Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, покликаючись на те, що рішенням від 02 лютого 1958 року виконкому Червоноармійської районної ради депутатів трудящих м.Львова квартиру [ADDRESS] надана його бабі [PERSON] та на підставі цього рішення їй був виданий ордер на право зайняття квартири, у якій вона проживала з 1946 року - протокол № 5 від 02.02.1958 року. [PERSON] є мати його батька [PERSON]. У 1980 році, після демобілізації з лав Армії, він став проживати у баби [PERSON], яка прописала його до себе у квартиру. З цього часу він постійно, безперервно проживає у спірній квартирі. [PERSON] померла у 1985 році, він поховав її на Синівському кладовищі і продовжував проживати у квартирі [ADDRESS], сплачував квартплату і усі комунальні платежі. У 2012 році він звернувся до приватизаційного відділу Франківського району, надавши заяву та відповідні довідки з ЛКП «Навколо базару», однак йому запропонували надати ордер на вказану квартиру. Так як ордера у нього не було, він звернувся до відповідача з заявою про зміну умов договору найму жилого приміщення - кв.[ADDRESS] з визнанням його наймачем квартири. Листом від 26.02.2014-року за № 35-541 відповідач надав йому відповідь, що у задоволенні прохання про зміну умов договору найму мені відмовлено, так як він не представив документи про родинні відносини з бабою [PERSON], а тому він змушений звертатись до суду за захистом свого права та інтересу. Просить позов задоволити. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеному у позові. Просять позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив, та пояснив, що позовні вимоги позивача є необґрунтовані, оскільки листом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 26.02.2014 року №35-541 позивачу було повернуто його звернення і документи щодо зміни договору найму на квартиру [ADDRESS] у зв'язку із тим, що він не подав документи, які підвереджують родинні його відносини із [PERSON]. Вважає, що позивач у разі представлення належних документів, буде прийнято звернення до розгляду, а тому вказаним рішенням житлове право позивача не порушено, та таке не перешкоджає користуватись житловим приміщенням. Дане рішення відповідає вимогам закону. Просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що позиває постійно проживав із [PERSON] до її смерті та на сьогодніший день у квартирі [ADDRESS] та був її внуком, при цьому здійснює утримання спірного майна, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що рішенням від 02 лютого 1958 року виконкому Червоноармійської районної ради депутатів трудящих м.Львова квартиру [ADDRESS] надана [PERSON] та на підставі цього рішення їй був виданий ордер на право зайняття вказаної квартири - протокол № 5 від 02.02.1958 року(а.с.4). Як вбачається із довідки №10 від 08.11.2013 року, довідки №330 від 10.02.2014 року та копії поквартирної карточки виданих ЛКП «Навколо базару»(а.с.5,6,10), що [PERSON] була основним квартиронаймачем квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Крім останньої в даній квартирі зареєстрований 16.06.1980 року та проживає позивач [PERSON] - внук основного квартиронаймача. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO], що зареєстроване Червоноармійським відділом ЗАГС м.Львова, актовий запис №3262 (а.с.56). В результаті чого у мешканця квартири [ADDRESS] виникло право зміни договору найму жилого приміщення, але листом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 26.02.2014 року №35-541 позивачу було повернуто його звернення і документи щодо зміни договору найму на квартиру [ADDRESS] у зв'язку із тим, що він не подав документи, які підвереджують родинні його відносини із [PERSON]. Із довідки від 05.03.2014 року виданої ЛКП «Навколо базару»(а.с.11) видно, що заборгованості за послуги з утримання будинку, послуги водопостачання і водовідведення та за послуги теплопостачання у [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] немає. Тому суд вважає, що позивач та його представник у судовому засіданні надала належні докази, які свідчать про наявність родинних відносин між позивачем із померлою [PERSON], яка було йому бабцею та Крім цього, позиція позивача підтверджується в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Суд вважає, що такі пояснення свідків є логічними, вірними та не спростовуються іншими матеріалами справи. Таким чином, на підставі викладеного суд вважає, що позивач [PERSON], який є онуком померлої особи та яка зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS], підлягає отриманню статусу основного квартиронаймача шляхом зміни договору найму житлового приміщення, оскільки є онуком померлої [PERSON]. Згідно ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім'ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними. Згідно ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.1 ст.106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Відповідно до ч. 2 ст.106 ЖК України, при відмові наймодавця у визнанні члена сімї наймача по договору найма наймачем, спір може бути вирішений у судовому порядку. Судом також встановлено, що позивач з 16.06.1980р. вселилась та зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS], з цього часу проживає та утримує квартиру в належному санітарному стані, здійснює поточні ремонти з метою покращення своїх житлових умов, сплачує квартирну плату та комунальні послуги, тобто користується правами та виконує обов'язки, передбачені договором найму жилого приміщення, тому на підставі ст. 61, 63 ЖК України він має право користування на спірне житлове приміщення та на підставі ст. 106 ЖК України у нього є право вимагати визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму спірного жилого приміщення замість попереднього наймача, який помер. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням вищевказаного суд вважає позовні вимоги позивача повністю доведеними, обґрунтованими позов про спонукання зміну договору найму житлового приміщення і визнання його наймачем вказаного жилого приміщення таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved