Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.01.2014 року станом на 27.10.2015 року в розмірі 26826,10 грн. Позов мотивує тим, що 13.01.2014 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір. Відповідачу надано кредит у сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, в результаті чого станом на 27.10.2015 року виникла заборгованість в розмірі 26826,10грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. Від представника позивача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не з'явилася із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомленою і від неї не надходила заява про розгляд справи за її відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.01.2014 року між ПАТ «Акцент-банк» та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, оскільки остання підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою», п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах зазначених у п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені операції по картрахункам. Відповідач отримала кредит у сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак взятих на себе кредитним договором зобов'язань не виконує, внаслідок чого станом на 27.10.2015 року виникла заборгованість в розмірі 26826,10грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 3), така складається по тілу кредиту - 13669,42 грн., відсотках за користування ним - 10603,06 грн., заборгованості за пенею та комісією - 800 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., 1253,62 грн. штрафу (процентна складова). Згідно статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, а тому позов слід задоволити та стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану заборгованість. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 88 ЦПК України, зокрема відповідно до вимог ч. 1 даної статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Як вбачається з оригіналу платіжного доручення № PROM7BVUWG від 17.11.2015 року (а.с. 17), позивачем при пред'явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 1218 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 1218 грн.

Outcome: approved