Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між АТ КБ „ПриватБанк та відповідачем [PERSON] 01.11.2007 року було укладено договір б/н, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з умовою сплати процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік від суми залишку заборгованості. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 31.07.2018 року становить 43051,54 гривень, із яких: 6993,70 гривень заборгованість за кредитом, 27175,46 гривень заборгованість по сплаті процентів, 8882,38 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. фіксованого штрафу та 1102,57 грн. процентної складової штрафу. За рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.04.2012 року з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість за даним договором в сумі 21000,17 грн. У звязку з цим позивач просив стягнути з відповідача різницю заборгованості в сумі 23653,94 грн. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не зявився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутній, тому він відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не зявився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію рішення Баштанського районного суду від 23.04.2012 року; копію заяву від 01.11.2007 року; розрахунок заборгованості; Умови і правила надання банківських послуг), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 01.11.2007 року було укладено договір б/н, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з умовою сплати процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік від суми залишку заборгованості. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача станом на 31.07.2018 року становить 43051,54 гривень, із яких: 6993,70 гривень заборгованість за кредитом, 27175,46 гривень заборгованість по сплаті процентів, 8882,38 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. фіксованого штрафу та 1102,57 грн. процентної складової штрафу. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.04.2012 року з відповідача стягнуто заборгованість за вказаним договором в розмірі 21000,17 грн. З вказаного судового рішення слідує, що позивач просив суд стягнути заборгованість відповідача в сумі 21000,17 грн., з яких 6993,70 грн. заборгованість за кредитом, 10579,41 грн. заборгованість по сплаті процентів та 3427,06 грн. заборгованість по комісії. Рішення набрало законної сили, відомості про його повне виконання відсутні. Тому станом на 31.07.2018 року залишок нарахованої та не вирішеної судом заборгованості становить 23653,94 грн., з якої 16596,05 грн. заборгованості по процентам, 5455,32 грн. заборгованості по пені та комісії, 500 грн. фіксованої частини штрафу, 1102,57 грн. процентної складової штрафу. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність банківський кредит це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. \~ \~ \~ \~Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором. Вказане є підставою для задоволення позову. На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved