, яка народилася [INFO] р. З цією метою 02 липня 2012 р. між її чоловіком, [PERSON], та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], а 03 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. [PERSON] стверджує, що квартири [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], оскілотьки придбана частково за кошти, що належать подружжю, як такі, що набутті останнім в період шлюбу, і частково за кошти, що належали подружжю від продажу спільної квартири [ADDRESS], що була придбана за спільні кошти в період проживання позивачки за зустрічним позовом та відповідача однією сім'єю без реєстрації шлюбу. З огляду на вказані вище обставини [PERSON] просить встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] із [PERSON] з 01 жовтня 2008 року по дату реєстрації шлюбу, по 11 вересня 2010 року, встановити факт придбання квартири [ADDRESS] в період проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, встановити факт належності на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] квартири [ADDRESS] і грошових коштів, отриманих від її продажу, визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS], визначивши за кожною із сторін спору право власності на ? частку вказаної квартири без проведення її реального поділу. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідно до пояснень позивача з майбутньою дружиною він познайомився восени чи взимку 2008 року, чи на початку 2009 року, уточнив, що мається на увазі перша зустріч, так як до цього вони переписувалися по Інтернету з осені 2008 року, не бачили однин одного. Позивач стверджує, що із відповідачем він спочатку переписувався, потім зустрілися, пили чай-кофе, почали зустрічатися частіше, разом їздили у відпустку в 2009 році, з цього періоду стосунки стали більш серйозними, відповідач почала в нього ночувати, восени 2009 року він запропонував їй проживати разом, новий 2010 рік зустрічали спільно. Позивач пояснив, що із відповідачем він почав проживати разом у її матері з початку 2010 року, з того моменту вважає, що почалося справжнє сімейне життя. Зі слів позивача, влітку 2010 року він запропонував майбутній дружині вийти за нього заміж, весілля відбулося восени 2010 року. [PERSON] зазначає, що жили у матері [PERSON] не довго, дружина завагітніла та вони прийняли рішення жити самостійно. Зняли квартиру по [ADDRESS], там жили до осені 2011 року ,коли дитині виповнився рік, переїхали жити в квартиру [ADDRESS], жили там також не довго з огляду на криміногенну обстановку в тому житловому районі. Згодом було прийнято рішення про продаж квартири [ADDRESS] для придбання іншої квартири в районі [ADDRESS]. Коли було знайдено покупців на квартиру [ADDRESS] та підібрано оптимальний варіант для придбання іншої квартири, було укладено два договори купівлі-продажу з інтервалом в один день. Позивач визнає, що різниця між вартістю проданої та придбаної квартир була внесена за рахунок спільних коштів подружжя, виходячи із цієї суми повинен визначатися розмір частки [PERSON] у спільному майні. На питання суду повідомив, що як подружжя почали жити з грудня 2009 р., а в жовтні чи листопаді 2009 р. ним було прийнято рішення запропонувати майбутній дружині спільне проживання. Під час надання пояснень за судового розгляду [PERSON] пояснив, що в придбанні квартири [ADDRESS] в м. і Дніпропетровську майбутня дружина участі не приймала, всіма справами щодо пошуку квартири, спілкування з ріелторами та подальшого нотаріального оформлення займався він та його батько. [PERSON] зазначив, що не пам'ятає, за яку суму було придбано вказану вище квартиру, пам'ятає, що він продав належний йому мотоцикл, а батько продав свою квартиру та передав грошові кошти сину. На уточнюючи питання суду про джерела грошових коштів для придбання квартири вказав, що у нього було також власних коштів до 10 000,00 грн., так як він працював, інших грошових коштів у нього не було. Також позивач повідомив, що для придбання квартири [ADDRESS] його батько подарував йому за усним договором невелику суму грошових коштів, якої не вистачало для придбання квартири, суму точно не пам'ятає, але вказує, що за потреби віддав би грошові кошти без проблем. За судового розгляду [PERSON] вказував, що мотоцикл ним було продано за 3 000,00 дол. США, позивач не пам'ятає, чи знімав мотоцикл з обліку, договір було оформлено шляхом видачі покупцю довіреності на право розпорядження транспортним засобом, розписки про передачу грошових коштів не складали, та зазначив, що батьки його майбутньої дружини не передавали грошових коштів для придбання квартири, але визнав, що матір відповідача в подальшому передавала грошові кошти на ремонт квартири та придбання меблів. В ході судового розгляду на уточнюючі питання свого представника зазначив, що йому достовірно невідомо, де проживала його майбутня дружина в період з літа 2009 р. до початку зими 2010 р., тобто до дати початку спільного проживання у її матері, та позивач припустив, що весь цей проміжок часу [PERSON] проживала у матері, повідомив, що до початку спільного проживання був у її матері один раз, стверджував, що в квартирі її матері були особисті речі відповідача, так як він в її кімнаті здійснював налаштування комп'ютера. На уточнюючі питання суду додатково зазначив про причини своєї необізнаності щодо місця проживання відповідача в той період часу, так як він проводжав її виключно до маршрутного таксі і достовірно не знає, куди вона їхала далі. До матеріалів справи долучено письмові пояснення позивача за первісним позовом, в яких він додатково відобразив обставини знайомства, розвитку спільних відносин та початок проживання однією сім'єю із відповідачем, при цьому, він висловив критичну оцінку щодо наданих [PERSON] доказів, зокрема, послався на те, що представлені в судове засідання спільні фотографії були виконані у 2009 році, при цьому визнав, що фотографії, зазначені на фото таблиці за номером 1 і 2, дійсно були зробленими під час святкування дня народження спільної подруги [PERSON], але це мало місце [INFO] року. Відповідач заперечувала проти позову [PERSON] повністю та просила суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] повністю, задовольнивши її зустрічний позов. [PERSON] в судовому засіданні, допитана в якості свідка, пояснила про обставини проживання зі [PERSON] та придбання квартир, як в період проживання однією сім'єю без реєстрацію шлюбу, так і у шлюбі. Зокрема, відповідно до свідчень [PERSON] вона познайомилася із [PERSON] 30 липня 2008 року, вказала, що дату точно пам'ятає, так як познайомилися шляхом переписки в мережі Інтернет із використанням системи спілкування, що дозволяла зберігати відомості про дату відправлення та отримання листів в електронному вигляді. Від дати знайомства переписка велася буквально один день, потім домовилися зустрітися, після першої зустрічі зав'язалося знайомство, почали зустрічатися частіше, в них виникли стосунки, зустрічалися декілька місяців, потім [PERSON] запропонував жити разом. [PERSON] стверджує, що перед початком спільного проживання сторони спору разом підшукували варіанти квартир, декілька разів ходили на перегляди, квартиру для спільного проживання знайшов [PERSON] через знайому своєї матері, вказана квартира знаходилася за адресою [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. Вони почали проживати на орендованій квартирі з першого чи другого жовтня 2008 року, уточнила, що дату пам'ятає добре із-за того, що влітку її матір зламала руку і було накладено гіпс, матір просила не переїжджати до нового помешкання, поки не знімуть гіпс і вона не зможе повноцінно себе обслуговувати, гіпс зняли в вересні 2008 року, тому жити до майбутнього чоловіка переїхала на початку жовтня 2008 року. [PERSON] стверджує, що з самого початку спільного проживання на орендованій квартирі вони зі [PERSON] проживали як одна родина, мали спільний бюджет, вели спільне господарства, здійснювали придбання товарів та продуктів за спільні кошти, відкладали на відпочинок. На уточнюючі питання повідомила, що почала сприймати [PERSON], як майбутнього чоловіка, відразу ж після початку спільного проживання, приблизно через дві чи три тижні, стверджуючи, що з огляду на вік сторін спору, серйозність стосунків була очевидною. Також [PERSON] пояснила, що в орендованій квартирі [ADDRESS] були проблеми із меблями, в той час брат [PERSON] зробив ремонт на своїй квартирі і запропонував їй віддати старе ліжко, вона погодилася і на початку жовтня 2008 року ліжко було відвезеним на орендовану квартиру, перевезення здійснював знайомий брата, ім'я якого [PERSON]. [PERSON] повідомила, що протягом 2009 року вони проживали із [PERSON] як одна родина та вели спільне господарство, в кінці 2009 року він зробив пропозицію одружитися, уточнила, що пропозиція була зробленою на дні народження спільної знайомої в кінці 2009 року в кафе. На уточнюючі питання представника позивача за первісним позовом [PERSON] вказала, що шлюб відкладався через невизначеність із житлом та іншими побутовими складнощами. [PERSON] зазначила, що в 2009 році в сторін спору виникло бажання придбати спільну квартиру для подальшого проживання, пошуки житла здійснювали разом, зустрічалися із ріелторами, пошуки також вели і самостійно, знайшли варіант квартири, що влаштовував їх обох, уточнила, що це була квартира однокімнатна квартира [ADDRESS]. [PERSON] стверджує, що квартира була в незадовільному стані, угода купівлі-продажу здійснювалася взимку 2009 року, особисто під час здійснення нотаріальних дій щодо оформлення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] [PERSON] присутньою не була, пояснила, що в той день працювала; [PERSON] вказала, що дана квартира була придбана частково за спільні кошти, частково за кошти належні кожному із сторін спору, конкретно вказати розмір свого внеску не може, стверджує, що ця сума була не меншою, чим еквівалент 10 тисяч доларів США, уточнила, що із [PERSON] придбання квартири планувалося заздалегідь, із цією метою спільно відкладалися грошові кошти, а також використано кошти, що були у власності кожної із сторін спору до початку спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визначити розміри внесків кожного із них не може. Після придбання спільної квартири проживати там було неможливо, необхідно було проводити ремонтні роботи, на час здійснення такого ремонту з метою економії коштів було прийнято рішення про переїзд до її матері і припинення оренди квартири [ADDRESS]. В кінці січня на початку лютого 2010 року сторони спору переїхали жити до матері [PERSON] за адресою [ADDRESS] де проживали до квітня 2011 року. Після закінчення ремонту в спільній квартирі [ADDRESS] фактично не проживали, так як [PERSON] не подобався даний район міста в силу криміногенної обстановки. Вказану квартиру почали здавати в оренду із квітня 2010 року, [PERSON] вказала імена та прізвища орендарів із зазначенням орієнтовних періодів їхнього проживання, уточнила, що розпоряджалася квартирою одноособово та заключала договори оренди від свого імені, будь-яких письмових доручень чи довіреностей від свого майбутнього чоловіка на розпорядження квартирою не отримувала. [PERSON] повідомила, що в її матері вона із [PERSON] проживали до квітня 2011 року, в період такого проживання вони уклали шлюб, та від шлюбу народилася дитина, потім обставини змінилися, переїхали на орендовану квартиру по [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, уточнила, що не проживали в спільній квартирі через небажання чоловіка, спільну квартиру здавали в оренду, за отримані кошти винаймали іншу квартиру за вказаною вище адресою. Коли дитині виповнилося 8 місяців подружжя переїхало проживати в квартиру [ADDRESS], [PERSON] стверджує, що фактично весь час проживала в квартирі сама із дитиною, чоловік приїжджав не частіше п'яти раз на місяць, він не хотів там жити із-за криміногенної обстановки. Далі чоловік поставив умову, або придбання квартири в іншому місці, або розлучення. З метою збереження родини [PERSON] погодилася на придбання іншого житла та продаж спільної квартири. Деякий час підбирали необхідні варіанти та шукали покупців на спільну квартиру, вказала, що угоди планували здійснити одночасно, щоб не тримати велику суму грошових коштів вдома. Після того, як було знайдено квартиру [ADDRESS] і узгоджено умови її придбання, а також знайдено покупців на спільну квартиру [ADDRESS], було здійснено угоди купівлі-продажу вказаних квартир, [PERSON] була присутньою під час придбання квартири [ADDRESS] і надавала свою письмову згоду, що підтверджується умовами договору. [PERSON] вказала, що придбана квартира [ADDRESS] знаходилася в неналежному стані, необхідним був ремонт, для виконання ремонтних робіт та придбання будівельних матеріалів грошові кошти надавалися, в тому числі, її матір'ю. Після закінчення ремонтних робіт вони із чоловіком почали проживати в [ADDRESS], проживають там і зараз, відносини між ними погіршилися, вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених суду вимог згідно ст.11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] частково та про наявність підстав для задоволення зустрічного позову відповідача [PERSON] повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом на підставі свідоцтва про шлюб між сторонами в даній справі 11.09.2010 р. був укладений шлюб; від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Як встановлено судом на підставі пояснень сторін, спільне життя не склалося, подружжя втратило почуття любові, з жовтня 2013 року подружжя мешкає окремо, не веде спільного господарства, не має спільного бюджету. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що шлюбні відносини між подружжям припинені з жовтня 2013 року, а також дійсні причини позову про розірвання шлюбу (непорозуміння, різні погляди на життя, втрата любові один до одного), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову в частині його вимоги про розірвання шлюбу, суд бере до уваги спільність рішення подружжя про розірвання шлюбу, заперечення подружжям щодо можливості примирення та надання для цього відповідного строку. Відтак, суд, виходячи з приписів ст. 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, погоджується із доводами сторін стосовно того, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Що стосується вимог позову [PERSON] та зустрічного позову відповідача [PERSON] стосовно спірного рухомого та нерухомого майна, суд виходить з наступного. Позивачем та відповідачем визнається, що під час перебування у шлюбі ними за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 03 липня 2012 року було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS], відповідно до п. 11 вказаного договору він є укладеним за згодою дружини покупця. Разом з тим, сторонами не заперечується, що квартира [ADDRESS] придбана за рахунок коштів, отриманих від продажу квартири [ADDRESS], різниця у вартості даних квартир була внесена за рахунок коштів із спільного сімейного бюджету. Квартира [ADDRESS] була придбана за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 17 грудня 2009 року, копія якого долучена до матеріалів справи. Сторони також визнають, що до реєстрації шлюбу протягом певного періоду часу проживали однією сім'єю та вели спільне господарство, та спір між ними існує в частині питання визначення періоду такого проживання та встановлення джерел походження грошових коштів для придбання квартири [ADDRESS], яка в подальшому була відчужена за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 02 липня 2012 року, а грошові кошти, що були отримані від її продажу, витрачені на придбання квартири [ADDRESS]. Як вказує [PERSON] разом із позивачем вони почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2008 року, саме з цього часу вели спільне господарство, мали спільний бюджет, сприймали один одного як чоловік та жінка; [PERSON] заперечує дані твердження відповідача та зазначає, що станом на жовтень 2008 року вони були знайомі виключно через переписку по Інтернету та жодного разу не зустрічалися, стосунки між ними почалися влітку 2009 р., а спільне проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу - з початку 2010 р. Суд погоджується із слушністю доводів [PERSON] і вважає встановленими обставини щодо початку проживання сторін спору саме з жовтня 2008 р. однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Зокрема, факт початку спільного проживання сторін спору та існування між ними відносин, що притаманні подружжю, з осені 2008 року підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Допитана в судовому засіданні гр. [PERSON] свідчила, що вона та сторони спору є друзями. Вказаний свідок свідчила, що протягом довгого періоду часу тісно спілкувалася із [PERSON], [PERSON] свідок познайомилася на своєму дні народження [INFO] року, він був представленим як хлопець [PERSON] Зі слів свідка, на вказаному вище дні народження сторони спору вели себе як пара, постійно обіймалися та цілувалися, трималися за руки, їхні відносини свідок охарактеризувала, як романтичні. Свідок вказала, що дуже добре пам'ятає ті обставини, так як святкування її дня народження було дуже яскравим та феєричним, зокрема, вечірка проходила в стилі «КАЗАНТИП РАRTY». Далі, свідок зазначила, що наступні два роки спілкувалася із сторонами спору дуже часто та тісно, знає, що сторони спору почали проживати разом на орендованій квартирі по [ADDRESS] в м. Дніпропетровську з осені 2008 року, вони спільно із свідком та іншими друзями відмічали новосілля та входини до вказаної квартири. Стверджувала, що бувала у вказаній квартирі мінімум раз в два тижні, в квартирі знаходилися особисті речі [PERSON]. Свідок детально описала місце розташування квартири, під'їзд, обстановку в квартирі та її стан, вказала про існування кімнатних рослин та проживання в кімнаті удава, стверджувала, що [PERSON] не заважав удав, вона його навіть кормила. Зі слів даного свідка, в квартирі були обтерті шпалери часів СРСР, свідок вказала про наявність ліжка, біля якого стояв комп'ютер, який постійно виходив із ладу. Відповідно до свідчень даного свідка відносини сторін спору в той період часу можна характеризувати, як повноцінне сімейне життя, свідок стверджує, що у позивача та відповідачки був спільний бюджет, знала, що вони відкладають грошові кошти, зі слів позивача за первісним позовом сторони спору прагнули одружитися та планували народження дітей. Зі слів свідка, [PERSON] та [PERSON], починаючи з початку 2009 року, планували придбання спільної квартири, сторони спору разом займалися пошуком варіантів, їх поведінка та характер розмов свідчили про те, що придбання квартири було здійснено для подальшого сумісного проживання. В судовому засідання свідку [PERSON] були пред'явлені фотографії, що позначені на фото таблиці під номером один та два, які згідно твердження [PERSON] були зроблені на дні народження свідка [INFO] року, а згідно письмових пояснень [PERSON] дані фотографії зроблені на дні народження свідка, але в серпні 2009, так як станом на серпень 2008 року вони із майбутньою дружиною взагалі ще не разу не зустрічалися. Під час огляду даних фотографій свідок [PERSON] вказала, що вони зроблені в серпні 2008 року на вечірці з нагоди її дня народження, впізнала пейзаж та транспарант на задньому фоні фото під номером два, вказала, що саме на цій вечірці [PERSON] познайомила свідка із [PERSON]. В судовому засіданні був допитаним, як свідок, [PERSON], який вказав, що в нього є вантажно-пасажирський автомобіль і знайомий свідка [PERSON], брат [PERSON], попрохав свідка перевезти меблі від його квартири в район Нагорного ринку до багатоповерхівок, до [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. Це було в жовтні 2008 року, свідок добре пам'ятає ці обставини, так як тільки придбав автомобіль, за клопотанням представника позивача для підтвердження вказаних обставин в судовому засідання свідком було надано для огляду і оглянуто судом оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вантажопасажирського автомобіля. Свідок в судовому засідання вказав на [PERSON] як на особу, що чекала біля під'їзду [PERSON], брата [PERSON]; свідок підтвердив, що не пам'ятає імені позивача, але добре пам'ятає, що саме він здійснював погрузку ліжка до машини та їхав разом із свідком в район Нагорного ринку. На уточнюючі питання свідок вказав, що на систематичній основі він не займається наданням послуг із перевезення і досить рідко здійснює такі дії лише на прохання близьких знайомих та друзів. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що із [PERSON] вона познайомилася в серпні 2008 року на дні народження [PERSON], [PERSON] представила дану особу як свого хлопця. Ці обставини вона пам'ятає дуже добре, так як вказаний день народження був дуже яскравим. Свідок вказала, що в жовтні та листопаді 2008 р. вона ходила із [PERSON] разом до танцювальної студії, заняття відбувалися пізно, після занять її завжди забирав [PERSON], сторони спору разом із свідком йшли до маршрутки та разом їхали додому, по дорозі позивач із відповідачкою обговорювали спільні покупки та планували необхідні витрати. Свідок детально описала місце знаходження орендованої квартири сторін спору, вказала про шпалери сімдесятих років, згадала про удава, вказала, що на вказаній квартирі була двічі, восени 2008 року та навесні 2009 року, в квартирі були як жіночі, так і чоловічі речі. Свідок вказала, що в зазначений період часу сторони спору були парою, обнімалися та цілувалися, в них були ніжні відносини, в їхніх розмовах часто згадувалося про планування спільних покупок. По факту відвідання кухні на орендованій квартирі сторін спору свідок стверджує, що [PERSON] готувала їжу, обставини спілкування із сторонами справи свідчать про те, що вони були пов'язані спільним побутом. Зі слів даного свідка, перестала спілкуватися з ними з весни 2009 року. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є подругою [PERSON], та остання познайомила її із [PERSON] восени 2008 рок; , свідок досить часто бувала на орендованій квартирі сторін спору по [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, уточнила, що не рідше одного разу на тиждень, свідок стверджувала, що сторони спору в той період часу спали на одному ліжку, мали спільний бюджет, [PERSON] сприймав [PERSON] як дружину, а не як коханку. Свідок підтвердила, що в той період часу досить близько також спілкувалася із матір'ю [PERSON] і залишалася у нею ночувати, достовірно вказала, що [PERSON] в той часовий проміжок у матері не жила. Даний свідок стверджує, що працювала на той час ріелтором і добре пам'ятає особливості придбання квартири на [ADDRESS] та характеристики даної квартири, вказала, що зі слів сторін спору квартира була спільною, а від дати придбання квартири [PERSON] вважала себе повноправною власницею і здійснювала повноваження щодо розпорядження даним майном. Свідок стверджує, що в той період часу [PERSON] бирала грошові кошти, але не на дрібні покупки, вона планувала глобальні придбання, свідок вказала, що їй достовірно було відомо про наявність депозитного вкладу у [PERSON]. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що є знайомою [PERSON], вони працювали разом протягом нетривалого періоду часу. Свідок стверджує, що [PERSON] познайомила її зі своїм майбутнім чоловіком в серні 2008 року, пам'ятає ту зустріч, вона відбувалася в кафе, [PERSON] представила [PERSON] як свого молодого чоловіка. Свідок [PERSON] вказала, що з осені 2008 року сторони спору почали проживати разом однієї сім'єю без реєстрації шлюбу, про цей факт їй було повідомлено під час спільних зустрічей з позивачем та відповідачкою. Під час таких зустрічей, в тому числі за місцем мешкання свідка та її чоловіка, сторони спору розповідали про те, що планують придбати спільну квартиру, свідок зазначає, що характер їх висловлювань свідчив, що квартира в подальшому придбана за спільні кошти та для проживання однією родиною. Свідок згадала, що відповідні розмови велися, в тому числі, під час її зустрічей із сторонами спору на придбаній ними квартирі по [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. Зазначені вище свідки детально описали відносини сторін, характер їхніх стосунків та побуту, зі слів свідків, вони часто бували на орендованій квартирі [ADDRESS], свідки детально описали характеристики та місце розташування вказаної квартири, їх свідчення в частині стану квартири і відсутності належного ремонту, наявних меблів, кімнатних рослин та удава повністю співпадають між собою та відповідають змісту пояснень [PERSON], наданих нею в судовому засіданні під час допиту у якості свідка. Вказані вище свідки підтвердили той факт, що, виходячи із характеру розмов сторін спору і обстановки орендованої ними квартири, однозначним є висновок про те, що [PERSON] проживав разом із [PERSON] постійно в цій квартирі, сторони спору проживали однією родиною, вони мали інтимні стосунки, спільний бюджет, були пов'язаними побутом та планували придбання нерухомості та подальше народження дітей. Свідки [PERSON] і [PERSON] вказали на час і місце знайомства із [PERSON], що відбулося в серпні 2008 року на святкуванні дня народження [PERSON], де останній був представленим у якості молодого чоловіка відповідачки, що об'єктивно відповідає показанням [PERSON] та підтверджується наданими до суду датованими фотографіями, позначеними під номером один та два на фото таблиці. При цьому, як слідує із письмових пояснень [PERSON] від 29 січня 2015 р., ним визнається та обставина, що вказані вище фотографії були зроблені на дні народження свідка [PERSON], однак він стверджує, що святкування дня народження мало місце [INFO] року, а не [INFO] р. В судовому засіданні вказані фотографії були пред'явленими для огляду свідку [PERSON], яка, виходячи із зображеної на них обстановки та наявності характерного плакату на задньому фоні фотографії під номером два, підтвердила той факт, що ці фотографії зроблені під час святкування її дня народження на вечірки у стилі «Казантип Парті», що мала місце [INFO] року. Разом з тим, обставини щодо початку спільного проживання сторін спору однією сім'єю без реєстрації шлюбу об'єктивно підтверджуються і іншими доказами, наявними в матеріалах справи. Зокрема, до матеріалів справи долучено довідку голови ЖБК № 343 від 12 жовтня 2014 року, згідно якої [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS], і не проживала за місцем реєстрації з 01.10.2008 р. по 01.02.2010 р., а з 02.02.2010 р. по 01.04.2011 р. проживала за даною адресою разом із своїм чоловіком [PERSON] Зміст даної довідки повністю кореспондується із свідченнями [PERSON] щодо часу початку проживання разом із майбутнім чоловіком в орендованій квартирі та часу подальшого переїзду для проживання сторін спору у матері відповідача. При цьому, суд враховує, що інші доводи [PERSON] щодо перевезення меблів в орендовану ними квартиру на початку жовтня 2008 р. об'єктивно підтверджуються свідченнями [PERSON], який підтвердив факт перевезення ліжка в район місця знаходження орендованої квартири на початку жовтня 2008 р. та вказав на [PERSON], як на особу, що їхала з ним в одній машині, вказаний свідок зазначив, що добре пам'ятає ці обставини, так як в жовтні 2008 року він переоформив на себе вантажопасажирський автомобіль. Судом також був оглянутий оригінал свідоцтва про реєстрацію автомобіля, який був наданий даним свідком, дата видачі якого підтверджує правдивість наданих свідком пояснень. Що стосується пояснень інших свідків. Допитана в якості свідка гр. [PERSON] свідчила, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. Свідок повідомила, що почала здавати квартиру після смерті чоловіка в 2008 році, попередній орендар виїхав і їй потрібен був новий мешканець, з відповідною пропозицією звернулася матір [PERSON], яка доводилася їй подругою, свідок погодилася і між ними було укладено в усній формі договір оренди квартири. Свідок вказала, що після оформлення орендних правовідносин із [PERSON] на квартирі була два рази. Перший раз свідок була із матір'ю [PERSON], проходили до квартири, останній був відсутнім, в квартирі був безлад, повна ванна білизни, на думку свідка, це свідчило про відсутність жіночої руки в квартирі. Коли свідок була другий раз в квартирі, то в квартиру безпосередньо не заходила, очікувала в коридорі, була також із матір'ю орендаря, остання вказувала, що в квартирі безлад, так як син не має дівчини чи дружини та проживає сам. На уточнюючі запитання відповіла, що другий раз була на весні 2009 року, також не може достовірно стверджувати чи заперечувати про те, з ким жив на цій квартирі [PERSON], кого він до квартири приводив, відповідні обставини їй не відомі. Про особливості приватного життя орендаря їй відомо зі слів його матері, безпосередньо з ним на ці теми не розмовляла. Даний свідок уточнила, що виходячи із стану квартири на момент її першого візиту, вона може зробити висновок, що там не жила жінка, але достовірно підтвердити ці обставини не може, це є її власним припущенням. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що він доводиться батьком [PERSON], даний свідок свідчив про обставини придбання спірної квартири та обставини щодо проживання його сина у вказаний період часу. Зокрема, цим свідком вказано, що в 1998 році ним було отримано квартиру [ADDRESS], прощею 12, 5 квадратних метри. З цього періоду часу син свідка, [PERSON], почав проживати у вказаній квартирі, проживав рік чи два, точно свідок не пам'ятає. Після цього син свідка винайняв кімнату в приватному будинку по [ADDRESS],проживав там рік чи два, батько відвідував його раз на тиждень, уточнив, що син проживав там два-три роки. Потім [PERSON] винаймав квартиру [ADDRESS], батько бував там не рідше, ніж два рази на тиждень, в квартирі був безлад, всюди буди недопалки. Далі, свідок вказує, що у його сина була мрія придбати житло в приватному секторі, батько його відмовляв, після того як було з'ясовано, що придбати будинок чи квартиру в приватному будинку не вийде, було прийнято рішення про купівлю квартири для сина в багатоповерховому будинку, син займався пошуками квартири сам, коли необхідний варіант було знайдено, син запропонував батькові продати квартиру по [ADDRESS] та придбати однокімнатну квартиру по [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. Відповідно до свідчень [PERSON], він продав квартиру [ADDRESS], отримані грошові кошти передав сину для придбання іншої квартири, вказує, що грошових коштів не вистачало, він надав сину додатково 2 000,00 дол. США, а син продав мотоцикл, квартиру було вирішено придбати на ім'я сина, так як свідку було проблематично відвідувати лікарню за місцем знаходження квартири. Далі свідок вказав, що зі [PERSON] познайомився у серпні 2009 року на весіллі у внучки, до цього [PERSON] він не бачив. На уточнюючі питання свідок зазначив, що для купівлі квартири [ADDRESS] він надав сину грошові кошти у сумі 2 000,00 дол. США, грошові кошти зберігалися в нього на депозитному рахунку в КБ «Приватбанк»,вказує, що було декілька договорів, потім він переклав грошові кошти на один рахунок, стверджує, що це були рахунки в національній валюті, зазначив, що безпосередньо перед купівлею квартири він зняв грошові кошти у гривні та обміняв їх у касі банка на долари США, вказані грошові кошти передав сину у приміщенні, де знаходився нотаріус під час оформлення договору купівлі-продажу для розрахунку із продавцем. Свідок повідомив, що в нього не збереглися примірники депозитних договорів та квитанції про отримання грошових коштів та здійснення валютно-обмінних операцій, також зазначив, що письмовий договір передачі грошових коштів сину між ними не укладався. Свідок уточнив, що не знає, чи брав його син грошові кошти в борг для придбання квартири, зі слів сина, при умові продажу мотоциклу грошових коштів якраз вистачало. Свідок вказав, що він є фактичним власником квартири, так як квартиру [ADDRESS] було придбано за його кошти. Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив, що він є другом [PERSON], вони товаришують близько 15 років, із [PERSON] свідок познайомився в серпні 2009 року, разом із своєю дружиною та сторонами спору вони їздили на відпочинок на море, факт поїздки з даною особою дуже здивував свідка, так як ще на весні 2009 року [PERSON] їздив разом із свідком та іншою дівчиною на відпочинок на море. [PERSON] стверджував, що на час спільного відпочинку в серпні 2009 року між сторонами спору були вже серйозні стосунки, вони зустрічалися, жили в одній палатці. Свідок зазначив, що до того часу [PERSON] не говорив йому про існування серйозних стосунків між ним та відповідачкою за первісним позовом. Свідок стверджував, що спочатку [PERSON] винаймав кімнату в приватному секторі, час не пам'ятає, приблизно до 2009 року, свідок бував там декілька разів. Зі слів свідка, згодом [PERSON] переїхав до багатоповерхівки на [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, свідок був там один раз. [PERSON] зазначив, що обстановка на вказаній вище орендованій квартирі була аскетичною, свідок достовірно не зміг підтвердити чи спростувати факт проживання [PERSON] разом із [PERSON] в той період часу, коли він відвідував позивача, восени 2009 року, також свідок не зміг відповісти на питання, чи були у вказаному вище приміщенні жіночі речі. [PERSON] свідчив, що на початку 2010 р. [PERSON] прийняв рішення про переїзд до матері майбутньої дружини, до цього часу проживав на орендованій квартирі, свідок не зміг підтвердити чи проживав на вказаній квартирі [PERSON] постійно чи епізодично. Зі слів свідка, [PERSON] для придбання квартири продав належний йому мотоцикл, іншу частину грошових коштів надав батько позивача, свідок вказав, що сам грошових коштів на квартиру не давав, так як у позивача не було в цьому потреби. Свідок додав, що не знає, чи приймала участь [PERSON] у придбанні квартири, [PERSON] не вказував, для кого саме була придбана квартира. Суд бере до уваги, що допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] не змогли достовірно вказати, чи проживала [PERSON] разом зі своїм майбутнім чоловіком в орендованій квартирі [ADDRESS] з жовтня 2008 р. та яким був характер відносин сторін спору в той часовий період. Суд враховує, що свідку [PERSON] про особливості сімейного життя [PERSON] відомо виключно зі слів його матері, проте, остання не була допитаною в судовому засіданні і з боку позивача та його представника не представлено доказів об'єктивної неможливості явки зазначено особи до суду з метою вирішення питання про її допит у якості свідка. Суд критично сприймає пояснення позивача [PERSON] та показання його батька [PERSON] щодо одноосібного проживання позивача в орендованій квартирі [ADDRESS] , так як останні суперечать змісту пояснень інших свідків, які є узгодженими між собою та підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Суд також враховує зміст пояснень свідка [PERSON] щодо про придбання квартири [ADDRESS] за його власні кошти і фактичну належність вказаної квартири на праві власності останньому, що підтверджує наявність матеріального інтересу даного свідка до наслідків вирішення цивільного спору. Суд також бере до уваги наявність протиріч між поясненнями [PERSON] та свідченнями [PERSON] в частині часового проміжку проживання позивача на орендованій квартирі, так як зі слів свідка його син почав проживати на орендованій квартирі [ADDRESS] не пізніше чим в 2003 році, свідок добре пам'ятає ці обставини і бував у сина не рідше, чим два рази на тиждень, тоді як сам позивач вказує, що почав проживати на орендованій квартирі з осені 2008 року. При цьому, суд критично оціную пояснення [PERSON] щодо його необізнаності з приводу конкретного місця проживання його майбутньої дружини в період часу з літа 2009 року по лютий 2010 року, тобто в період їхніх тісних стосунків до початку спільного проживання сторін спору у матері відповідачки, а також відхиляє доводи позивача щодо можливого проживання відповідачки за місцем її реєстрації і знаходження її особистих речей в тому житловому приміщенні, так як відповідні твердження спростовуються даними довідки Голови ЖБК № 343 від 12 жовтня 2014 року щодо непроживання [PERSON] за місцем реєстрації в період часу з 01.08.2008 року по 01.02.2010 р. За положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом з тим, згідно приписів ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. В силу роз'яснень п. 20 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Таким чином, при встановленні факту спільного проживання чоловіка і жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу вважається, що майно, набуте в період такого проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, тобто діє відповідна презумпція щодо набуття такого майна у спільну власність, спростування якої проводиться заінтересованою особою за допомогою належних та допустимих доказів. Оскільки судом достовірно встановлено, що сторони спору проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, всі речі, набуті під час такого проживання належать останнім на праві спільної сумісної власності, якщо інше не буде доведеним в передбаченому законом порядку. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] була придбана в період спільного проживання сторін спору однією сім'єю без реєстрації шлюбу на підставі нотаріально посвідченого договору від 17 грудня 2009 року за 210 000 грн., згідно п. 2 договору грошові кошти були отриманими продавцем у національній валюті до дати підписання договору. До матеріалів справи не представлено доказів того, що грошові кошти передавалися в іноземній валюті чи в іншій сумі, ніж визначено в договорі, сторони не заперечували, що вказаний договорів не визнавався недійсним чи удаваним в цій частині. Як слідує із наданих [PERSON] пояснень для придбання квартири [ADDRESS] у нього було власних коштів близько 10 000,00 грн., необхідну частину грошових коштів, отриманих від продажу квартири [ADDRESS], подарував його батько, батьком також було додатково надано невелику частину грошових коштів, скільки не пам'ятає, проте стверджує, що міг повернути ці кошти без проблем, а іншу частину грошових коштів було отримано ним від продажу мотоциклу, який відчужено за три тисячі доларів США на підставі довіреності. [PERSON] підтвердив, що інший грошових коштів не займав, а вказаної вище суми було достатньо для придбання квартири. Для підтвердження факту продажу квартири [ADDRESS] до суду було надано довіку приватного нотаріуса [PERSON] від 18.11.2014 року без номеру, про те, що відчуження вказаної квартири здійснено на підставі нотаріально посвідченого договору від 17.09.2009 року, ціна продажу - 15 880 грн. Згідно свідчень [PERSON] квартира [ADDRESS] була придбана за рахунок коштів, отриманих від продажу квартири [ADDRESS], також він надав сину грошові кошти у сумі 2 000 доларів США, які були зняті ним із депозитного рахунку в національній валюті в КБ «Приватбанк» і валютно-обмінна операції здійснена в касі даного банку в день зняття грошових коштів. Інша частина грошових коштів для придбання квартири була отримана сином від продажу мотоциклу. Суд бере до уваги, що вказана позивачем та свідком сума, яка, з їх слів, затрачена на придбання квартири [ADDRESS], в перерахунку на національну валюту є в декілька разів меншою від вартості квартири, що визначена в п. 4 нотаріально посвідченого договору від 17 грудня 2009 року. При цьому, суд критично оцінює доводи позивача та свідка щодо передачі грошових коштів продавцю квартири в доларах США, так як згідно п. 4 нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 17 грудня 2009 р. розрахунок за квартиру проводився в національній валюті і цей договір не дійсним чи удаваним в цій частині не визнавався, також не представлено інших доказів передачі грошових коштів продавцю квартири в іноземній валюті. Також судом враховується, що матеріали справи не містять доказів наявності у позивача мотоциклу, його подальшого відчуження та виконання дій щодо зняття з обліку транспортного засобу згідно вимог п. 43 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388 (в редакції чинній на 19.06.2009 року). Судом додатково звернено увагу на пояснення [PERSON] щодо неможливості надання до суду оригіналу чи копії довіреності про передачу покупцю мотоцикла і відсутність розписок про передачу грошових коштів від покупця до продавця. Суд критично оцінює доводи свідка [PERSON] про передачу сину грошових коштів у сумі 2 000 доларів США, так як факт існування депозитного рахунку, зняття грошових коштів з нього та здійснення валютно-обмінних операцій не підтверджено належними та допустимими доказами. Таким чином, враховуючи достовірно підтверджені обставини щодо факту проживання сторін спору у фактичних шлюбних відносинах в період часу з жовтня 2008 року по дату реєстрації шлюбу, по вересень 2010 року, та придбання квартири [ADDRESS] під час такого проживання , суд приходить до висновку, що вказана квартира була спільною сумісною власністю сторін спору, а [PERSON] не доведено факту її придбання за особисті кошти. При цьому, суд вважає, що доводи [PERSON] щодо придбання квартири за спільні грошові кошти підтверджується долученими до матеріалів справи довідками про розмір її заробітної плати за відповідний період часу, копією трудової книжки відповідача та копією депозитного договору від 05 січня 2009 року, укладеного між нею та ТОВ «Український промисловий банк». Вказані докази в своїй сукупності підтверджують наявність у [PERSON] постійного заробітку та заощаджень, необхідних для прийняття участі придбанні квартири [ADDRESS]. Висновок про те, що квартира [ADDRESS] належала сторонам спору на праві спільної сумісної власності підтверджується також тим, що після придбання квартири [PERSON] здійснювала відповідні повноваження власника і від свого імені укладала договори оренди квартири та договори щодо встановлення та технічного обслуговування спеціальних пристроїв в даному житловому приміщенні. При цьому сторонами спору визнано, що вчиняючи відповідні дії, [PERSON] діяла без будь-якого письмового доручення чи довіреності від [PERSON] На підтвердження вказаних вище обставин до матеріалів справи долучено копії договорів оренди квартири від 03 липня 2010 року та від 26 березня 2010 року, копію договору на виконання робіт від 29.06.2010 року та копію договору на виконання послуг від 29.06.2010 року, що укладені між відповідачкою та ТОВ «ТДЦ «Цифрал-Сервіс Дніпропетровськ». Той факт, що [PERSON] сприймала себе повноцінним співвласником квартири від дати її придбання підтверджується також тим, що її матір'ю надавалися грошові кошти на проведення ремонту в даній квартирі, факт передачі грошових коштів від матері відповідача для проведення ремонту квартири було визнано позивачем під час надання пояснень в судовому засіданні. Оскільки квартира [ADDRESS] була придбана в період спільного проживання сторін спору без реєстрації шлюбу та була їх спільною сумісною власністю, то грошові кошти, отримані від її реалізації, були також спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. Враховуючи той факт, що сторонами спору визнається, що квартира [ADDRESS] була придбано в період шлюбу частково за грошові кошти сімейного бюджету і в більшій частині за грошові кошти, що отримані від продажу квартири [ADDRESS], суд вважає за необхідне визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та визначити за кожним рівні частки в спільній власності на підставі приписів ч. 1 ст. 70 СК України. Враховуючи засади рівності часток співвласників та факт придбання автомобіля [NUMBER], 2004 р.в., під час перебування сторін спору у шлюбі, беручи до уваги доводи [PERSON] про неможливість сплати компенсації розміру частки відповідача через відсутність грошових коштів, суд вважає за можливе визначити ідеальні частки в спільному майні без проведення його поділу, що відповідає роз'ясненням абз. 3 п. 25 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial