Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати незаконною постанову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Воловиченко Валерія Володимировича такою, що не відповідає нормам чинного законодавства та зобов'язати приватного нотаріуса вчинити нотаріальну дію з розірвання договору дарування. Свої вимоги мотивує тим, що 16.10.2003 року між ним та дочкою [PERSON] було укладено договір дарування двохкімнатної квартири [ADDRESS]. Факт укладання договору посвідчено відповідачем і зареєстровано в реєстрі за № К-2520. На даний час позивачем прийнято рішення про розірвання договору дарування за взаємною згодою з донькою та складено відповідний договір. Оскільки, розірвання договору дарування має вчинятися тим самим нотаріусом, що посвідчив угоду позивач звернувся до ПНКМНО Воловиченко В.В. проте відповідач, тривалий час не отримував відповіді і тільки після звернення до Головного управління юстиції відповідач погодився на зустріч. 04.02.2014 р. нотаріусу було подано відповідні заяви. 06.02.2015 р. позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із тим, що до вимог про розірвання договору застосовується позовна давність у один рік. Така постанова є незаконною, такою що порушує норми чинного законодавства, оскільки законом, а саме ст. 651 ЦК України допускається розірвання договору за згодою сторін без обмежень. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В. заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що відповідно в розумінні положень ст. 727 ЦК України якщо річ (нерухоме майно) повертається дарувальнику за взаємною згодою сторін, таку угоду слід визнавати новим договором дарування . Крім того, відповідно до ст. 728 ЦК України до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність у один рік. Зважаючи на те, що з дня вчинення угоди пройшло більше 12 років умови договору дарування повністю виконані сторонами договір розірвати неможливо. Сторонам було запропоновано у будь - якого нотаріуса укласти новий договір дарування, або звернутися до суду. [PERSON] направила в адресу суду заяву де зазначила, що підтримує позов [PERSON] та просить задовольнити. Зазначила, що на даний час бажає повернути собі квартиру, яку на дарувала. Договір укладався матір'ю по дорученню, які було надано зовсім на інші цілі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що 16.10.2003 року між [PERSON] (даритель), від імені якої діяла за дорученням [PERSON], та [PERSON] (обдарований) було укладено договір дарування, за умовами якого даритель подарував, а обдарований прийняв у дар двокімнатну квартиру [ADDRESS]. За договором дарування, відповідно до ст. 243 ЦК УРСР, що діяв на день укладання угоди, одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. При цьому за положеннями ст. 244 ЦК УРСР до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 і цього Кодексу. За правилами ст. 227 ЦК УРСР Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір дарування, що його укладено 16.10.2003 року посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В., реєстровий № к-2520. Також, і це не заперечується сторонами. зареєстрований у серпні 2004 р. в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна». Не заперечувалось в судовому засіданні та обставина, що у зв'язку зі укладенням шлюбу [PERSON] отримала прізвище «[PERSON]». [PERSON] та [PERSON] звернулись до відповідача з заявою про посвідчення договору про розірвання договору дарування у зв'язку із укладанням договору про таке: Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу Воловиченко В.В. 16 жовтня 2003 року за реєстром № 2520 згідно якого [PERSON] подарувала гр. [PERSON] квартиру [ADDRESS] цим договором розриваємо. Ця квартира [ADDRESS] , повертається у власність гр.. [PERSON]. Встановлено і не заперечується сторонами, що 06.02.2015 р. відповідачем винесено постанову про відмову у вчиненні виконавчої дії, а саме відмовлено [PERSON], [PERSON] у розірванні договору дарування посвідченого 16.10.2003 року, реєстровий № к-2520. [PERSON] вважає, що постанова нотаріуса не відповідає вимогам чинного законодавства та просить зобов'язати відповідача вчинити дію по розірванню договору. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт, згідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України, а саме п. 9, встановлено, що до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення. За приписами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. В свою чергу приписами ст. 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Як зазначає позивач чинним законодавством України передбачено право сторін на розірвання договору за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Слід зазначити, що положеннями ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Таким чином, в розумінні норм матеріального права договір дарування є одностороннім договором за умовами якого позивач набув у власність майно без будь - яких зобов'язань щодо дарувальника. Отже, зважаючи на вимоги чинного законодавства розірвання договору дарування має відбуватися як односторонній договір та нотаріально посвідчуватися. Розірвання договору дарування тягне за собою припинення права власності обдаровуваного на отриману в дар річ. Як свідчать матеріали справи, договір, який просили посвідчити позивач та дарувальник не відповідає в розумінні положень чинного законодавства не міг бути посвідченим, а тому дії приватного нотаріуса, винесена ним постанова не порушують вимоги закону. За таких обставин підстави для задоволення позову в частині, як визнання постанови такою, що не відповідає нормам чинного законодавства відсутні, як і відсутні підстави для зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Воловиченко М.І. вчинити нотаріальні дії. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed