Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовної заяви вказував, що він народився 17.10.1985 року в с. Кантакузівка Драбівського району Черкаської області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] Батьки в шлюбі між собою не перебували. В матері ще був син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Мати з дітьми переїхала до села Кантакузівка з Російської Федерації в 1983-1984 роках, дату точно не пам?ятає, після закінчення школи брат [PERSON] пішов працювати до місцевого колгоспу, а 12 липня 1997 року помер у віці 27 років. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності бувшого КСГП ім. Петровського с. Кантакузівка Драбівського району Черкаської області, посвідченого сертифікатом від 18.06.1996 року. На час смерті брата, він проживав з матірю і братом, йому на час смерті брата було 11 років. За життя мати з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата до нотаріальної контори не зверталася, а 10 вересня 2013 року померла в с. Кантакузівка Драбівського району Черкаської області. Після її смерті відкрилася спадщина. У встановлений строк позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала матері. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері з врахуванням спадщини, яку мати отримала після смерті сина [PERSON] по тій причині, що в сертифікаті на право на земельну частку (пай) прізвище брата записано як [PERSON], а не як [PERSON]. Позивач вважає, що при видачі сертифіката була допущена технічна помилка, яку виправити в позасудовому порядку неможливо. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач подав заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, свідка, суд дійшов до наступного. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 21.03.2017 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер 12.07.1997 року є сином [PERSON], яка померла 10.09.2013 року та рідним братом [PERSON] Згідно даних спадкової справи після смерті [PERSON] [PERSON] є єдиними спадкоємцем після смерті матері. У останньої залишилося спадкове майно після смерті сина [PERSON], яке вона успадкувала шляхом вступу в управління його майном, оскільки зберігала його сертифікат на право на земельну частку (пай). В даному сертифікаті прізвище сина було записано як [PERSON]. Допитана свідок [PERSON] пояснила суду, що син [PERSON] дійсно працював у колгоспі та отримав право на земельну частку пай, проте його прізвище по бухгалтерських документах значилося як [PERSON], інші працівники з схожим іменем у колгоспі не працювали. Відтак, суд вважає, що саме померлій особі [PERSON] належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР-16 № 001466, і на успадкування якого має право позивач як спадкоємець після смерті матері. Відповідно до ст.ст.321,328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved