Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 210 від 28 квітня 1998 року, предметом якого були ? частини житлового будинку за адресою: Харківська область, м.Лозова, смт.Панютине, вул.Серпнева, колишня назва Жовтнева), буд.9, укладений у Лозівському філіалом Харківської товарної біржі між нею та [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить судове засідання провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 28 квітня 1998 року між позивачем та [PERSON] було укладено та зареєстровано у Лозівському філіалі Харківської товарної біржі договір купівлі-продажу №210, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила ? державного кирпічного житлового будинку літ. «А1», жилою площею 54,5 кв.м., який розташований за адресою: Харківська область, Лозівський район, с.Панютине, вул.Жовтнева, буд.9, на земельній ділянці площею 797,9 кв.м.,, з надвірними будівлями: деревяний сарай літ. «Б», деревяний сарай літ. «В», деревяний сарай літ. «Г», деревяна вбиральня літ. «Д», деревяна вбиральня літ. «Е», кирпічний погріб літ. «П», штахетні забори «N 1-2», металічні ворота літ. «N 3», деревяний душ літ. «Ж», деревяний душ літ. «Ж», деревяний душ літ. «З» (а.с. 7). Відповідно до пункту 9 даного договору, на підставі\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», правочини зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. На виконання п. 10 даного договору, ? частини житлового будинку за вказаною адресою зареєстрована у Лозівському бюро технічної інвентаризації 15.05.1998 року, номер запису 338 в книзі №2, що підтверджується довідкою КП «ЖУК» №98 від 30.10.2017 року (а.с. 8). В даний час позивач звернулась до приватного нотаріуса з наміром укласти договір купівлі-продажу, тобто розпорядитися належною їй на праві власності частиною житлового будинку. При перегляді документів нотаріусом було зазначено, що позивач є власником ? частини житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу, який був зареєстрований Лозівським філіалом Харківської товарної біржі, що, на даний час, суперечить вимогам\~ст. 227 Цивільного Кодексу УРСР\~1963 року та\~ст. 657 Цивільного Кодексу України\~в редакції 2003 року. Між сторонами під час укладання договору купівлі-продажу №210 була досягнута угода щодо всіх суттєвих умов договору купівлі-продажу житлового будинку і договір фактично ними виконаний, відповідно до с.638 ЦК України за цих умов договір вважається укладеним. У досудовому порядку позивач не має можливості упорядкувати договір купівлі-продажу на належний їй на праві власності житловий будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, на підставі яких мені було продано будинок, так як право власності на даний раз зареєстроване за позивачем, місце знаходження продавця невідомо, так як ще до посвідчення договору вона знялась з реєстрації та виїхала з будинку, претензій не предявляла щодо проданого будинку. Згідно п.4\~ст. 656 ЦК України\~до договору купівлі-продажу на біржах застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 657 ЦК України\~договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно до ч. 2\~ст. 47 ЦК України\~(у редакції 1963 року) та\~ст. 220 ЦК України\~(у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Одночасно, судом приймаються до уваги й положення\~ЦК України\~у редакції 2003 року, що діє на момент ухвалення рішення по справі, а саме\~ст. 204 ЦК України, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним та\~ст. 321 ЦК України, згідно до якої право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 328 ЦК України\~встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 3\~статті 334 ЦК України, передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved