overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 25.02.1995 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Красилівською сільською радою Ставищенського району Київської області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позову посилається на те, що під час спільного проживання вони зрозуміли що мають різні погляди на життя, різні духовні цінності, не підходять один одному по характеру і що вони взагалі різні люди і подальше спільне проживання неможливе. На момент звененя до суду вони проживають окремо і їх шлюб існує формально. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав за викладених у ньому обставин та пояснив, що уже на протязі декількох років вони з відповідачем не підтримують шлюбно-сімейні відносини. На даний час він проживає з іншою жінкою з якою бажає створити іншу сім'ю. Заперечує проти проти наданя часу на примирення та просить позов задовольнити. У зв'язку з неявкою відповідача не не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, повторно будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причину своєї неявки суд не повідомлала, заяви про розгляд справи у своїй відсутності та заперечення на позов до суду не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судому засіданні встановлено, що сторони з 25.02.1995 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Красилівською сільською радою Ставищенського району Київської області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні стосунки сторони припинили, проживають окремо, спільне господарство і бюджету не ведуть. Миритися категорично не бажають. Позивач має намір створити сім'ю з іншою жінкою. Викладене підтверджується дослідженим в судовому засіданні письмовими матеріалами справи, якимиє: копія паспорта на ім'я позивача, свідоцтво про укладення шлюбу, копії свідоцтва про народження дітей. На підставі ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що існування шлюбних відносин суперечить інтересам сторін спору і що має істотне значення, а тому приймає рішення про задоволення позову. У відповідності до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню на його користь з відповідача у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 25.09.2013 року позивачем було виявлено, що відповідачка, яка мешкає за адресою [ADDRESS] з метою зменшення оплати за фактично спожиту електроенергію, здійснила самовільне підключення електричної проводки до електричної мережі, яка не належить енергопостачальнику, чим порушила п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою НКРЕ від 04.05.2006 р. № 562. За даним фактом правопорушення складений акт № 818218 від 25.09.2013 року, який оскаржений у встановленому законом порядку не був. Розмір збитків, заподіяних відповідачкою позивачу становить 2173 грн. 42 коп. Позивач просив винести рішення про стягнення з відповідачки на його користь суми збитків у розмірі 2173 грн. 42 коп., також стягнути витрати на оплату судового збору розмірі 229 грн. 40 коп. 29.01.2014 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, неодноразово ігнорувала явку в судове засідання, повідомлявся про місце та час розгляду справи по суті належним чином та своєчасно. Суд прийшов до висновку про розгляд справи у заочному порядку. Вислухав пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.06р. № 562, енергопостачаюча організація зобов'язана забезпечувати надійне постачання електричної енергії споживачу, а він в свою чергу - забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов цих Правил. 25.09.2013 року у квартирі [ADDRESS], в якій проживає відповідачка, представниками позивача встановлено, що споживач електричної енергії [PERSON] з метою зменшення оплати за фактично спожиту електроенергію, здійснив підключення електричної проводки до електричної мережі, яка не належить енергопостачальнику, минувши прилад обліку, чим порушила п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою НКРЕ від 04.05.2006 р. № 562. За даним фактом правопорушення був складений акт № 818218 від 25.09.2013р. про порушення споживачем «Правил користування електричною енергією для населення» ( а.с. 4), який оскаржений у встановленому порядку не був. На підставі зазначеного акту, позивачем відповідно до п.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікової внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією для населення, затвердженою постановою НКРЕ від 04.05.2006 р. № 562 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 р. за № 782/12656, був проведений розрахунок обсягу та вартості збитків, заподіяних відповідачем позивачу. Тому розмір збитків, заподіяних відповідачкою підприємству позивача становить 2173 грн. 42 коп. Таким чином суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 грудня 2000 року він придбав житловий будинок і до теперішнього часу продовжує відкрито і безперервно ним володіти та правах власника. Відповідач визнав позов у повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] з 01 січня 2001 року з дозволу власника відкрито, безперервно володіє житловим будинком № 30 по вул. Карпенка Карого в с. Марянівка Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується належною довідкою (а.с. 15). Тому, для задоволення позову є законні підстави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 липня 2014 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №УЖ/61-14 та їй надано кредит у розмірі 3000,00 грн. Позичальник [PERSON]. отримала грошову суму на підставі видаткового касового ордера №УЖ-480 від 25.07.2014 року. Однак своє зобов'язання по поверненню суми кредиту позичальник [PERSON] станом на 31.07.2015 року не виконала і заборгованість по договору становить 4372,19 грн. За весь період користування кредитом відповідачка не здійснювала жодної проплати в рахунок погашення боргу.Неодноразові звернення до позичальника з проханням про погашення заборгованості перед спілкою ні до чого не привело. Таким чином на момент пред'явлення позову до суду ціна позову складає 4372 грн.19 коп. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та судові витрати. В судове засідання представник позивача Бігунець М.В. не з'явилася, однак надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги, викладені у позовній заяві підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила хоча була належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що між позивачем та [PERSON] 25 липня 2014 року було укладено кредитний договір №УЖ/61-14. Видатковим касовим ордером від 25.07.2014 року підтверджено, що [PERSON] отримала кредит в сумі 3000 грн. 00 коп. З карточки позики видно , що станом на 31.07.2015 року заборгованість [PERSON] за отриманий нею кредит складає 4372,19 грн. Відповідно до умов кредитного договору від 25 липня 2014 року відповідач [PERSON] погодилася на строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів за користування кредитом. Згідно ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Позичальник з свого боку порушив умови кредитного договору щодо здійснення часткового щомісячного погашення кредиту згідно графіку погашення заборгованості-графік сплати відсотків та повернення кредиту. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин, заборгованість по кредиту складає 4372 грн.19 коп. і зазначена сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Отже позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26.09.2004 р. померла його бабуся [PERSON], проте він не звернувся у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, оскільки був необізнаний про такий обовязок. Від представника позивача надійшла заява, у якій той просив розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач подав заяву, у якій просив розглянути справу без участі представника, проти позову не заперечують. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Перевіривши та дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що бабуся позивача [PERSON], померла 26.09.2004 р. у с. Вільна Слобода у віці 91 років (а.с. 4, 5, 7, 19). За інформацією нотаріальної контори, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, заповіт відсутній (а.с. 21, 22). За інформацією Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області, на день смерті [PERSON] проживала сама, заповіт сільською радою не посвідчувався (а.с. 6). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, а спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом\~ цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи зазначені обставини у сукупності зі станом здоровя позивача, його заінтересованістю у спадщині, відсутністю заперечень відповідача на поновлення позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини та з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, суд вважає, що визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, не буде суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності, а тому задовольняє позов. На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 16, 1220, 1222, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26 лютого 2011 року з відповідачкою був зареєстрований шлюб Краснопавлівською селищною радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 06. Між сторонами подружні відносини не підтримуються, спільні інтереси та взаєморозуміння в сімї відсутні, спільне господарство не ведеться. Вказуючи на дані обставини, просив шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, просила залишити шлюбне прізвище. Перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторонами зареєстровано шлюб 26 лютого 2011 року Краснопавлівською селищною радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 06 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає і буде після розірвання шлюбу мешкати з відповідачкою (а.с.100). Між сторонами подружні відносини не підтримуються, спільні інтереси та взаєморозуміння в сімї відсутні, спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя не має. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] скористалася правом надалі іменуватися цим прізвищем. За заявою позивача суд вважає можливим не стягувати судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 травня 1996 року помер батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну частку (пай) КСП ім. Ульянова Лозуватської сільської ради. Позивач зазначив, що спадкодавець не отримав сертифікат на земельну частку (пай), що перешкоджає в оформленні права на спадщину. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини сторін урегульовано: статтею 1216 ЦК України, відповідно якій спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); статтею 1218 ЦК України, відповідно якій до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; частиною 3 статті 1296 ЦК України, відповідно якій відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що 27 травня 1996 року помер [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) КСП ім. Ульянова, площею 3,50 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Лозуватської сільської ради (а.с. 11). Позивач, як син померлого, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на втрату правовстановлюючого документу, що підтверджує право спадкодавця на земельну частку (пай) (а.с. 14). Тому, право позивача підлягає судовому захисту шляхом його визнання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 квітня 2001 року з відповідачкою був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю і на утримання якої він буде надавати матеріальну допомогу. Між сторонами подружні відносини не підтримуються, спільні інтереси та взаєморозуміння в сім'ї відсутні, спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя немає. Вказуючи на дані обставини, просив шлюб з відповідачкою розірвати, а також не стягувати з неї на його користь судові витрати. Позивач у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягав. Відповідачка у судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила залишити прізвище - [PERSON]. Перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 28 квітня 2001 року сторонами зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 100. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю і на утримання якої позивач буде надавати матеріальну допомогу (а.с.4,10,11). Між сторонами подружні відносини не підтримуються, спільні інтереси та взаєморозуміння в сім'ї відсутні, спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя немає. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] скористалася правом надалі іменуватися цим прізвищем. За заявою позивача суд вважає можливим не стягувати судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 29.04.2011 року з відповідачем був зареєстрований шлюб Відділом РАЦС по м.Лозова Лозівського району управління юстиції Харківської області. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Між сторонами шлюбні відносини припинено, примирення неможливе, сім'я розпалася остаточно. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя та щодо місця проживання дитини немає. Вказуючи на дані обставини, просив шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, в зв'язку з тим, що їде працювати до Росії. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просила розглянути справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]» Перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 29.04.2011 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем (а.с.8, 9). Між сторонами шлюбні відносини припинено, проживають вони окремо, примирення неможливе, сім'я розпалася остаточно. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та щодо місця проживання дитини немає. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає можливим не стягувати судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, з відповідача, так як про це в своїй заяві просив позивач.

Outcome: approved