Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якій вказав, що відповідно до укладеного договору №б/н від 18 травня 2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 28 вересня 2013 року [PERSON] помер. Станом на дату смерті за [PERSON] рахувалася заборгованість за кредитним договором б/н від 18 травня 2010 року в розмірі 7470,00 грн, яка складається з наступного: 7445,38 грн. заборгованість за кредитом; 24,62 грн. заборгованість за відсотками. Спадкоємцями після його смерті є [PERSON] та [PERSON], яким 21 вересня 2017 року було направлено лист-претензію щодо погашення заборгованості спадкодавця [PERSON] перед банком, однак ними ніяких дій вчинено не було. Згідно п.2 ч. 2 ст. 1282 ЦК України, у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на свою користь 7470,00 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 18 травня 2010 року. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідачі [PERSON] та [PERSON] у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву суду не надали. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів. \~ \~ \~ \~При розгляді\~справи судом\~встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України встановлено, що - порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що - за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, згідно матеріалів цивільної справи, 18 травня 2010 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк» укладено договір № б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Вказане також підтверджене, зокрема, копією анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.9), копією витягу з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.10-33), копією паспорта громадянина України [PERSON] (а.с.34). 28 вересня 2013 року [PERSON] помер (а.с. 37), не виконавши перед банком свої зобовязання за кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості, станом на день смерті [PERSON] його заборгованість перед банком становила 7470,00 грн, яка складається з наступного: 7445,38 грн. заборгованість за кредитом; 24,62 грн. заборгованість за відсотками. Як зазначив позивач, спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщині. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. При цьому, позивачем не подано та судом не встановлено факт прийняття відповідачами спадщини після смерті [PERSON] Так, згідно матеріалів спадкової справи відповідачі до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Крім того, згідно матеріалів справи, позивачем не доведено, що відповідачі фактично прийняли спадщину. Згідно ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, оцінюючи в сукупності всі наявні у справі письмові докази в контексті наведених правових норм, суд вважає, що позивачем не доведений факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], а отже, вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в ході дослідження наявних у справі письмових доказів, тому в задоволені позову слід відмовити за його недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed