Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та остаточно просить поновити його на роботі юрисконсульта в Приватному підприємстві «Вячеслав» (код - 22679908, Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, вул. Промислова, буд. 14). В обґрунтування позивних вимог посилається на те, що він з квітня 2017 року офіційно влаштувався на роботу до ПП «Вячелав» на посаду юрисконсульта з окладом згідно штатного розкладу. З вересня 2017 року і по теперішній час позивач жодного разу не отримував заробітної плати. На неодноразові звернення до посадових осіб відповідача отримував лише обіцянки про погашення заборгованості по виплаті заробітної плати в найкоротші строки, але жодних кроків до розрахунку зроблено не було, чим грубо порушено норми чинного законодавства про працю. З телефонної розмови із бухгалтером позивачу стало відомо, що адміністрація ПП « Вячеслав » звільнила його з займаної посади, проте належним чином позивача про це не повідомила. Трудова книжка позивачу при звільненні видана не була, а й досі знаходиться у відділі кадрів ПП «Вячеслав», остаточний розрахунок при звільненні з позивачем також проведений не був. Позивач звернувся із заявою до Харківської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Харківській області, у відповідь на яку отримав відомості про те, що остання заробітна плата була йому була нарахована за вересень 2017 року і 30 вересня 2017 року його було звільнено. У відповідь на звернення до Головного управління держпраці у Харківській області позивач отримав відповідь від 06.08.2018, згідно якої в ході інспекційного відвідування встановлено, що наказом від 29.09.2017 за підписом заступника директора ПП «Вячеслав» Блудової Т.О. позивача звільнено з займаної посади з 30.09.2017 за ст..38 КЗпП України (за власним бажанням) на підставі заяви позивача, однак така заява відсутня, що є порушення ст..38 КЗпП України. Ніякої домовленості про припинення трудового договору між позивачем та ПП «Вячеслав» не існувало, заяви про звільнення з посади позивач не писав та не просив відповідача про звільнення, не попереджав про бажання звільнитись, не вів з відповідачем будь-яких розмов з приводу звільнення, не виражав свого волевиявлення і не мав намірів звільнятись з роботи. Крім того станом на сьогоднішній день з наказом про звільнення позивача особисто не ознайомлено, не видано на руки трудову книжку та не проведено остаточного розрахунку при звільненні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2018 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 25 вересня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, яким відповідач вважав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Так, позивач, починаючи з середини серпня 2017 року перестав відвідувати своє робоче місце без поважних причин, жодної довідки чи пояснення керівництву надано не було. У вересні 2017 року позивач приїхав за адресою місцезнаходження ПП « Вячеслав » для написання заяви про звільнення за власним бажанням, про що заступник директора Блудова Т.О. видала наказ від «Про звільнення за ст. 38 КЗпП України» від 29 вересня 2017 року. Позивач пояснив своє бажання звільнитись із займаної осади тим, що має намір поїхати за кордон на заробітки, а тому позивач був звільнений за власним бажанням. Пояснення позивача про те, що останній неодноразово звертався до посадових осіб ПП « Вячеслав » щодо невиплати заробітної плати та заборгованості з заробітної плати, не мають жодного підтвердження, позивач був звільнений із займаної посади з 30 вересня 2017 року, про що був особисто ознайомлений з наказом від 29 вересня 2017 року, при цьому отримав на руки трудову книжку, про що в книзі обліку трудових книжок розписався за її отримання. Позивачем не надано жодного документу або посилання на такі документи, які б підтверджували доводи позивача щодо його необізнаності про етапи звільнення його з роботи. Відповідач визнає факт офіційного працевлаштування позивача на посаді юрисконсульта з 01 квітня 2017 року, про що було створено Наказ № 01-К від 31 березня 2017 року «Про прийняття на роботу» та факт звільнення позивача з посади юрисконсульта з 30 вересня 2017 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2018 року на підставі клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, суд в порядку ст.277 ЦПК України призначив розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2019 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів та витребувано з Державної прикордонної служби України відомості: чи перетинав кордон України [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Южноукраїнським МВ УМВС України в Миколаївській області 19.07.1995, в період з 01 жовтня 2017 року по 19 лютого 2019 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 квітня 2019 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано: з ГУ ДФС в Харківській області інформацію, чи був належним чином у п`ятиденний строк з дня пошкодження або дострокового знищення документів за період з 2007 року по березень 2018 роки письмово повідомлений контролюючий орган ГУ ДФС в Харківській області за місцем обліку в порядку, встановленому діючім законодавством Приватним підприємством «В`ячеслав»; з ГУНП в Харківській області інформацію, чи були письмово повідомленні правоохоронні органи поліції про пошкодження або дострокового знищення документів за період з 2007 року по березень 2018 роки Приватним підприємством «В`ячеслав»; витребувано у Приватного підприємства «В`ячеслав» у разі наявності належним чином завірені наступні копії документів: акт від 26 березня 2018 року та перелік документів, які утилізовані 26 березня 2018 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 червня 2019 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано з ГУ ДФС в Харківській області, інформацію, чи був належним чином у п`ятиденний строк з дня пошкодження або дострокового знищення документів за період з 01 березня 2018 року по 21 червня 2019 рік письмово повідомлений контролюючий орган ГУ ДФС в Харківській області за місцем обліку в порядку, встановленому діючим законодавством Приватним підприємством «В`ячеслав»; витребувано з ГУНП в Харківській області інформацію, чи були письмово повідомленні правоохоронні органи поліції про пошкодження або дострокового знищення документів за період з 01 березня 2018 року по 21 червня 2019 рік Приватним підприємством «В`ячеслав»; витребувано у Приватного підприємства «В`ячеслав» у разі наявності належним чином завірені наступні копії документів - копі. довіреності від 06 липня 2018 року за підписом Блудова Т.О. 01 серпня 2019 року позивачем до суду надано відповідь на відзив на позов, в якому позивач зазначив обставини, аналогічні обставинам, викладеним в позовній заяві. За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно з Розпорядженням керівника апарату Харківського районного суду Харківської області Мазур О.О. №01-02/90 від 15 жовтня 2019 року у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 19 вересня 2019 року заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON] у відставку та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року №05-05/119 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON] », зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Приватного підприємства «Вячеслав» про поновлення на роботі прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2020 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] до Приватного підприємства «Вячеслав» про поновлення на роботі, подану до Харківського районного суду Харківської області 14 січня 2020 року, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, директора Приватного підприємства «Вячеслав» Кабака Олексія Олександровича та заступника директора Приватного підприємства «Вячеслав» Блудову Тетяну Олександрівну. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2020 року підготовче провадження у вказаній справі закрито, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача ПП «Вячеслав» у судове засідання повторно не з`явився про день час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні документи. Треті особи: директор Приватного підприємства «Вячеслав» Кабак Олексій Олександрович та заступник директора Приватного підприємства «Вячеслав» Блудова Тетяна Олександрівна в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні документи. Відповідно до вимог ч.3, ч.4 ст.223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності представника відповідача, яким було надано до суду відзив на позов, та третіх осіб. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно наказу директора приватного підприємства «Вячеслав» Блудова Ф.П. № 01-к від 31 березня 2017 року [PERSON] з 01 квітня 2017 року прийнято на роботу на посаду юрисконсульта з посадовим окладом згідно штатного розкладу. Згідно наказу заступника директора приватного підприємства «Вячеслав» Блудової Т.А. № 09-к від 29 вересня 2017 року юрисконсульта [PERSON] звільнено з 30 вересня 2017 року за ст..38 КЗпП України (власне бажання) на підставі заяви [PERSON] . Факт прийняття позивача на посаду юрисконсульта та звільнення його з зазначеної посади з 30 вересня 2017 року відповідачем визнається. Відповідачем наданий акт від 26 березня 2018 року, складений комісією у складі юрисконсульта Губарєвої Л.А. , головного бухгалтера Горбунової О.М., керуючого пляжем Копейки П.О. , про те, що внаслідок потопу були затоплені і прийшли у непридатність бухгалтерські документи, які перебували в приміщенні бухгалтерії. 26 березня 2018 року вищезазначеною комісією складений перелікдокументів, які утилізовані з 2007 року по березень 2018 року, в тому числі: розрахункові відомості заробітної плати, у відомості про виплату заробітної плати, книги обліку руху трудових книжок, накази про прийняття та звільнення з роботи, книги про прийняття та звільнення з роботи, заяви про прийняття та звільнення з роботи, журнал реєстрації кадрових заяв. Відповідно до листа Головного управління Держпраці у Харківській області на ім`я [PERSON] № С-651/02.04/12-14/9322 від 06 серпня 2018 року,в ході проведення інспекційного відвідування ПП «Вячеслав» на підставі звернення [PERSON] встановлені у тому числі наступні порушення трудового законодавства. Згідно з документами, що адміністрацією ПП «Вячеслав» поновлено, [PERSON] прийнято на посаду юрисконсульта з 01 квітня 2017 згідно з наказом від 31 березня 2017 року № 01-к за підписом директора ПП «Вячеслав» Блудова Ф.П. , згідно з наказом від 29 вересня 2017 року № 09-к за підписом заступника директора ПП «Вячеслав» Блудової Т.О . [PERSON] звільнено з займаної посади з 30 вересня 2017 року за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Підставою, як зазначено в наказі, є заява останнього, однак, в зв`язку з поновленням документів заява [PERSON] на момент проведення інспекційного відвідування відсутня, що є порушенням ст. 38 КЗпП. В порушення ст. 95 КЗпП України має місце факт несвоєчасного проведення працівникам індексації заробітної плати за 2017 рік, так, в ході інспекційного відвідування проведено донарахування індексації за зазначений період, яка особисто [PERSON] становить 188,61 грн., виплату якої, за даними адміністрації підприємства, передбачено провести разом з виплатою заробітної плати за серпень 2018 року. В порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України належні при звільненні грошові кошти не виплачені [PERSON] в день звільнення, а лише 23 жовтня 2017 року згідно з відомістю на виплату грошей № 10. В порушення вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України [PERSON] не проведено виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На момент інспекційного відвідування трудова книжка [PERSON] в ПП « Вячеслав » відсутня, згідно з поясненнями головного бухгалтера підприємства трудову книжку останній отримав в день звільнення. Книга обліку руху трудових книжок за період 2017 року відсутня, підписи [PERSON] , що підтверджують отримання трудової книжки на момент інспекційного відвідування відсутні, що є порушенням п.7.1, 7.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. За результатами інспекційного відвідування адміністрації підприємства наданий припис для усунення виявлених порушень та вжиті заходи в межах наданих повноважень. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Право громадянина на працю та гарантії захисту від незаконного звільнення, а також створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею, рівних можливостей у виборі професії та роду трудової діяльності, та забезпечення гарантій захисту працівника від незаконного звільнення закріплено статтею 43 Конституції України. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Зазначена норма передбачає обов`язковість подання працівником, який має намір розірвати трудовий договір, попередження про звільнення саме у письмовій формі, тобто підставою звільнення за ініціативою працівника має бути виключно письмова заява працівника. У постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1269цс16 Верховний Суд України висловив правову позицію, що розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору суди повинні з`ясувати, зокрема, чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення. Відповідачем та третіми особами не надано суду жодних належних та допустимих доказів як подання позивачем письмового попередження про намір розірвати трудовий договір, так і вчинення позивачем будь-яких фактичних дій, які б підтверджували наявність у позивача волевиявлення на припинення трудового договору, що є обов`язковою умовою звільнення працівника на підставі ст..38 КЗпП України. Відсутність письмової заяви позивача про розірвання трудового договору, яка зазначена в наказі № 09-к від 29.09.2017 за підписом заступника директора ПП «Вячеслав» Блудової Т.О. як підстава для звільнення, що є порушенням ст..38 КЗпП України, встановлено також в ході проведення інспекційного відвідування ПП «Вячеслав» Головним управлінням Держпраці у Харківській області на підставі звернення [PERSON] щодо можливого порушення законодавства про працю (лист Головного управління Держпраці у Харківській області на ім`я [PERSON] № С-651/02.04/12-14/9322 від 06 серпня 2018 року). Крім того, зі змісту заперечень, викладених відповідачем в відзиві на позов, вбачається, що у вересні 2017 року позивач приїхав за адресою місцезнаходження відповідача для написання заяви про звільнення за власним бажанням, а керівництво відповідача, заслухавши думку підлеглого та враховуючи його права, звільнило останнього за власним бажанням. Тобто, відзив на позов не містить факту саме подання позивачем попередження про звільнення у письмовій формі, що є обов`язковою умовою для звільнення на підставі ст..38 КЗпП України. Також суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені в відзиві на позов, про те, що позивач перестав відвідувати своє робоче місце без поважних причин з середини серпня 2017 року, оскільки позивач був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст..38 КЗпП України, а не з інших підстав, зокрема, невиконання трудових обов`язків та прогулу. Надані відповідачем акт про знищення бухгалтерських документів внаслідок потопу та перелік утилізованих документів з 2007 року по березень 2018 року, у тому числі заяв про прийняття та звільнення з роботи, не відповідають вимогам закону, а тому не можуть бути прийняті судом на підтвердження доводів відповідача щодо відсутності порушень законодавства при звільненні позивача. Так, відповідно до п.6.10 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства Фінансів України № 88 від 24.05.1995, у разі пропажі або знищення первинних документів, облікових регістрів і звітності керівник підприємства, установи письмово повідомляє про це правоохоронні органи та наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення. Для участі в роботі комісії запрошуються представники слідчих органів, охорони і державного пожежного нагляду. Результати роботи комісії оформляються актом, який затверджується керівником підприємства, установи. Копія акта надсилається органу, в сфері управління якого перебуває підприємство, установа, а також територіальному органу центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, - підприємствами та місцевому фінансовому органу - установами, в 10-денний строк. Відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів виконання вимог вищезазначеного Положення. Навпаки, позивачем надані наступні докази, що свідчать про невідповідність дій відповідача вимогам закону при виявленні знищення первинних документів. Зі змісту листів Головного управління ДФС у Харківській області про надання інформації від 15.05.2019 № 15192/9/20-40-10-05-01 та від 18.07.2019 № 22743/9/20-40-10-05-01 вбачається про відсутність інформації в контролюючому органі щодо надання ПП « Вячеслав » матеріалів про знищення документів. Зі змісту листа Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.05.2019 № 2861/119/01/25-2019 вбачається, що звернення про пошкодження або дострокове знищення документів приватним підприємством «Вячеслав» до ГУНП в Харківській області не надходили. Крім того, як вбачається з наданого відповідачем акту від 26.03.2018 про утилізацію документів, в порушення вимог вищезазначеного Положення для участі в роботі комісії не були запрошені представники слідчих органів, охорони і державного пожежного нагляду Отже, аналізуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає сумнівним факт подання позивачем заяви про звільнення з посади юрисконсульта, оскільки такий факт її подання та волевиявлення про звільнення за власним бажанням позивачем заперечується. Враховуючи те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів факт подання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням та не спростував твердження позивача про відсутність такої заяви, суд вважає, що звільнення позивача було здійснено без законної підстави, а тому відповідно до вимог ст..235 КЗпП України позивач повинен бути поновлений на попередній роботі. Суд задовольняє позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст..13 ЦПК України. Частиною першою статті 233 КЗпП України імперативно передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Таким чином, статтею 233 КЗпП України визначено три випадки обчислення початку перебігу строку звернення до суду. Так, перебіг строку звернення до суду починається у разі: - вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); - розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду) або з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду). Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Тобто, на відміну від інших трудових спорів, коли строк звернення до суду обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, місячний строк для звернення до суду за вирішенням спору про поновлення на роботі обчислюється не інакше як з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Початком перебігу місячного строку для звернення особи до суду з позовом про поновлення на роботі слід вважати день вручення наказу про звільнення або день видачі трудової книжки. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів вручення позивачу наказу про звільнення, у тому числі шляхом поштового відправлення, або видачі трудової книжки, а тому суд погоджується з доводами позивача про те, що він не отримував копії наказу та трудової книжки, та зазначає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду за вирішенням трудового спору. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст..141 ЦПК України. В зв`язку з ухваленням рішення на користь позивача, який звільнений від сплати судових витрат, суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved