Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про те, що 03 липня 2012 року між ТОВ «Монтажна компанія «Синергія» та [PERSON] було укладено трудовий договір № 1/06, згідно якого [PERSON] було прийнято на посаду технічного директора. Того ж числа між ТОВ «Монтажна компанія «Сінергія» та [PERSON] було укладено договір № 1/06 про повну матеріальну відповідальність працівника. 11 квітня 2013 року згідно видаткової накладної № ТД-0000535 відповідач отримав товар від ТОВ «Торговий дім «Металпромпостач» на загальну суму 68949,50 грн. 13 квітня 2013 року при отриманні в м. Кременчук металопрокату, прорабам ТОВ «Монтажна компанія «Синергія», [PERSON], був складений акт невідповідності поставки матеріалів № 1, умовам договору поставки, укладеного між ТОВ «Монтажна компанія «Синергія» та ТОВ «Торговий дім «Металпромпостач», що підписаний працівниками ТОВ «Монтажна компанія «Синергія» - прорабом [PERSON], зварювальником [PERSON] та водієм автокрана [PERSON] Згідно зазначеного акту були виявлені невідповідності у кількості та якості отриманого металу. Згідно акту невідповідності поставки матеріалів позивачу необхідно додатково закупити: швелер 22-120 м на суму 20412,00 грн. та трубу профільну на суму 3002,00 грн. Загальна сума збитку становить 23414,00 грн. У зв'язку з цим, на підставі п.п. 2.2.3, 5.2 трудового договору, п. 1, п. 3 договору про повну матеріальну відповідальність працівника, 19 квітня 2013 року працівнику була пред'явлена претензія, якою роботодавець прохав працівника добровільно відшкодувати шкоду, завдану товариству, у розмірі 23414 грн. 00 коп. з ПДВ. 19.04.2013 року відповідач отримав претензію та написав пояснювальну записку, у якій зазначив, що він підписав видаткову накладну на прийом металопрокату згідно рахунків-фактури № ТД-0004760 від 09 квітня 2013 року та № ТД-0004872 від 10.04.2013 року. Відповідач прийняв претензію та визнав, що вона є обґрунтованою. 23 квітня 2013 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтажна компанія «Сінергія» видано Наказ № 10СЗ про звільнення з роботи [PERSON], у зв'язку з втратою до нього довір'я. Цим наказом було вирішено провести із [PERSON] розрахунок заробітної плати за квітень 2013 року та компенсації за невикористані 20 днів щорічної відпустки; з грошових коштів, що підлягають виплаті [PERSON] при звільненні, утримати в рахунок часткового погашення матеріальної шкоди, кошти в розмірі 2386 гривень 89 копійок; решту невідшкодованої матеріальної шкоди в розмірі 21027 грн. 11 коп. стягнути з [PERSON] за рахунок інших коштів або майна, в порядку, передбаченому законодавством України. Згідно з п. 2.2.3 трудового договору працівник зобов'язується нести повну матеріальну відповідальність за надані йому матеріально-технічні цінності, на умовах, передбачених чинним законодавством України. Відповідно до п. 5.2. трудового договору працівник відшкодовує збитки, завдані ним підприємству. Пунктом 1 договору про повну матеріальну відповідальність працівника передбачено, що працівник бере на себе повну матеріальну відповідальність за матеріальні цінності, що передані йому Товариством для виконання його трудових обов'язків, а також за ті, що надходять під його звіт, зокрема, довіреності, доручення та інше, протягом усього строку дії договору. Відповідно до пункту 3 договору про повну матеріальну відповідальність працівника, у випадку нестачі матеріальних цінностей, наднормативного природного зменшення або їх псування, знищення або їх псування, знищення і т.п. з вини працівника, він зобов'язаний відшкодувати вартість втрачених, пошкоджених, або таких, яких не вистачає, матеріальних цінностей. У відповідності до ст. 530 ЦК України боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З вимогами претензії ТОВ «Монтажна компанія «Синергія» від 19.04.2013 р. відповідач погодився, тому збитки мав відшкодувати товариству до 26.04.2013 р. Станом на 09.07.2013 р. [PERSON] вимоги претензії не виконав, збитків, понесених ТОВ «Монтажна компанія «Сінергія» у розмірі 21027 грн. 11 коп., не відшкодував. Згідно з п. 3.1. договору про повну матеріальну відповідальність працівника, вартість матеріальних цінностей, що пошкоджені, знищені, втрачені або тих, яких не вистачає і т.п., стягується за діючими на день стягнення цінами, але не вище цін на день заподіяння матеріальної шкоди. Якщо вина працівника доведена, але працівник відмовляється відшкодувати завдані збитки, працівник у цьому випадку несе дисциплінарну, цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність. У відповідності до п. 5.1. трудового договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання обов'язків, передбачених трудовим договором, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та трудового договору. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Монтажна компанія «Сінергія» 21027 грн. 11 коп. матеріальної шкоди. Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача Дербеньова С.Ф. в судовому засіданні в повному об'ємі підтримала позовні вимоги та пояснила, що між позивачем та відповідачем був укладений трудовий договір та договір про повну матеріальну відповідальність. Відповідач, перебуваючи на посаді технічного директора підприємства, підписав накладну на підставі якої контрагентом їх підприємству був поставлений товар. Відповідач зазначений товар прийняв, не впевнившись у його відповідності, підписав накладну про його прийняття, а в подальшому було з'ясовано, що товар не відповідає замовленню, чим було завдано матеріальну шкоду підприємству. Оскільки зазначене сталося з вини відповідача, останній був повідомлений про те, що його заробітна плата буде скерована на погашення виниклого боргу і з таким рішенням відповідач погодився. Відповідач отримав претензії з цього приводу, які не оскаржував, чим також підтвердив, що визнає наявність боргу перед підприємством. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що перебував з позивачем у трудових відносинах, про що було укладено трудовий договір. Прийнятий був на посаду технічного директора, але своєї посадової інструкції не бачив. На момент, коли він був прийнятий на роботу, на підприємстві працювало лише дві особи, але через короткий проміжок часу бухгалтер звільнилася, тому знову усі обов'язки на підприємстві виконували лише вони вдвох. Навантаження було значним, а їх обов'язки не були розмежовані. В подальшому підприємство почало розвиватися, штат розширився і він почав з'ясовувати коло саме своїх посадових обов'язків. Вважає, що не може нести відповідальність за те, що товар, який був доставлений згідно підписаної ним накладної, не відповідає замовленому, оскільки він участі у його огляді не приймав і не займався саме отриманням цього товару. Він лише підписав накладну та довіреність на своє ім'я та передав ці документи працівнику підприємства - [PERSON]. Про те, що товар не відповідає замовленому взагалі дізнався не одразу. На пред'явлену претензію спочатку відреагував спокійно, оскільки одразу не проаналізував ситуацію, а потім запропонував керівництву декілька варіантів виходу із цієї ситуації. Просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки він не може нести матеріальну відповідальність за виконання не його посадових обов'язків, а саме за безпосереднє приймання придбання продукції. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, позов вважає необґрунтованим. Надані позивачем докази, на її думку, не підтверджують той факт, що відповідач має нести матеріальну відповідальність перед позивачем. Договір про матеріальну відповідальність не відповідає вимогам чинного законодавства. До посадових обов'язків відповідача входило лише замовлення товару та ведення документообігу, а з відповідальністю за матеріальні цінності нести він не міг. Наявність його підпису у довіреності не є підставою для несення ним повної матеріальної відповідальності. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Вважає, що підписи відповідача у акті та у трудовому договорі різняться, на проведенні експертизи не наполягали, але просять суд взяти цей факт до уваги. Позивачем не доведено розмір збитку, не надано відповіді про місце знаходження товару, не підтверджено суму його вартості, не надано можливості відповідачу реалізувати вказаний товар з метою зменшення заборгованості. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Згідно трудового договору № 1/06 укладеного 03 липня 2012 року [PERSON] прийнято на роботу до ТОВ «Монтажна компанія «Сінергія» на посаду технічного директора. Вказаний договір посвідчено підписами [PERSON] та [PERSON] Згідно договору № 1/06 про повну матеріальну відповідальність укладеного 03 липня 2012 року між ТОВ «Монтажна компанія «Сінергія» в особі керівника [PERSON] та [PERSON], з метою збереження матеріальних цінностей, прийнятий на роботу [PERSON] взяв на себе повну матеріальну відповідальність за матеріальні цінності, що передані йому. Вказаний договір також посвідчений керівником ТОВ «Монтажна компанія «Сінергія» та [PERSON] Згідно видаткової накладної № ТД-0000535 від 11 квітня 2013 року технічний директор ТОВ «Монтажна компанія «Сінергія» [PERSON] отримав товар на загальну суму 68940,50 грн., що засвідчив своїм підписом у відповідній графі. Згідно акту невідповідності поставки матеріалів № 1 складеного прорабом ТОВ «Монтажна компанія «Синергія», зварювальником ТОВ «Монтажна компанія «Сінергія» та водієм автокрана, скерованого на ім'я директора ТОВ «Монтажна компанія «Сінергія» [PERSON], було з'ясовано, що при отриманні 13.04.2013 р. в м. Кременчук були виявлені невідповідності у кількості та якості отриманого металу. Згідно претензії від 19 квітня 2013 року на ім'я [PERSON] за підписом керівника ТОВ «Монтажна компанія «Сінергія», [PERSON] попереджений про те, що він, як матеріально відповідальна особа, має нести відповідальність за завдані підприємству збитки, через невідповідність замовленого та оплаченого товару. Просять в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду товариству в розмірі 23414,00 грн. [PERSON] своїм підписом засвідчив, що претензію отримав 19.04.2013 року. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] був прийнятий на посаду технічного директора ТОВ «Монтажна компанія «Сінергія» та, у зв'язку із своїми посадовими обов'язками, ніс повну матеріальну відповідальність, про що було укладено відповідний договір, засвідчений підписом [PERSON] та керівника ТОВ «Монтажна компанія «Сінергія». Згідно п. 3 цього договору у випадку виявлення нестачі матеріальних цінностей, наднормативного природного зменшення або їх псування, знищення і т.п. з вини працівника, він зобов'язаний відшкодувати вартість втрачених, пошкоджених, або тих, яких не вистачає, матеріальних цінностей. При виконанні своїх посадових обов'язків, відповідачем [PERSON] було підписано видаткову накладну, по якій проведено проплату, а в подальшому було з'ясовано, що товар, за який розрахувалося товариство на підставі вищевказаної накладної, не відповідає замовленому, а тому товариство зазнало матеріального збитку. Про невідповідність товару та суму завданої шкоди було складено акт на підставі якого виписано претензію відповідачу [PERSON] Така претензія була вручена відповідачу і з нею він погодився, оскільки в претензії зазначив, що її отримав 19 квітня 2013 року. Ніяких заперечень щодо не погодженням із претензію відповідачем висунуто не було. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами пунктів 1 та 6 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; відповідно до законодавства на працівника покладень повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. На думку суду, оскільки відповідач [PERSON] підписував трудовий договір та договір про повну матеріальну відповідальність, він був ознайомлений зі своїми посадовими обов'язками та розумів, що при підписуванні накладних має оглянути товар, який купує товариство та нести за нього відповідальність, що підтверджується його підписом у отриманій претензії від 19.04.2013 року. Суд вважає, що відповідач в судовому засіданні не довів, що шкода завдана не з його вини, а тому є достатньо підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми завданої матеріальної шкоди та судових витрат.

Outcome: approved