Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить: 1/3 частина [PERSON] , 2/3 частини - [PERSON] . В провадженні Бабушкінського ДВС Дніпропетровського МУЮ перебувало виконавче провадження № 29088011 про стягнення з нього заборгованості. 15.08.2011 року державним виконавцем в рамках виконавчого провадження було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження. У 2011 році ВП № 29088011 було закінчено на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, але постанова про накладення арешту на майно боржника скасована не була, чим порушено ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Листом № 03-2/38158 від 01.07.2020 року Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повідомив, що матеріали ВП № 29088011 на сьогодні знищені, тому у відповідача немає законних підстав щодо зняття арешту. Посилаючись на зазначене, позивач просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця Бабушкінського ДВС Дніпропетровського МУЮ від 15.08.2011 року ВП № 29088011. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи. Ухвалою судді від 02.09.2020 року у справі відкрито провадження та визначено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В силу вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із вимогами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року N 1404-VIII передбачено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких не відноситься розглянутий випадок. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, що передбачено ч. 5 ст. 59 вказаного Закону. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками квартири за адресою [ADDRESS] є: 1/3 частина квартири належить [PERSON] , 2/3 частини - належить [PERSON] . В провадженні Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ перебувало виконавче провадження № 29088011 про стягнення з [PERSON] заборгованості. 15.08.2011 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження. У 2011 році вищевказане виконавче провадження ВП № 29088011 було закінчено на підставі п.9 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», проте постанова про накладення арешту на майно боржника скасована не була. Листом № 03-2/38158 від 01.07.2020 року Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повідомив позивача про те, що матеріали ВП № 29088011 на сьогодні знищені, тому підстави для зняття арешту з його майна та інших обтяжень, які були накладені в рамках цього виконавчого провадження, відсутні. Зважаючи на вказані встановлені судом обставини, враховуючи те, що наявність арешту майна [PERSON] при відсутності з його боку будь-яких зобов`язань порушує його право власності, з метою поновлення цього права, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідачем, якого повідомлення у належний спосіб, про відкриття провадження у даній справі, письмового відзиву на позов до суду не надано, як не надано будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати справі по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved