Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить скасувати щомісячне стягнення з нього аліментів в розмірі 200 грн. на утримання відповідача, що стягуються з нього на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01.02.2012 року на користь відповідача на її утримання, позаяк з нього цим же судовим рішенням стягнуто аліментів на користь позивача на утримання їхньої дитини в розмірі 1/4 частки, і в даний час він не може сплачувати аліменти на утримання відповідача, позаяк він уже не є чоловіком відповідача та недоотримує прожиткового мінімуму, встановленого законом. Позивач у судовому засідання позов підтримав, пояснив, що він, окрім аліментів, сплачує ще за своє навчання, при цьому отримує невелику заробітну плату, а відповідач проживає з іншим чоловіком, який отримує заробітну плату та може її утримувати. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що знаходиться у відпустці за доглядом її з позивачем дитини, не працює та отримує від держави невелику допомогу. Заслухавши пояснення зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01.02.2012 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти в розмірі 200 грн. з його доходу на її утримання. Цим же рішенням з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу на утримання їхньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.4, 5). Надалі шлюб між сторонами було розірвано та відповідачеві змінено прізвище на «[PERSON]» (а.с.21). В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на правові підстави, передбачені ст. 192 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни його матеріального стану. Таким чином, позивач, вимагаючи скасувати щомісячне стягнення з нього аліментів в розмірі 200 грн. на утримання відповідача, посилається на правову норму, яка регулює саме зміну розміру аліментів, а не припинення їх сплати. Згідно з положеннями ст. 3 ЦПК України, всяка заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, позивачеві належало викласти позовні вимоги у відповідності до наведеної процесуальної норми, яке регулює виниклі спірні правовідносини, пославшись на неї в своєму позові. Проте таких позовних вимог позивач не заявляв, а на неодноразові пропозиції суду уточнити свої позовні вимоги у відповідності до закону, відповідач спочатку погодився, однак надалі категорично відмовився уточнювати позов та наполягав на його розгляді саме в такій редакції. Отже, з урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що спосіб захисту порушеного права, вибраний позивачем, не відповідає спеціальному закону, який регламентує виниклі цивільні правовідносини, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed