overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1)укладений шлюб у нього та у відповідача перший; 2)з відповідачем мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, буде проживати разом з відповідачем; 3)вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме його, відповідача та їх дитини інтересам, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж сім місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечив категорично. У судовому засіданні відповідач проти позову не заперечувала, просила розірвати шлюб. На пропозицію суду, проти примирення заперечувала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про одруження, встановлено, що сторони одружилися 09 вересня 2011 року у виконкомі Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №37. Сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, буде проживати разом з відповідачем. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, що у позивача та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж сім місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у нього та у відповідача перший; 2) з відповідачем мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, буде проживати разом з мамою відповідачем; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж сім місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечив категорично. Відповідач, повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причину неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружилися 26 жовтня 2007 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №743. Сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, буде проживати разом з мамою відповідачем. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, що у позивачки та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж сім місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їхньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1)укладений шлюб у нього та у відповідача перший; 2)з відповідачем мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, буде проживати разом з мамою відповідачем; 3)вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме його, відповідача та їх дитини інтересам, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж шість місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечив категорично. У судове засідання відповідач не зявилася, до суду надіслала заяву, в якій просить перенести судове засідання на інший день, однак у заяві не зазначила жодної поважної причини неможливості явки у судове засідання, тому суд вирішив розглядати справу без участі відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про одруження, встановлено, що сторони одружилися 10 листопада 2012 року у виконкомі Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №29. Сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, буде проживати разом з мамою відповідачем. Спільне життя сторін не склалося, в звязку з тим, що у позивача та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж шість місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1)укладений шлюб у нього та у відповідача перший; 2)з відповідачем мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, буде проживати разом з ним; 3)вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме його, відповідача та їх дитини інтересам, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж рік тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, коротко виклавши обставини, зазначені в ньому, зазначивши також, що позивач проти примирення заперечує. У судовому засіданні відповідач проти позову не заперечувала, просила розірвати шлюб. На пропозицію суду, проти примирення заперечувала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про одруження, встановлено, що сторони одружилися 16 грудня 2009 року у виконкомі Мирненської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №04. Сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, буде проживати разом з позивачем. Спільне життя сторін не склалося, в звязку з тим, що у позивача та відповідачки виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж рік тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їхньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у нього та у відповідачки перший; 2) з відповідачкою дітей не мають одну; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою неможливе через подружню зраду, це призвело до того, що більш ніж шість місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягав на розірванні шлюбу з відповідачкою. На пропозицію суду, проти примирення заперечив категорично. Відповідачка, повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причину неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружилися 16 січня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільної стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №03. Спільне життя сторін не склалося через подружню зраду відповідачки, це призвело до того, що більш ніж шість місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність дітей та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у нього та у відповідачки перший; 2) з відповідачкою мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з позивачем, буде проживати разом з відповідачкою; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою неможливе, бо з відповідачкою виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж рік тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягав на розірванні шлюбу з відповідачкою. На пропозицію суду, проти примирення заперечив категорично. Відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причину неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружилися 17 червня 2011 року у Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №392. Сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] яка, після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, буде проживати разом з відповідачкою. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, що у позивача та відповідачки виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж рік тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідачки та їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що в 1961 році побудував житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS], де проживає по теперішній час. Даний житловий будинок фактично є його приватною власністю, але документи щодо реєстрації права власності не були виготовлені з певних причин. На даний час позивач бажає виготовити правовстановлюючі документи на будинок та зареєструвати право власності, але не має можливості, так як з 01.01.2013 року сільські ради позбавлені повноважень щодо видачі свідоцтва на право власності на нерухоме майно, яке знаходиться на їх території, а новоутворені Реєстраційні служби на місцях проводять реєстрацію права власності лише на новозбудоване, або реконструйоване нерухоме майно. При зверненні до Реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції заявнику у видачі державного акту про право власності на земельну ділянку та виготовленні відповідної технічної документації відмовлено, по причині відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок. Тому позивач змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок. Ці вимоги позивач підтримав і просив задовольнити, подавши відповідну заяву.(л.с.40). Відповідачі в судове засідання не з»явилися, подали відповідні заяви про розгляд справи у їх відсутність (л.с.16,17,33). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач в 1961 році побудував житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS], де проживає по теперішній час. Даний житловий будинок фактично є його приватною власністю, але документи щодо реєстрації права власності не були виготовлені з певних причин. На даний час позивач бажає виготовити правовстановлюючі документи на будинок та зареєструвати право власності, але не має можливості, так як з 01.01.2013 року сільські ради позбавлені повноважень щодо видачі свідоцтва на право власності на нерухоме майно, яке знаходиться на їх території, а новоутворені Реєстраційні служби на місцях проводять реєстрацію права власності лише на новозбудоване, або реконструйоване нерухоме майно. При зверненні до Реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції, заявнику у видачі державного акту про право власності на земельну ділянку та виготовленні відповідної технічної документації відмовлено, по причині відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок. Тому позивач змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок. Суд вважає, що такі обставини, про які зазначає позивач заслуговують на увагу, вимог позову обґрунтовані поданими доказами в т.ч. довідкою Калинівської сільської ради (л.с.4,9,10,16), довідкою Реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції(л.с.5), витяг рішення Коростенської РДА (л.с.11), тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: відповідач є його батьком; · на підставі рішення суду відповідач сплачував аліменти на утримання позивача на користь мами позивача; · після настання повноліття позивача [PERSON], з батька [PERSON] припинено стягнення аліментів на його утримання; · на даний час позивач продовжує навчання, є учнем другого курсу Оріхівського ДНЗ «Оріхівський професійний ліцей» денної форми навчання; · позивач перебуває у скрутному матеріальному стані, тому потребує матеріальної допомоги; · посилаючись на ці обставини, просить за рішенням суду присудити з відповідача на його користь аліменти на утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця, у зв'язку з навчанням з 31 березня 2014 року до закінчення навчання - до 30 червня 2015 року. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надіслав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, зазначивши, що на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позові, наполягав на присудженні аліментів з відповідача на користь позивача. У судове засідання, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, відповідач не з'явився, про причину неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, а саме: копії свідоцтва про народження, паспорту, довідки з місця навчання, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про народження встановлено, що батьком позивача [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Відповідно до відомостей довідки Державного навчального закладу «Оріхівський ПЛ» встановлено, що [PERSON] з 01 вересня 2012 року навчається на денній формі навчання цього навчального закладу. Термін навчання становить з 01.09.2012 р. по 30.06.2015 р. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини виконання батьків обов'язку утримувати дитину, дійсні причини позову, беручи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved