overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 21 лютого 2014 року вони з відповідачкою уклали шлюб. 16 липня 2014 року у них народилася донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через протилежні погляди на життя. Вони намагалися всіма способами зберегти сімю та навіть народження дитини не допомогло це зробити. Вони переконалися, що є зовсім різними людьми і тому в їхніх інтересах і в інтересах їхньої дитини вони вирішили розірвати шлюб. Також, вони досягли письмової угоди, що їхня донька [PERSON] після розірвання шлюбу буде проживати разом із матірю, а він постійно братиме участь у вихованні доньки та до досягнення нею повноліття щомісячно буде надавати матеріальну допомогу для забезпечення умов її життя. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. До початку відкритого судового засідання позивач надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до початку відкритого судового засідання надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність не повнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ №337241, актовий запис про шлюб №71 від 21 лютого 2014 року, зроблений Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серія І-КИ №496912, актовий запис №987 від 30.07.2014 року, з якого вбачається, що сторони є батьками дитини. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені, було відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 22 вересня 2007 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами не склалися, у зв?язку з чим з 12 липня 2015 року сторони проживають окремо. Причиною розпаду сім?ї стали постійні сварки та конфлікти. На теперішній час він проживає з іншою жінкою та має намір створити нову сім?ю. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. До початку відкритого судового засідання позивач надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до початку відкритого судового засідання надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала. У зв?язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] актовий запис №564 від 22 вересня 2007 року, зроблений Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серія [NUMBER], актовий запис №42 від 12.05.2008 року, з якого вбачається, що сторони є батьками дитини. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені, у сторін є неповнолітня дитина, між сторонами було відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 24 липня 2015 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. За час цього шлюбу народилася дитина - Мілана 27.08.2015р.н., свідоцтво про народження, актовий запис № 74, серія І-КИ № 610591. За останні місяці між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З початку жовтня 2015 року вони припинили між собою шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть і не мають, проживають окремо один від одного, він постійно знаходиться в напруженні. За весь час спільного проживання відповідач пригнічує його психічно, ламає його спокійне життя. Поновлення сімейних стосунків неможливе і це завдасть шкоди як йому так і відповідачу. Між ними втрачені усі фізичні та духовні зв'язки. Збереження сім'ї неможливе і суперечить їхнім інтересам. Будь-який спір про сумісне майно та, що нажито у шлюбі з відповідачем, - відсутній. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. До початку відкритого судового засідання позивач надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у відкрите судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Тому суд, з урахуванням думки позивача, який дав згоду на заочний розгляд справи, вирішив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ №348703 від 23.09.2016 року, актовий запис про шлюб №36 від 24 липня 2015 року, зроблений Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія І-КИ №610591 від 23.09.2016 року, з якого вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що25 липня 1992 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років шлюбного життя відносини між ними поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Спільне проживання виявилось неможливим і вони фактично припинили шлюбні відносини з травня 2012 року. За його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, на даний момент поновлювати шлюбні відносини з нею не збирається. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. До початку відкритого судового засідання позивач надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у відкрите судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Тому суд, з урахуванням думки позивача, яка дала згоду на заочний розгляд справи, вирішив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про укладення шлюбу серія ІV-КИ №384012 від 25.07.1992 року, актовий запис про шлюб №2 від 25 липня 1992 року, зроблений Старовишневецькою сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія І-КИ №044376 від 02.06.1999 року, з якого вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої дитини; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія VІ-КИ №497952 від 23.07.1993 року, з якого вбачається, що сторони є батьками повнолітньої дитини. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 27 грудня 2003 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від цього шлюбу у них народилися: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Через неналежну поведінку відповідачки у сім'ї по відношенню де нього, через їхні непорозуміння, через її неповагу до неї як до чоловіка, через її відмову виконувати подружні обов'язки, через її зловживання спиртними напоями, остаточно розпалася їхня сім'я, вони припинили шлюбні та сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, мають окремі грошові бюджети, проживають окремо. Спору про розподіл сумісно набутого майна подружжя, на час звернення до суду із зазначеною позовною заявою - немає. На час звернення до суду, претензії по аліментам відсутні, матеріальна допомога на утримання дітей надається у добровільному порядку. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. До початку відкритого судового засідання позивач надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав. До початку відкритого судового засідання відповідач надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про одруження серія 1-КИ №205016, актовий запис про одруження №1079 від 27 грудня 2003 року, зроблено відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська; копіями свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.9-11), з яких вбачається, що сторони є батьками дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені, у сторін є неповнолітні діти, між сторонами було відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням. Таким чином суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 29.03.2013 року позивач уклав шлюб із [PERSON]. Від шлюбу мають двох доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з втратою обоюдного кохання. Починаючи з липня 2016 року між ними було відсутнє взаєморозуміння, часто виникали сварки на ґрунті незначних, дрібних побутових проблем, з серпня 2016 року дружина пішла з дому, відтоді вони припинили відносини та стали мешкати окремо. Вони разом неодноразово намагалися зберегти сімю, пробачаючи один одному образи, якісь непорозуміння, але це не дало бажаних результатів. За таких обставин подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим і не доцільним, тому що воно суперечить їхнім інтересам їхніх малолітніх дітей. На цей час спільне господарство ними не ведеться. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Стягнути з відповідача судові витрати. До початку відкритого судового засідання позивач надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, від вимог про стягнення з відповідачки судових витрат відмовився. До початку відкритого судового засідання відповідач надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ №273225, актовий запис про шлюб №23 від 29 березня 2013 року, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія І-КИ №500506 від 24.09.2014 року; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія І-КИ №500276, з яких вбачається, що сторони є батьками дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені, у сторін є неповнолітні діти, між сторонами було відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням. Таким чином суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 29.05.1993 року він та відповідачка уклали шлюб. Під час шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час є повнолітніми. З перших днів подружнього життя у них була дружна сім'я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались та все одно вони неодноразово намагались зберегти сімю. Однак усі спроби були марними. Відносини тільки погіршувались, а життя друг з другом стало не можливим. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Між ними постійно виникали сварки, що тяжким чином впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє йому та їй душевні страждання. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. До початку відкритого судового засідання позивача надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до початку відкритого судового засідання надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, відсутність неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про укладення шлюбу серія ІV-КИ №466047, актовий запис про шлюб №23 від 29 травня 1993 року, зроблений Кіровською селищною радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені, було відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30.04.2011 року він та відповідачка уклали шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося з тих причин, що немає взаєморозуміння. Вже більше 4 років сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. До початку відкритого судового засідання представник позивача [PERSON] надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у відкрите судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Тому суд, з урахуванням думки представника позивача, яка дала згоду на заочний розгляд справи, вирішив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи. Судом встановлено, що 30 квітня 2011 року, сторони уклали шлюб, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблений актовий запис №193 від 30.04.2011 року; з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серія 1-КИ №360934, актовий запис №14775 від 12.10.2011 року, вбачається, що сторони є батьками малолітньої дитини. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені, було відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановлено.

Outcome: approved