Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

позивач звернувся до суду із вищезазначеним позов, мотивуючи його тим, що з 17.06.2015 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Подружнє життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів і поглядів, втрату довіри один до одного, у зв'язку з чим, між сторонами виникали сварки та суперечки. Протягом сімейного життя сторони так і не дійшли спільного порозуміння у вирішенні проблемних питань і мали кардинально різні погляди на шлюб, сім'ю, життя. Між сторонами зникли почуття поваги та любові, відносини зіпсувалися остаточно і бажання продовжувати спільне сімейне життя позивач не має. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Зазначає, що оскільки сім'я носить лише формальний характер, подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу є неможливим. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали поданий позов в повному обсязі та просили його задовольнити. Будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд справи відповідач та його представник в судове засідання 16.08.2016 р. не з'явились. Відповідач подала клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з хворобою її представника [PERSON] та її фізичною неможливістю з'явитися особисто. Виходячи з того, що відповідач жодного разу в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що його явка судом була визнана обов'язковою, відсутністю об'єктивних даних, які б вказували на фізичну неможливість відповідача з'явитися особисто в судове засідання, відсутністю достовірних даних про хворобу представника відповідача, який в попередніх судових засіданнях підтримав заперечення відповідача проти задоволення позову, з урахуванням задоволення клопотання сторони відповідача та зупиненням провадження у справі на три місяці з наданням сторонам строку на примирення, який бажаних результатів не приніс, суд визнав можливим розглянути справу у відсутність відповідача та його представника, вважаючи такі дії відповідача способом затягування розгляду справи. Заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши матеріли справи, суд дійшов наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 17 червня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між громадянами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1060. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, подальше спільне проживання не вбачається можливим та суперечить інтересам кожного з подружжя. В судовому засіданні 16.05.2016 р. було задоволено клопотання відповідача, сторонам надано 3-місячний строк для примирення, який бажаного результату не приніс. При цьому, судом враховано, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що за час окремого проживання ним вчинялися заходи задля примирення та відновлення нормальних сімейних відносин, що свідчить про те, що примирення з позивачем не вбачається можливим. Доводи позовної заяви в належний спосіб відповідачем не спростовані. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу і його рішення є виваженим і остаточним, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved