Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що\~ відповідно до рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 05.09.2007 року з нього утримуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Окрім того, за рішенням цього ж суду від 21.08.2014 року з нього стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Зазначає, що 20.06.2015 року він уклав шлюб з [PERSON], від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Розмір утримуваних з нього аліментів становить ? частину його заробітної плати, що позбавляє його можливості повністю матеріально забезпечити свою нову сімю та ставить його у скрутне матеріальне становище. Просить зменшити розмір стягуваних з нього на користь кожного з відповідачів зокрема аліментів на утримання дітей до 1/6 частини з усіх видів його доходів. До початку розгляду спору по суті судом було встановлено, що прізвище відповідача у справі [PERSON] на даний час «Шешацька». У судовому засіданні позивач позов підтримав за викладених у ньому обставин і підстав та просив задовольнити. Також суду пояснив, що після відрахування з його заробітної плати аліментів відповідно до розміру, визначеного рішеннями суду, йому не вистачає коштів на утримання нової сімї. Дружина його не працює, оскільки здійснює догляд за їх малолітнім сином до досягненням ним віку трьох років. Відповідач [PERSON] позов не визнала та суду пояснила, що вона також має іншу сімю на утриманні якої перебуває двоє малолітніх дітей, а саме дитина від першого шлюбу з позивачем та їх спільна з теперішнім чоловіком дитина, догляд якої вона здійснює до досягнення нею віку трьох років. За викладеного вона не працює, отримуючи допомогу на утримання дитини в розмірі близько 800.00 гривень. Чоловік працює і отримує заробітну плату близько 9000.00 грн.. У задоволенні позову просила відмовити. Відповідач [PERSON] також позов не визнала, пояснивши це тим, що внаслідок зменшення розміру аліментів їй не буде вистачати коштів на утримання дитини, яка часто хворіє. Вона особисто не працює, звільнившись із попереднього місця роботи за власним бажанням, є працездатною. У задоволенні позову просила відмовити. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у шлюбі з кожним із відповідачів, від яких вони мають малолітніх дітей. А саме: від шлюбу з [PERSON] дочку [PERSON], [INFO]; від шлюбу з [PERSON] дочку [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з відповідачами. Відповідач [PERSON] перебуває в іншому шлюбі, від якого має ще одну малолітню дитину, догляд якої на даний час вона здійснює до досягнення нею віку трьох років і у звязку із чим тимчасово не працює, але отримує допомогу на дитину. Чоловік [PERSON] працює, отримуючи заробітну плату у розмірі приблизно 9000.00 грн.. Відповідач [PERSON], з якою проживає малолітня дочка сторін спору, будучи працездатною, звільнилася 10.11.2016 року з роботи і ніде на час вирішення спору судом не працює. Викладені встановлені судом обставини спору визнаються сторонами спору та ними не оспорюються, а тому додатковому доказуванню у відповідності до положень ст. 61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини ,що мають істотне значення. Відповідно до ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за позовом платника у разі зміни матеріального або сімейного становища, погіршення або поліпшення здоров'я сторін. Як вбачається із встановлених обставин спору, які не оспорюються відповідачами і що вони підтвердили у судовому засіданні, у позивача змінився сімейний стан, а саме він уклав новий шлюб, від якого має мололітнього сина - [PERSON], [INFO]. Тобто, на його утриманні окрім спільних з відповідачами дітей, на утримання яких він просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів, перебуває ще одна малолітня дитина, яку доглядає її матір до досягненню дитиною віку трьох років. Звідси відповідно до положень ст.ст. 84, 180 СК України на позивачеві лежить обовязок по утриманню його малолітньої дитини від нового шлюбу та матері дитини до досягнення дитиною віку трьох років. З огляду на вказані встановлені обставини спору та положення статтей 180, 182 вказаного Кодексу суд погоджується частково з доводами позивача про необхідність зменшення розміру стягуваних з нього на користь відповідачів на утримання малолітніх дітей. Разом з тим, з огляду на середньомісячний розмір його заробітної плати (5051.53 грн.) та передбачений законом мінімальний розмір утримуваних з нього аліментів на кожну дитину зокрема (30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що на час вирішення спору судом становить при стягненні на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] 506.70 грн., а на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] 406.50 грн.), суд приходить до висновку, що справедливим буде розмір стягуваних з нього аліментів на користь відповідачів 1/5 частина всіх видів його доходів. Тобто, саме до такого розміру суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь відповідачів, враховуючи при цьому також матеріальне становище сімї відповідача [PERSON] та ту обставину, що відповідач [PERSON], будучи працездатною, звільнилася за власним бажанням з місця роботи і на час вирішення спору судом ніде не працює. На переконання суду це буде справедливим, оскільки не спричинить суттєвого погіршення матеріального становища сторін спору та їх малолітніх дітей та цілком узгоджується із положеннями ст.ст. 182, 183 та 193 СК України. Позов таким чином підлягає частковому задоволенню. Доводи відповідачів в судовому засіданні, і в тому числі відповідача [PERSON] в тім, що що їх з позивачем дитина часто хворіє та потребує додаткових витрат, що у разі зменшення розміру стягуваних на її користь з позивача аліментів їй не вистачатиме коштів для утримання їх спільної дитини, з огляду на встановлені та визнанні нею обставини спору на увагу суду не заслуговують, оскільки останні вказують на понесення нею додаткових витрат на утримання дитини і що має вирішуватися в порядку позовного провадження за вимогами ст. 185 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial