overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати виконавчий напис, виданий 17.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення заборгованості на користь банку за кредитним договором б/н від 26.07.2011 року, таким що не підлягає виконанню. Мотивував тим, що стягувач пропустив строк позовної давності. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, підтримавши позовні вимоги. Представник відповідача надав суду заперечення, в яких посилався на те,що позивачем не вказано спірність заборгованості , нотаріус не зобов`язаний перевіряти безспірність заборгованості. Просив розглянути справу без його участі. Представник виконавчої служби в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлений. Вказане приводить суд до висновку про те, що справа може бути розглянута в заочному порядку. Суд, дослідивши докази, приходить до такого. 17.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий надпис про стягнення заборгованості з позивача за кредитним договором б/н від 26.07.2011 року у сумі 38\~500,56 грн. 10.11.2017 року по вказаному виконавчому надпису було відкрито виконавче провадження. Вказаний факт підтверджений копією постанови про звернення стягнення. Відповідачем не надано суду доказів того, що заборгованість безспірна та строк позовної давності не збіг. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріус не з`ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Викладене приводить суд до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є квартиронаймачем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстровано місце проживання відповідача. Оскільки з 01 травня 2010 року відповідач у квартирі не проживає і цим житловим приміщенням не користується, тому вона втратила право на проживання у квартирі № 16 за вищевказаною адресою. Реєстрація постійного місця проживання відповідача у спірній квартирі суперечить інтересам позивача, оскільки впливає на розмір комунальних послуг. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові, також вказала, що її довіритель бажає приватизувати вказану квартиру. Відповідач в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи сповіщалась належним чином, тому суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач є квартиронаймачем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка № 4 від 12 січня 2017 року, що видана Житлово - комунальним підприємством «Веселе». Відповідно до акту, що складений 12 грудня 2016 року за участі депутата Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS], не проживає з 01 травня 2010 року. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області, що надані станом на 19 січня 2017 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, у судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені ст. 71 Житлового кодексу України строки, а саме понад шість місяців. Враховуючи, що відповідач не проживає у квартирі № 16, за адресою: Харківська область, Харківський район, село Веселе, вулиця Первомайська, будинок 15, більш ніж шість місяців, суд визнає відповідача, такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], та повністю задовольняє вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та автомобіль «Хундай Аксент», 2008 року випуску. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами 01 серпня 2006 року було укладено шлюб. Рішенням Деснянського районного суду від 04.06.2018 року укладений між сторонами шлюб розірваний. За час сумісного життя у шлюбі сторонами було набуте спільне майно, а саме: квартира [ADDRESS], придбана за договором купівлі - продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Матвієнко С.М. за реєстровим № 752. Також було придбано автомобіль «Хундай Аксент» 2008р.н., д.н.з. [NUMBER]. У зв»язку із наявності спору про поділ майна позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав, відповідач позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 01 серпня 2006 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 1238. Рішенням Деснянського районного суду від 04.06.2018 року укладений між сторонами шлюб було розірвано. За час сумісного життя у шлюбі сторонами було набуто спільне майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: квартира [ADDRESS], придбана за договором купівлі- продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Матвієнко С.М. за реєстровим № 752. Право власності на зазначену квартиру зареєстроване в Чернігівському бюро технічної інвентаризації 2012 року за реєстровим №34338518. Зазначена квартира складається з трьох кімнат розміром жилої площі 44.8 м2 (загальна площа 62.5 м2), вартість квартири, відповідно до договору купівлі-продажу становила 239769,00, а також автомобіль «Хундай Аксент» 2008р.н., д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до вимог ч.І ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належите дружині та чоловікові на праві спільної сумісно власності. Згідно із вимогами ч.І ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.І ст.70 СК України, у разі поділу майно, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Враховуючи зазначені вище норми чинного сімейного законодавства, позов в частині поділу спірної квартири між сторонами обґрунтований та підлягає задоволенню, а в іншій частині у задоволенні позову належить відмовити, оскільки такий не відповідає загальним засадам цивільного судочинства, враховуючи те, що позивач не просить захистити своє порушене право, а просить визнати право власності за відповідачем.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], яка померла 15.01.2015 року. У судове засідання сторони та представник третьої особи не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує, представник відповідача та представник третьої особи покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.01.2015 року померла дружина позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на житло від 10.11.1993 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та членам його сімї [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігові від 21.10.2015 року встановлено факт належності свідоцтва про право на житло від 10.11.1993 року [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки комунального підприємства Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації від 16.06.2015 року № 1938 право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. З копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] вбачається, що до першої Чернігівської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, його син [PERSON] як спадкоємець за заповітом відмовився від спадкування за заповітом. Інших спадкоємців судом не встановлено. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, враховуючи наявність доказів, що свідчать про правомірне набуття [PERSON] права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що не суперечить загальній презумпції правомірності набуття права власності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири №21, що знаходиться в м. Чернігові по вул. 1-го Травня, 167-А в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 13 квітня 2006 року. У судове засідання сторони не зявились, до його початку надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача позовні вимоги підтримує, представник відповідача покладається на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи 13.04.2006 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. 03.06.2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого спадкоємцем майна, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1994 року, виданого Чернігівським радіоприладним заводом, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та членам її сімї [PERSON], [PERSON] в рівних частинах. Відповідно до довідки від 13.06.2016 року, виданої комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру №21, що знаходиться в м. Чернігові по вул. 1-го Травня, 167-А не зареєстровано. Позивач у встановлений законом строк звернувся до першої Чернігівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася у зв'язку із смертю матері, але нотаріусом 20.07.2016 року винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки власники, в тому числі і [PERSON] не здійснили реєстрацію свідоцтва про право власності на житло у компетентному органі як того вимагало чинне на час видачі документа, що посвідчує право власності на квартиру, законодавством. Інших спадкоємців судом не встановлено. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, враховуючи наявність доказів, що свідчать про правомірне набуття [PERSON] права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що не суперечить загальній презумпції правомірності набуття права власності, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У судове засідання позивач та третя особа не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи позивач перебував у шлюбі з [PERSON] з 26.06.1969 року. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1993 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON]. [PERSON], [PERSON] в рівних частинах. З матеріалів спадкової справи №8/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини 19.05.2014 року звернувся її чоловік [PERSON], заявами від 19.05.2014 року та 28.05.2014 року [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті матері. У зв'язку з тим, що право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] [PERSON] в КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» не зареєстровано, нотаріус не може видати свідоцтво про право власності на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, враховуючи наявність доказів, що свідчать про правомірне набуття [PERSON] права власності на 1/4 частину зазначеної квартири, що не суперечить загальній презумпції правомірності набуття права власності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на 1/5 частину квартири №35 будинку № 37 корпус №2 по вулиці Белова в місті Чернігові в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 05.07.2007 року. У судове засідання сторони не зявились, від позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи судом залишено без задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05.04.2007 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/5 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1993 року квартира, яка знаходиться за адресою: вул. Белова, 37, кор. 2, кв. 35 в м. Чернігові, належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Відповідно до довідки комунального підприємства Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації від 04.11.2015 року №3550 право власності на квартиру №35 по вул. Белова, 37, корпус 2 в м. Чернігові не зареєстровано. З копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] вбачається, що до першої Чернігівської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що на час відкриття спадщини позивач був зареєстрований та проживав зі спадкодавцем [PERSON] в квартирі № 35 в будинку № 37 корпус 2 по вул. Белова в м. Чернігові. Інших спадкоємців судом не встановлено. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, враховуючи наявність доказів, що свідчать про правомірне набуття [PERSON] права власності на 1/5 частину квартири №35 в по вул. Белова, 37, корпус 2 в м. Чернігові, що не суперечить загальній презумпції правомірності набуття права власності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . Позов мотивований тим, що [INFO] батько помер. Померлим було складено заповіт. Спадщина складається з вказаного будинку. У видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. Позивач в\~\~судове засідання не з`явився. Представник відповідача, Вербської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області не з`явився, надав суду заяву,якою у вирішенні справи покладається на розсуд суду, просив суд про розгляд справи за його\~відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши\~\~матеріали\~\~справи приходить до\~\~наступного. [PERSON] був батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження, /а.с. 6/. [PERSON] , на праві власності належав житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] , що підтверджується дозволом виконкому Павлоградської районої ради, довідкою Вербської сільської ради, технічним паспортом./а.с.10-16/ 21.04.1993 року [PERSON] заповів все майно позивачу. /а.с.9/ 30 [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. /а.с.7/. Позивач прийняв спадщину фактично, користуючись спадщиною. 26.10.2016 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. /а.с.8/ Оскільки спадщина відкрилась в 1993 році то до вказаних правовідносин слід застосовувати Цивільний кодекс в редакції 1963 року. \~ \~ \~ \~ Статтею 524 ЦК УССР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. \~ \~ \~ \~ Частиною 1\~статті 527 ЦК УССР \~передбачено,\~що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтею 534 ЦК УССР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Статтею 549 ЦК УССР передбачено, що визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину\~ якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Викладене приводить суд до висновку про те, що права позивача порушуються, що є підставою для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст.\~524,527, 534, 549 ЦК УССР та

Outcome: approved