Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь 957 900 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав, а [PERSON] прийняв 300 000гривень та 30 000 доларів США, що еквівалентно у сумі 657 900 гривень за офіційним курсом НБУ на день подання позову. Позивач стверджує, що зазначену суму відповідач зобов'язався повернути готівкою строком до 28.09.2015 року, однак до теперішнього часу не виконав взяті на себе зобов'язання і борг йому не повернув, вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач, підтримавши вимоги первісного позову, звернувся до суду з уточненою позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти на загальну суму 42 900 000 гривень, мотивуючи свої вимоги тим, що крім вищезазначених договорів позики між ним та відповідачем 28.06.2011 року був укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав у борг 19 700 000 гривень та договір позики від 29.06.2011 року, згідно якого позивачем була передана грошова сума у розмірі 7 730 900 гривень. На підтвердження зазначеного надав суду договори позики та розписки відповідача про отримання коштів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, підтвердив укладання договорів позики, написання розписок та отримання грошових коштів. Однак, пояснив, що усі вищезазначені грошові кошти були ним повернуті позивачеві, на підтвердження чого надав суду оригінал розписки [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтвердив факт отримання грошей від відповідача та відсутність будь-яких претензій майнового характеру до нього, однак, на задоволенні позову наполягав. Розглянувши поданий позов, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про те, що поданий позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Як встановлено у судовому засіданні, 24.06.2011 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) та було укладено договір позики грошей, відповідно до умов якого Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність 300 000 гривень, та останній зобов'язався повернути вищевказані грошові кошти в строк до 28.09.2015 року. На підтвердження укладення даного договору відповідачем 24.06.2011 року була написана розписка, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 300 000 гривень, які зобов'язався повернути в строк до 28 вересня 2015 року. Крім того 27.06.2011 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) та було укладено договір позики грошей, відповідно до умов якого Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність 30 000 дол. США, що еквівалентно сумі 239 100 гривень за офіційним курсом обміну валют, встановленим НБУ станом на день підписання договору позики (1 дол. США - 7, 97 гривень). В даному договорі [PERSON] зобов'язався повернути вищевказані грошові кошти в строк до 28.09.2015 року. На підтвердження укладення даного договору відповідачем також 27.06.2011 року була написана розписка, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 30 000 дол. США, які зобов'язався повернути в строк до 28 вересня 2015 року. Крім того, 28.06.2011 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у борг від позивача 19 700 000 гривень та договір позики від 29.06.2011 року, згідно якого позивачем була передана відповідачеві грошова сума у розмірі 7 730 900 гривень. На підтвердження зазначеного суду були надані договори позики та розписки відповідача про отримання коштів. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, строк дії зазначених договорів позики вже закінчився, [PERSON] борг визнає, обіцяє його погасити, однак до теперішнього часу грошові кошти не повернув, посилаючись на особисті майнові труднощі. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов'язань відповідача позивачем була надана боргова розписка. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов'язань відповідача позивачем були надані боргові розписки, оригінали яких були оглянуті у судовому засіданні. Суд приймає дані Договори позики та розписки в якості належних та допустимих доказів виникнення боргового зобов'язання, так як відповідач даний факт жодним чином не спростував. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок . На підтвердження факту повернення позичених грошових коштів [PERSON] надав суду оригінали розписок [PERSON], відповідно до яких останній отримав від відповідача грошові кошти у розмірі 970 000 доларів США, 19 700 000 гривень, 30 000 доларів США, 300 000 гривень Позивач у судовому засіданні факт повернення йому зазначених грошових коштів підтвердив, що унеможливлює задоволення позову. За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: dismissed