Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором від 06.08.2008 року в сумі 45 030,04 грн., посилаючись на те, що остання належним чином не виконувала своїх зобовязань за ним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.08.2008 року, між позивачем - ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено вищевказаний кредитний договір, відповідно до якого відповідачці було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначив, що, підписуючи заяву про отримання кредиту, позичальник тим самим погодився із тим, що ця заява разом із Умовами надання споживчого кредиту і Тарифами складають між ним та банком кредитний договір. Проте, в порушення вимог закону та умов договору, [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому, станом на 31.01.2017 року, її загальна заборгованість дорівнює 45 030,04 грн. та складається з: заборгованості за кредитом в сумі 8812,50 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 28621,85 грн., 4975,21 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також 500 грн. штрафу фіксована частина та 2120,48 грн. штрафу процентна складова, що підтверджується наданим розрахунком. В ході розгляду справи представник позивача заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала. Просила суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 06.08.2008 року в сумі 45 030,04 грн. При цьому представник позивача вважає, що строк позовної давності банком не пропущений, оскільки він переривався проведеними відповідачкою 05 липня 2010 року та 18 травня 2011 року платежами та зверненням банку до суду. В судове засідання [PERSON] не зявилась з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Її представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснивши, що суму боргу за кредитним договором від 06.08.2008 року з [PERSON] вже було стягнуто за судовим рішенням від 29 жовтня 2015 року та одночасно просила суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, який до звернення позивача до суду закінчився, оскільки строк дії кредитної картки відповідачки сплив у серпні 2010 року. Також додала, що посилання представника позивача про переривання строку позовної давності проведеними [PERSON] платежами не відповідають дійсності, оскільки позивач не надав первинних документів та не довів, що ці платежі були здійснені саме [PERSON]. Просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Пунктом 1.1 Статуту Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] Банку «ПриватБанк» передбачено, що воно є правонаступником Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «Приватбанк». З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що між Закритим акціонерним товариством [PERSON] банк «Приватбанк» та [PERSON], 06 серпня 2008 року було укладено договір, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит. При цьому остання підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується платіжною карткою. Відповідно до п.5.5 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», із розрахунку 360 календарних днів на рік. Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору, тобто, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг та п.5.8 Правил користування платіжною карткою, а відповідно до п.6.3, до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; при порушенні строків платежів по якомусь із грошових зобов'язань, більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг ). У звязку із неналежним виконанням відповідачкою своїх зобовязань за кредитним договором 06.08.2008 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, яка, за його твердженням, станом на 31.01.2017 року склала 45 030,04 грн. З матеріалів справи встановлено, що у 2014 році ПАТ КБ «ПриватБанк» вже звертався до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим же договором кредиту від 06.08.2008 року в сумі 37266,43 грн.. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2015 року позов був частково задоволений та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06.08.2008 р. станом на 31.10.2014 року у розмірі 31890 грн. 44 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 8812 грн. 50 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 22577 грн. 94 коп., заборгованості по комісії у розмірі 500 грн., а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 318 грн. 90 коп., а разом на загальну суму 32209 грн. 34 коп.. В решті вимог було відмовлено. На вказане рішення адвокатом [PERSON], в інтересах [PERSON] було подано апеляційну скаргу, яка апеляційним судом Херсонської області була відхилена, а рішення Новокаховського міського суду залишено без змін. Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення Новокаховського міського суду від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 17 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При повторному розгляді справи представник позивача в судові засідання не з'являвся, а тому ухвалою Новокаховського міського суду від 07 липня 2016 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.08.2008 року було залишено без розгляду. Як вбачається із наданого суду розрахунку заборгованості, до неї входить також сума боргу, яка була заявлена представником позивача у 2014 року, оскільки розрахунок заборгованості проводиться, починаючи з жовтня 2008 року, тобто, у суму боргу, предявлену до стягнення на період 31.01.2017 року, також включено і суму боргу, з якою позивач раніше вже звертався до суду. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 18 травня 2016 року вказано на те, що при розгляді справи суди першої та апеляційної інстанції належним чином не перевірили сплату боргу відповідачкою 05.07.2010 року та 18.05.2011 року, оскільки [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], заперечували такий факт. При цьому, представник позивача, як того разу так і під час розгляду судом цієї справи, на підтвердження заявлених вимог не надав суду належних доказів сплати 05 липня 2010 року та 18 травня 2011 року, відповідно, 400 грн. та 16,70 грн. особисто відповідачкою або в її інтересах іншою особою, а також яким чином було внесено ці суми та не надав первинних документів про вказану сплату, що, в свою чергу, є порушенням вимог статті 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Статтею 256 ЦК України визначено що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним законодавством передбачено два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14 та від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За кредитним договором, яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Водночас із правил користування платіжної карткою вбачається, що строк дії кредитного договору відповідає строку дії кредитної картки, згідно із пунктом 3.1.1 вказаних правил строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік), картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, при цьому судом встановлено, що строк дії кредитної картки, виданої [PERSON], закінчився в серпні 2010 року, при цьому сторонами підтверджено той факт, що нова картка позичальнику не видавалась, отже, і кредитні правовідносини між сторонами припинені. Таким, чином, дослідивши докази у справі, надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, встановивши обставини справи, суд виходить із того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, на застосуванні якої наполягав відповідач, що згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в задоволенні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed