Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить звернути стягнення на заставне майно ТОВ «Агрофірма «Простор»: трактор колісний, реєстраційний номер [NUMBER], 1997 року випуску, марки Т-150К-06, заводський номер [NUMBER], двигун [NUMBER]; трактор колісний, реєстраційний номер [NUMBER], 1992 року випуску, марка ЮМЗ-6АКЛ, заводський номер [NUMBER], двигун [NUMBER]; каток зубчато-кольчатий, модель К-6, 2004 року випуску, зав. №52; каток ККШ-1, 3 секції; культиватор КСП-0,4; культиватор КНР-5,6, АТ; борона БЗСС-1 у кількості 29 штук; плуг ПЛН 5,35 з п'ятьма корпусами; сівалка СУПН-8М; борона зубчата причепна; оприскувач Columbia AD-18 ММ-Е, шляхом визнання за ним права власності. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що між ним та відповідачем укладено договір позики від 14.12.2009р., відповідно до якого [PERSON] надав ТОВ «Агрофірма «Простор» грошові кошти строком до 14.12.2013р. В забезпечення виконання вказаного договору позики того ж дня між позивачем та відповідачем укладено договір застави сільськогосподарської техніки. Крім того, в забезпечення повернення грошових коштів за договором позики між позивачем та відповідачем 1 укладено договір поруки, відповідно до якого у випадку невиконання зобов'язань за договором позики та договором поруки боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Однак, відповідачі свої зобов'язання за договором позики та договором поруки не виконали у повному обсязі, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 184000,00 грн. Оскільки заборгованість не погашена, просить звернути стягнення на заставне майно шляхом визнання право власності. Позивач у судове засідання не з'явився, однак надав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, до суду надав заяву в якій просить розглядати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує. До початку розгляду справи в судовому засіданні від уповноваженої особи відповідача ТОВ «Агрофірма «Простор» надійшла заява, з якої вбачається, що товариство не в змозі погасити заборгованість, відтак позов визнає та просить розглянути справу без участі свого представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.12.2009р. між позивачем та відповідачем2 укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 184000,00 грн. зі сплатою 7% річних строком до 14.12.2013р. включно. Крім того, для забезпечення виконання за договором позики між позивачем та відповідачем1 укладено договір поруки. З метою забезпечення виконання зобов'язань того ж числа між сторонами укладено договір застави сільськогосподарської техніки. Відповідно до вказаного договору предметом застави є передане заставодавцем заставодержателю наступне майно: трактор колісний, реєстраційний номер [NUMBER], 1997 року випуску, марки Т-150К-06, заводський номер [NUMBER], двигун [NUMBER]; трактор колісний, реєстраційний номер [NUMBER], 1992 року випуску, марка ЮМЗ-6АКЛ, заводський номер [NUMBER], двигун [NUMBER]; каток зубчато-кольчатий, модель К-6, 2004 року випуску, зав. №52; каток ККШ-1, 3 секції; культиватор КСП-0,4; культиватор КНР-5,6, АТ; борона БЗСС-1 у кількості 29 штук; плуг ПЛН 5,35 з п'ятьма корпусами; сівалка СУПН-8М; борона зубчата причепна; оприскувач Columbia AD-18 ММ-Е. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з договорів застави, у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов'язань за договором позики та/або за договором застави заставодержатель має право стягувати суму наданих грошових коштів та звернути стягнення на предмет застави у порядку визначеному Заставодержателем, в тому числі, але не виключно, на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду або в позасудовому порядку згідно чинного законодавства України. Як вбачається з договору застави (п. 2.2.3. та 2.2.4.) передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором позики та/або за договором застави, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави. Звернення стягнення та реалізація предмету застави відбувається у порядку, визначеному заставодержателем, в т.ч. але не виключно на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду або в позасудовому порядку згідно чинного законодавства України. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону визначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, передачу рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання. Отже, позивач, як заставодержатель, у відповідності до умов договору застави обрано позасудовий спосіб звернення стягнення на заставлене майно, а саме: обрано передачу майна у власність. Вказана правова позиція щодо звернення стягнення на предмет застави шляхом обрання позасудового способу звернення - передача предмета забезпечувального обтяження у власність обтяжувала в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання, узгоджується також з правовою позицією, визначеною у постанові Верховного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі №3-139гс11. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved