Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 06.06.2001 року народився [PERSON], батьком якого є [PERSON] 06.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11.03.2015 року розірвано. Оскільки відповідач, будучи батьком дитини та зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, від виконання свого обовязку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу відповідача, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% від прожиткового рівня на дитину такого віку. Крім того, позивач зазначила, що відповідач в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 280 грн. на місяць, однак цих коштів не вистачає на утримання дитини. Також позивач вказала, що в примусовому порядку інших аліментів з відповідача не стягується, однак їй відомо, що позивач від першого шлюбу має сина, на утримання якого надає кошти в добровільному порядку, однак в якій сумі їй невідомо. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, при цьому пояснила, що відповідач до подання позову добровільно сплачував аліменти на утримання сина в розмірі 280 грн. в місяць, по 70 грн. на тиждень, це кошти які він давав неповнолітньому сину на харчування в школі, після подання позову відповідач аліменти добровільно не сплачує та не приймає ніякої участі в утриманні сина. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, при цьому пояснив, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], однак вважає, що їх розмір 1/4 частки від усіх видів його доходу, але не менше, ніж 30% від прожиткового рівня на дитину відповідного віку, який просить стягнути позивач є занадто великим, оскільки він також добровільно сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON]. [INFO], від першого шлюбу, який продовжує навчатися в розмірі 500 грн. на місяць, про що свідчить надана до суду розписка матері повнолітнього сина та самого [PERSON] Визначити суму аліментів, яку відповідач може сплачувати на утримання неповнолітнього сина йому складно, оскільки він не має постійного заробітку, так як офіційно не працевлаштований. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження 06.06.2001 року [PERSON], його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). 06.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11.03.2015 року розірвано (а.с.5,6) Згідно змісту ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. А згідно ч. 2 цієї статті, сторони та ніші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення судом їх переконливості. Зазначені вимоги норм Закону в судовому засіданні були розяснені позивачу і відповідачу. Згідно ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. В свою чергу, ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значенні. Отже, у відповідності до встановлених у судовому засіданні обставин та згідно приписів зазначених норм Закону, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу відповідача, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% від прожиткового рівня на дитину такого віку. Разом з тим, приходячи до такого висновку, суд відхиляє докази відповідача про неможливість сплачувати аліменти на утриманні неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу, але не менше, ніж 30% від прожиткового рівня на дитину відповідного віку, у виді розписки матері повнолітнього сина [PERSON] [INFO], від першого шлюбу, якій відповідач добровільно сплачує аліменти в розмірі 500 грн. на місяць на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки вона є не допустимим доказом відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України. Визначаючи строк, з якого до якого стягуються аліменти, суд виходить з норм ст. 180 та ч. 1 ст. 191 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, право на утримання припиняється у разі досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved