Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] , зареєстрованому 06 грудня 1985 року Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 535. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що протягом останнього десятиліття сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між сторонами припинено з початку 2010 року. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Вказує, що спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами не виникає. Просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явилась з невідомих причин, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надала. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 06 грудня 1985 року Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 535. Від спільного шлюбу сторони по справі неповнолітніх дітей не мають. На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач поніс документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 777 гривні 40 копійок, про що свідчать: квитанція 0.0.1315978642.1 від 04.04.2019 року на суму 425,00 грн. (а.с.2); квитанція №6 від 28.02.2018 року на суму 352,40 грн. (а.с.3). Таким чином, при зверненні до суду із вищезазначеними вимогами позивачу необхідно було сплатити судовий збір, у відповідності до Закону України «Про судовий збір» (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), в розмірі 768,40 грн. (1921 грн. х 0,4%). Оскільки раніше суд дішов висновку про те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати слід покласти на відповідача, а саме стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved