Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та в остаточній редакції просив визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 94,70 кв.м. житловою площею 61,8 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований за його батьком [PERSON] в 5/6 його частинах та за дідом [PERSON] в 1/6 його частині. В період часу з 1968 року по 1978 рік зазначений житловий будинок був знесений та на земельній ділянці зведений новий загальною площею 94,70 кв.м., житловою площею 61,8 кв.м, який прийнятий до експлуатації в установленому законом порядку, однак право власності на нього оформлено не було, батько позивача [PERSON] не встиг отримати правовстановлюючі документи на будинок, оскільки на інший співвласник будинку [PERSON] помер. Після смерті останнього фактично спадщину прийняв [PERSON], оскільки поховав його, у встановлений законом шестимісячний строк забрав речі померлого, продовжив користуватися спірний будинком, у тому числі частиною померлого, інших спадкоємців після смерті [PERSON] не було, у зв'язку з чим батько позивача набув право власності на спірний житловий будинок. Одна [INFO] року останній помер, після його смерті залишилася спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку і єдиним спадкоємцями за законом були діти померлого: позивач та відповідач, при цьому ще за життя 09 грудня 2009 року [PERSON] був складений заповіт , відповідно до якого він заповідав позивачу спірний житловий будинок, а відповідачу - квартиру. Таким чином, позивач вважає, що прийняв спадщину після померлого батька у вигляді спірного житлового будинку, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк після смерті батька, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не зміг у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначений будинок. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, суду надана заява за підписом Мереф'янського міського голови Сітова В.І., в якій він просить розглянути справу за відсутності представника Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області та у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №Е-1581 від 07 жовтня 2014 року, на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] до 1968 року знаходився житловий будинок, який було зареєстровано на праві власності в 5/6 частинах за [PERSON] та підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Мереф'янською ДНК 28 липня 1955 року за реєстраційним номером №3453 та в1/6 частині за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Мереф'янською ДНК 11 березня 1955 року за реєстраційним номером №1022. У період з 1968 року по 1970 рік, зареєстрований будинок знесений, на земельній ділянці зведений новий житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 94,70 кв.м., житловою площею 61,80 кв.м., який прийнято до експлуатації по акту, затвердженому рішенням Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради 23 серпня 1979 року №16, право власності на зазначений будинок не оформлено та не зареєстровано. Зазначені обставини також підтверджуються рішенням Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради народних депутатів №60/440 від 06 квітня 1997 року та актом про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння №16 від 23 серпня 1979 року. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як вбачається з тексту вищевказаного рішення Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради народних депутатів, [PERSON] звертався до Мереф'янської міської ради народних депутатів із заявою щодо оформлення права власності на спірний будинок в цілому за ним, однак в оформленні права власності йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю заяви [PERSON], який помер, що не давало можливості встановити забудівника нового будинку. Таким чином, в ході судового розгляду, судом встановлено, що [PERSON] не встиг оформити право власності на спірний житловий будинок, оскільки [INFO] року його батько [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 грудня 1976 року. З матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син - [PERSON], оскільки його дружина [PERSON] [INFO] року померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 22 грудня 1950 року). Згідно із ст..529 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] його син, [PERSON] фактично спадщину прийняв, оскільки по день смерті проживав та був зареєстрований у спірному будинку, повністю його утримував, що підтверджується наступними документами: випискою з протоколу засідання Ради при Мереф'янській міські раді №2 від 22 червня 1966 року, рішенням Виконавчого комітету Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області №96/216 від 11 лютого 1997 року, будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS]. При таких обставинах, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON], як спадкоємцем першої черги спадкування за законом, була прийнята спадщина після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] та є єдиним власником зазначеного будинку. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27 серпня 2014 року, [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис №324. Заповітом від 09 грудня 1999 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Телішевською Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №3046, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів [PERSON] квартиру [ADDRESS], а [PERSON] - жилий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями і земельну ділянку, на якій розташований зазначений будинок з зобов'язанням надати дружині [PERSON] довічне користування цим житловим будинком та земельною ділянкою. [PERSON], яка є дружиною померлого [PERSON] (свідоцтво про одруження [NUMBER] від 04 жовтня 1956 року), померла [INFO] року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19 січня 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №613/02.14 від 03 березня 2015 року, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року із заявами про прийняття спадщини згідно заповіту на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернулися сини померлого [PERSON] та [PERSON], заяв від інших спадкоємців не надходили, свідоцтва про право на спадщину держнотконтора не видавала. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є його сини - [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06 серпня 1959 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 травня 1957 року). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що у встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Листом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №2303/02.14 від 18 вересня 2014 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], а також реєстрацію права власності на зазначене майно до 01.01.2013 року. Крім того, на день смерті [PERSON] по теперішній час позивач проживає та є зареєстрованим у спірному будинку, що підтверджується відомостями про місце проживання, зазначеними в паспорті [PERSON] серії [NUMBER], виданому Харківським РВ УМВС України в Харківській області, технічним паспортом виданим 26 вересня 2014 року на ім'я [PERSON] Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] прийняв спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, не отримав свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з тим, що був відсутній правовстановлюючий документ на будинок, а також у зв'язку з тим, що спадкодавцем не було оформлено належним чином право власності на зазначене спадкове майно. Відповідач [PERSON], який є також спадкоємцем після смерті [PERSON] в ході судового розгляду надав суду заяву, в якій не заперечував проти визнання права власності на спірний житловий будинок за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved