overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником домоволодіння [ADDRESS], де зареєстровані відповідачка 1, яка є його онукою та відповідач 2, який є його правнуком, та з 2015 року у будинку не проживають. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що у зв'язку з потребою оформлення документів на отримання субсидії звернувся до суду про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, відповідачі у будинку вже тривалий час не проживають і до нього не навідуються, його життям та станом здоров'я не цікавляться. Відповідачка 1, яка є також законним представником відповідача 2, у судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що дійсно рідко навідувалася до свого діда. Зі своєю дитиною, яка є відповідачем 2 по справі, постійно проживає у матері свого чоловіка. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Черкаської районної державної реєстрації у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечив, але зазначив, що у дитини має бути місце реєстрації. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач на підставі свідоцтва на право власності на будинок № 189 від 25 липня 1991 року є власником домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Будищенської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області № 387 від 12 вересня 2018 року. Згідно довідки виконавчого комітету Будищенської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області № 367 від 03 вересня 2018 року, відповідачі зареєстровані у домоволодінні [ADDRESS]. Як вбачається з акту підтвердження факту реєстрації без проживання за адресою: [ADDRESS] від 18 вересня 2018 року, складеного у складі депутата Будищенської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON], відповідачі у вищезазначеному будинку не проживають з 2015 року. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачка 1 позовні вимоги визнала, відповідачі не проживають за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS], Черкаського району, Черкаської області понад кілька років, суд вважає, що вони втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, ст. 150 ЖК України, ст. 405 ЦК України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі до 13.09.2006року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] народження. Дитина перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] народження, у розмірі 1/4 частина від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до повноліття дитини. До розгляду справи по суті від позивачки надійшла заява про слухання справи у її відсутність, наполягає на позовних вимогах. Відповідач просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. На підставі ст.158 ч.2, ч.2 ст. 197 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін. Судове засідання проводиться без фіксації технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13 вересня 2006 року. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] народження, в свідоцтві народження якої відповідач записаний батьком. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст. 182-183,191 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку(доходу) матері,батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої диини в розмірі ? частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею 18 річного віку, починаючи з моменту звернення до суду, тобто 06 січня 2016 року. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.03.2011 року. Від шлюб мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частина від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до повноліття дитини. До розгляду справи по суті від позивачки надійшла заява про слухання справи у її відсутність, наполягає на позовних вимогах. Відповідач просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. На підставі ст.158 ч.2, ч.2 ст. 197 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін. Судове засідання проводиться без фіксації технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.03.2011 року, мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві народження якої відповідач записаний батьком. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст. 182-183,191 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку(доходу) матері,батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої диини в розмірі ? частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею 18 річного віку, починаючи з моменту звернення до суду, тобто 16 жовтня 2015 року. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.02.2013 року. Від шлюб мають неповнолітню дитину [PERSON], 20 липня 2013року народження. Син перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частина від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до повноліття дитини. До розгляду справи по суті від позивачки надійшла заява про слухання справи у її відсутність, наполягає на позовних вимогах. Відповідач просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. На підставі ст.158 ч.2, ч.2 ст. 197 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін. Судове засідання проводиться без фіксації технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.02.2013року. Мають неповнолітнього сина [PERSON], 20 липня 2013року народження, в свідоцтві народження якого відповідач записаний батько. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст. 182-183,191 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя дитини, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку(доходу) матері,батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої диини в розмірі ? частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею 18 річного віку, починаючи з моменту звернення до суду, тобто 25 вересня 2015 року. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.03.2005 року. Від шлюб мають неповнолітню доньку [PERSON], 21.07.2005року народження. Спільне життя не склалось, проживають окремо і не має наміру на подальше сумісне життя, вважає, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Примирення неможливе, а тому просить розірвати шлюб. В заяві на ім'я суду позивач підтримав позов, просив розглядати справу у його відсутність. Відповідачка позовні вимоги визнала, просить строк для примирення не надавати, справу розглядати в її відсутність, про що надала суду письмову заяву. Згідно ст.158 ч.2 ЦПК України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи,\~ прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 11.03.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №16 (а.с.5). Мають доньку [PERSON], 21.07.2005року народження. (а.с.6). На даний час проживають окремо, жодна із сторін не прагне до збереження сім'ї та шлюбу. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.09.2013 року. Від шлюб дітей не мають. Спільне життя не склалось, проживають окремо і не має наміру на подальше сумісне життя, вважає, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Оскільки на протязі всього шлюбного життя відповідач вчиняв сварки, які супроводжуються образами, що робить спільне життя нестерпним. Примирення неможливе, а тому просить розірвати шлюб. В заяві на ім'я суду позивачка підтримала позов, проситьрозглядати справу у її відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав, просить строк для примирення не надавати, справу розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Згідно ст.158 ч.2 ЦПК України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи,\~ прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 21.09.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиці, актовий запис №770. Спільних дітей не мають. На даний час проживають окремо, жодна із сторін не прагне до збереження сім'ї та шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст. 88 ЦПК україни з відповідача на користь позивача підлягаються стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись\~ на те, що з 26 травня 2010 року він працював на підприємстві ПАТ «АЗОТ» в м. Черкаси. 01 травня 2013 року був переведений інженером з організації експлуатації та ремонту бюро технічного нагляду відділу головного будівельника. 10 березня 2017 року він був звільнений за угодою сторін.Після звільнення його з посади підприємством не було здійснено з ним повного розрахунку. Повний розрахунок проведено 12 червня 2017 року, у звязку з чим він звернувся до суду про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за період затримки у розмірі 21307 грн.70 коп. У судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому за згодою позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач з 26 травня 2010 року працював\~ у ПАТ «АЗОТ» на посаді інженера з організації експлуатації та ремонту 2 категорії служби нагляду відділу головного архітектора, 01 травня 2013 року переведений інженером з організації експлуатації та ремонту бюро технічного нагляду відділу головного будівельника, та 10 березня 2017 року звільнений за угодою сторін, що підтверджується\~ записом у трудовій книжці\~ серії АЕ № 754078. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до виписки з карткового рахунку в ПАТ «Сбербанк» за період з 01 березня 2017 року по 01 липня 2017 року встановлено, що з позивачем було проведено повний розрахунок по заробітній платі - 12 червня 2017 року, тому час затримки розрахунку складає 65 днів, за період з моменту звільнення позивача - 10 березня 2017 року і до дня проведення повного розрахунку 12 червня 2017 року. Середньоденний заробіток позивача становив 327 грн. 80 коп., а тому сума середнього заробітку за час затримки становить (327,80х65) - 21307 грн. 00 коп. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 21307 грн. 00 коп. Оскільки позивач просить у позовній заяві стягнути на його користь 21307 грн. 70 коп., відповідно позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 05.09.2013 року, від якого дітей не мають. Через несумісність характерів та різні погляди на життя вони втратили почуття любові та поваги, що призвело до припинення шлюбних відносин. Тому вважає збереження шлюбу неможливим і просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 05.09.2013 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Зважаючи на те, що наміру зберігати сім'ю сторони не мають та мір для цього не приймають, а збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, тому за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, внаслідок чого наявні підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 09.08.2003 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через постійні суперечки, що виникали з різних причин протягом тривалого часу, у квітні 2013 року вони припинили шлюбні відносини та з того часу також не ведуть спільного господарства. Тому вважає збереження шлюбу неможливим і просить його розірвати. У судове засідання позивач та його представник не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, в яких просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти проведення заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача та його представника суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 09.08.2003 року між позивачем та відповідачем міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння сторони наміру зберігати сім'ю не мають, примирятись не бажають, мір для цього не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved