Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму загальної заборгованості за кредитним договором в розмірі 35459,29 гривень зазначивши, що 05.03.2008 року між ПАТ КБ «Привати Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 10000 гривень у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку із розрахунку 36% річних. Однак [PERSON] взятих на себе зобов'язань за договором щодо порядку повернення суми кредиту та сплати відсотків належним чином не виконує, чим порушила умови укладеного договору, і внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором на вказану вище суму. В судове засідання представник позивача не з'явився, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив провести у його відсутність. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на пропуск банком строку позовної давності, який почав свій перебіг з 05.04.2008 року, тобто з дня коли відповідачем було припинено виплати чергових платежів по договору, і відповідно сплив 05.04.2011 року, в той час як із позовом банк звернувся лише 16.09.2014 року. Суд, заслухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 05.03.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 10000 гривень у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку із розрахунку 36% річних. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати кредит та проценти за ним, а також інші платежі, передбачені Договором. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних ресурсів відповідачу. Проте, як вказує позивач, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань за договором щодо порядку повернення суми кредиту та сплати відсотків належним чином не виконує, чим порушила умови укладеного договору, і внаслідок чого виникла заборгованість на суму 25459,29 гривень і складається із заборгованості по кредиту в розмірі 8686,92 гривні, заборгованості по процентам в розмірі 24845,74 гривні, штрафу в сумі 1926,63 гривні. Яке встановлено з поданої представником позивача виписки з рахунку [PERSON] (а.с. 6-13) прострочена заборгованість в розмірі 98,56 виникла в останньої 30.09.2008 року та залишалась непогашеною до звернення позивача із позовом до суду. При цьому як вбачається з вказаної виписки з рахунку з вересня 2008 року жодних коштів на рахунок на погашення кредиту не надходило. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З викладеного слід зробити висновок, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня коли від дня коли відбулося таке порушення. Таким чином строк позовної давності в даному випадку почав свій перебіг з 30.09.2008 року та відповідно сплив 30.09.2011 року, в той час як із позовом банк звернувся лише 16.09.2014 року, тобто із пропуском строку позовної давності. Пунктом 31 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 визначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. За таких обставин, суд вважає привальним в позові відмовити. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed