Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення зі [PERSON] 38705,13 гривень, з яких: 10001,13 гривень, як три проценти річних від простроченої суми та 28704,00 гривень, як суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 05 серпня 2017 року між [PERSON] ( Позикодавець ) та [PERSON] (Позичальник) у простій письмовій формі шляхом видачі розписки укладено договір позики, відповідно до якого Позикодавець передав, а Позичальник прийняв грошові кошти у розмірі 312000,00 гривень. В той же день, у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором позики між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі укладений договір поруки, відповідно до якого останній поручається за виконання боржником [PERSON] своїх зобов`язань по договору позики від 05.08.2017. Відповідно до виданої [PERSON] розписки останній зобов`язався повернути Позикодавцю позику у строк до 01.11.2017. Станом на сьогоднішній день відповідачі кошти не повернули. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.08.2018 у справі № 643/15601/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21.02.2019, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за вищевказаним договором позики - стягнуто солідарно зі [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 336241,35 за період з 01.11.2017 по 30.04.2018. На день звернення до суду з даним позовом відповідачі суму боргу не сплатили. В судове засідання представник позивача - адвокат Романченко О.М., який діє на підставі ордеру, не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили, відзив на позов не подавали. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, у зв`язку з викладеним, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.08.2018 у справі № 643/15601/17,залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21.02.2019, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за вищевказаним договором позики від 05 серпня 2017 року - стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 336241,35 грн. Вказане рішення набрало законної сили. (ар.с. 9-11). Відповідно до розрахунку, поданого разом з позовною заявою, відповідачі повинні сплатити проценти з урахуванням встановленого індексу інфляції, а саме прострочення боржника становить 502 дні (з яких за 191 день прострочення стягнуто 3 % річних та сума боргу з урахуванням індексу інфляції стягнута рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.08.2018 у справі № 643/15601/17). Таким чином відповідачі мають додатково сплатити [PERSON] 10001,13 гривень як три відсотки річних від простроченої суми та 28704,00 гривень, як суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Частиною 2 ст. 625 ЦК передбачено право кредитора на отримання боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, а також 3 % річних від простроченої суми та оплату цих сум. Також, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК). Зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604 609 ЦК, в яких не передбачено такої підстави припинення зобов`язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК. Виходячи з аналізу норм статей 11, 12, 15, 16 ЦК, ст. 4 ЦПК слід зробити висновок, що право, яке захищає суд, має існувати на день прийняття судового рішення. Наявність судових рішень про стягнення боргу та передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК грошових сум за інші періоди невиконання боржником зобов`язання й відкриття виконавчого провадження за цими рішеннями за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін. Таким чином, оскільки у справі, що розглядається, встановлено, що на момент ухвалення судом рішення борг позивачу не повернуто, то суд має підстави для захисту його права на отримання сум відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК як окремої форми цивільно-правової відповідальності у вигляді плати за користування грошовими коштами. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved