Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором. У позовній заяві представник зазначив, що 22.12.2011 року відповідач підписала Заяву №96194423, яка в п. 3 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. 27 березня 2012 року ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві [PERSON] і уклав з нею Договір про надання та використання платіжної картки №96194423 (далі - Договір), шляхом відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та випустив на ім`я відповідача платіжну картку. Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] умов Договору, в останньої станом на 05 січня 2021 року виникла заборгованість перед АТ «Банк Форвард» в сумі 54 972,88 грн., з яких: 50513,83 грн. - заборгованість за договором, 4459,05 грн. - 3% річних. 26 грудня 2017 року та повторно 06 жовтня 2020 року АТ «Банк Форвард» направив відповідачу Заключний Рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за Договором в сумі 50513,83 грн., що підтверджується копіями поштових документів. Проте, в порушення умов Договору відповідачем заборгованість в сумі 50513,83 грн. погашена не була. Посилаючись на ухилення [PERSON] від виконання своїх зобов`язань за Договором, представник позивача просив суд, стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання та використання платіжної картки № 96194423 від 22 грудня 2011 року в сумі 54972,88 грн., а також судовий збір в розмірі 2270,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності представника банку на підставі наявних у справі матеріалів, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлена про дату, час та місце проведення судового розгляду справи, відзив на позов, заява про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 22 грудня 2011 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», із підписаною Заявою №94143910, яка в п.1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. АТ «Банк Форвард» акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві [PERSON] і уклав з нею Договір про надання та використання платіжної картки №94143910 (далі - Договір), шляхом відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та випустив на ім`я відповідача платіжну картку. Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Таким чином, внаслідок акцепту (прийняття) оферти (пропозиції), викладеної в п. 1 Заяви, між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] було укладено письмовий Договір про картку, умови якого зафіксовані в Заяві, Умовах по карткам та Тарифах. Відповідно до п. 1 Заяви, Договір про картку укладений на умовах, викладених в цій Заяві, Тарифах по картках Банку та Умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку. Згідно п. 3. Заяви, [PERSON] розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору про картку є Умови по картках та Тарифи по Карткам, з якими вона ознайомлена повністю, розуміє їх зміст, та положення яких зобов`язувалася неухильно дотримуватися. З моменту укладення Договору про картку вона буде зобов`язана в порядку та терміни, обумовлені Умовами по Карткам, сплачувати Банку комісії та інші платежі відповідно діючим в Банку Тарифам по карткам, а у випадку отримання кредиту в рамках Договору про Картку зобов`язувалася погасити такий кредит відповідно до Умов по карткам, а також сплатити Банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в Банку Тарифами по Карткам. Відповідно до п. 14 Заяви [PERSON] своїм підписом підтверджує та погоджується з тим, що складовою та невід`ємною часиною Договору про Карту будуть являтися Умови по карткам та Умови по кредитами, з якими вона ознайомлена, повністю згідна, їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись. Згідно п. 4.1. Умов по картках, які є невід`ємною частиною Договору про картку, заборгованість Клієнта перед Банком за цим договором виникає в результаті: надання Банком Клієнту кредиту; нарахування Банком процентів, що належать до сплати Клієнтом за користування кредитом; нарахування Банком плат і комісійних винагород, що належать до сплати Клієнтом; виникнення інших грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, визначених Договором про картку (у тому числі Тарифами та/або Умовами по карткам). Відповідно до п. 7.10. Умов по картках Клієнт зобов`язався у випадку отримання кредитів в рамках Договору про картку погасити такий кредит відповідно до Умов по картках, а також сплатити Банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в Банку Тарифами. Згідно п. 8.9. Умов по картках Банк має право стягувати з Клієнта проценти за користування Кредитом, плати, комісійні винагороди, а також інші платежі, передбачені Договором (у тому числі Умовами по карткам та/або Тарифами), у будь-який момент часу вимагати від Клієнта погашення заборгованості шляхом виставлення Заключного Рахунку-виписки. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу платіжної картку та відкрив поточний рахунок на умовах, передбачених Договором. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за Договором, внаслідок чого станом на 05 січня 2021 року у [PERSON] виникла заборгованість перед АТ «Банк Форвард» в сумі 50513,83 грн. - заборгованість за договором. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено в ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Банк Форвард» в частині стягнення заборгованості за договором єзаконними, обґрунтованими, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань. Відповідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги те, що відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, є правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 4459,05 грн. Приймаючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved