Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати за ним право особистої приватної власності на рухоме майно: кондиціонер білого кольору марки «Мідеа», мультиварку білого кольору марки «Мулінекс», соковижималку марки «Тефаль», пральну машину марки «Арістон», витяжку марки «Факор», посудомийну машину марки «Арістон», мікрохвильову пічку білого кольору марки «ЛЖ», кофе машину марки «Філіпс», машину для різки білого кольору марки «Аврора», телевізор чорного кольору «Камерон», кухонний гарнітур коричневого кольору із зеленою столешнею, полотна 4 штуки, домашній кінотеатр марки «Самсунг», колонки чорного кольору марки «Філіпс», домашній кінотеатр марки «Філіпс», рідкокристалічний телевізор марки «Самсунг», електрокамін вмонтований, журнальний стіл зі скляним склом, диван і два крісла, прикроватні тумби, кутова шафа, телевізор чорного кольору марки «Самсунг», фотокамеру марки «ФЕД», лампу на стіл, навушники білого з синім кольору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач та відповідач з 26 жовтня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей немає. Станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду він з відповідачем разом не проживає та не веде спільне господарство, однак шлюб між ними не розірваний. Так, в період зареєстрованого шлюбу, однак в період окремого проживання з відповідачем, позивач за власні кошти придбав наступне рухоме майно: кондиціонер білого кольору марки «Мідеа», мультиварку білого кольору марки «Мулінекс», соковижималку марки «Тефаль», пральну машину марки «Арістон», витяжку марки «Факор», посудомийну машину марки «Арістон», мікрохвильову пічку білого кольору марки «ЛЖ», кофе машину марки «Філіпс», машину для різки білого кольору марки «Аврора», телевізор чорного кольору «Камерон», кухонний гарнітур коричневого кольору із зеленою столешнею, полотна 4 штуки, домашній кінотеатр марки «Самсунг», колонки чорного кольору марки «Філіпс», домашній кінотеатр марки «Філіпс», рідкокристалічний телевізор марки «Самсунг», електрокамін вмонтований, журнальний стіл зі скляним склом, диван і два крісла, прикроватні тумби, кутова шафа, телевізор чорного кольору марки «Самсунг», фотокамеру марки «ФЕД», лампу на стіл, навушники білого з синім кольору. Зазначене майно знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тобто у квартирі, що належить позивачу на праві приватної власності, так як придбане за особисті кошти в період припинення ведення спільного господарства з відповідачем. Відповідач за зазначеною адресою не проживає, будь-які особисті речі її у квартирі відсутні, спільне господарство з відповідачем не веде з липня 2016 року. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилась, але надала письмову заяву, в якій не заперечила проти задоволення позову та просила суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи та враховуючи визнання відповідачем позову, суд уважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв, зазначивши наступне. Так, як убачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач та відповідач з 26 жовтня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак з липня 2016 року разом не проживають та не ведуть спільне господарство (а.с.2-3, 8). Як зазначає позивач у своєму позові, проти чого не заперечує відповідач, позивач у період зареєстрованого шлюбу, однак у період окремого проживання з відповідачем, за власні кошти придбав наступне рухоме майно: кондиціонер білого кольору марки «Мідеа», мультиварку білого кольору марки «Мулінекс», соковижималку марки «Тефаль», пральну машину марки «Арістон», витяжку марки «Факор», посудомийну машину марки «Арістон», мікрохвильову пічку білого кольору марки «ЛЖ», кофе машину марки «Філіпс», машину для різки білого кольору марки «Аврора», телевізор чорного кольору «Камерон», кухонний гарнітур коричневого кольору із зеленою столешнею, полотна 4 штуки, домашній кінотеатр марки «Самсунг», колонки чорного кольору марки «Філіпс», домашній кінотеатр марки «Філіпс», рідкокристалічний телевізор марки «Самсунг», електрокамін вмонтований, журнальний стіл зі скляним склом, диван і два крісла, прикроватні тумби, кутова шафа, телевізор чорного кольору марки «Самсунг», фотокамеру марки «ФЕД», лампу на стіл, навушники білого з синім кольору, яке вважає своєю особистою приватною власністю (а.с.9-23). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, суд зобов`язаний з`ясувати, чи це майно може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, чи є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що спірне майно позивач придбав у період зареєстрованого шлюбу, однак у період окремого проживання з відповідачем та за особисті кошти, проти чого не заперечила відповідач надавши до суду відповідну письмову заяву, суд приходить до висновку, що вказане рухоме майно є особистою приватною власністю позивача відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України. Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, зважаючи на вищевикладене, а також позаяк відповідач визнала пред`явлені позовні вимоги у повному обсязі та з матеріалів справи не вбачається, що визнання нею позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову. Окрім того, відповідно до положень ст. 142 ЦПК України, враховуючи факт визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved