Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 20 травня 1979 року він зареєстрував шлюб із відповідачем по справі. Зазначив, що проживали у нормальних сімейних відносинах, у них народилося двоє дітей, вони мали свої плани на життя, але у подальшому стало зрозумілим, що вони мають різні характери, різні погляди на життя. На даний час кожен із них має іншу сімю, і вони не проживають разом вже біля тридцяти років. Дружина не бажає розірвати шлюб шляхом звернення в органи РАЦС, тому він змушений звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким розірвати його шлюб із [PERSON], а також стягнути із відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву за вхід.№7984 від 23.12.2015 року, в якій просить суд справу слухати в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих..№2450000114254 від 09.12.2015 року, яке згідно даних Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» вручено адресату особисто 15.12.2015 року. Про причини неявки суд не повідомила, заперечень суду не надала, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в її відсутність до суду не надійшло. Підстав, передбачених ч.1 ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи немає, а тому суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, і має підстави для розгляду справи у відсутність належним чином повідомленого відповідача. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 20 травня 1979 року. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Сторони не проживають однією сімєю біля тридцяти років, так як мають інші сімї. Сторони миритись не бажають, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище «Слівінська» змінила на прізвище чоловіка «Катрук», не заявила вимогу про зміну прізвища на дошлюбне, тому суд має підстави для залишення відповідачеві прізвища «Катрук». При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ст.88 ч.1 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені витрати по оплаті судового збору у сумі 487 гривень 20 копійок згідно квитанції №85 від 24.11.2015 року. Відповідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно ч.2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved