Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, яким просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові будівлі: літ. «АЕ-4», загальною площею 1687,20 кв.м. та літ. «АЖ-1», загальною площею 59,50 кв.м., розташовані в місті Харкові по проспекту Московському, 259, РНОНМ: 851350063101, що належить на праві приватної часткової власності: [PERSON] (реєстраційний номер: [NUMBER]) та [PERSON] (реєстраційний номер: [NUMBER]),за іпотечним договором нерухомого майна № 10/4 від 26 липня 2011 року, посвідченого 26 липня 2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON], за реєстровим № 1418, та договорами про зміну його умов: договором № 1 від 24 грудня 2012 року, посвідченим 24 грудня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON], за реєстровим № 2273, та договором № 2 від 23 квітня 2014 року, посвідченим 23 квітня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON], за реєстровим № 389, шляхом визнання права власності на цей предмет іпотеки за ПАТ «Східно-Український Банк «ГРАНТ» (код ЄДРПОУ: 14070197, місцезнаходження: місто Харків, вулиця Данилевського, 19) за вартістю, визначеною на підставі оцінки предметів іпотеки субєктом оціночної діяльності на момент набуття права власності, в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця [PERSON] перед ПАТ «Східно-Український Банк «ГРАНТ» за кредитним договором № 10 від 30 червня 2010 року з додатковими угодами до нього: № 1 від 04 липня 2011 року, № 2 від 24 грудня 2012 року, № 3 від 27 грудня 2013 року, в частині кредитної заборгованості за основною сумою кредиту, а саме в розмірі 1\~200 000 доларів США.Відшкодувати за рахунок відповідачів витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування позову зазначалося, що згідно умов кредитного договору № 10 від 30 червня 2010 року та додаткових угод до нього: № 1 від 04 липня 2011 року, № 2 від 24 грудня 2012 року, № 3 від 27 грудня 2013 року, укладених між ПАТ «Східно [PERSON] «ГРАНТ» (надалі «Банк») та фізичною особоюпідприємцем [PERSON], як позичальником, [PERSON] фактично відкрив ФОП [PERSON] відновлювальну кредитну лінію з максимальним загальним лімітом у розмірі 2\~300\~000 дол. США (два мільйони триста тисяч доларів США 00 центів) на строк по 28 (двадцять восьме) грудня 2014 (дві тисячі чотирнадцятого) року включно, на поточні господарські потреби, зі сплатою 16 % (шістнадцяти відсотків) річних за користування кредитними коштами, а при простроченні повернення кредиту 32 % (тридцяти двох відсотків) річних, а ФОП [PERSON], в свою чергу, зобовязався належним чином використати та повернути Банку отримані кредитні кошти в повному обсязі, а також сплатити відповідні відсотки і виконати всі інші зобовязання за цим кредитним договором. Банк свої зобовязання за даним кредитним договором з додатковими угодами до нього виконав у повному обсязі, перерахувавши з позичкового рахунку № 20633040176 на поточний рахунок ФОП [PERSON] № 2600282240176 наступні транші кредиту (кредитних коштів) в іноземній валюті. Станом на 07 травня 2014 року в розпорядженні у Позичальника знаходилися кредитні кошти в загальному розмірі 2\~265\~000,00 доларів США. Позичальник ФОП [PERSON] порушив свої зобовязання за вказаним кредитним договором, у строк не здійснив сплати основного боргу за кредитом та прострочив сплату відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого Банком було нараховано пеню на суму невиконаних зобовязань. У звязку з чим, 18 лютого 2015 року постановою Харківського апеляційного господарського суду, було задоволено позовні вимоги ПАТ «БАНК «ГРАНТ» до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості та стягнуто з ФОП [PERSON] на користь Банку 1\~390\~432,29 доларів США, 73\~080,00 грн.. 27 жовтня 2015 року рішенням господарського суду Харківської області, яке набрало законної сили, стягнуто з ФОП [PERSON] на користь Банку суму у загальному розмірі 2\~088\~491,10 доларів США, а саме: 1\~290\~659,37 доларів США основного боргу за кредитом, 797\~831,73 доларів США відсотків за користування кредитними коштами, 73\~080,00 грн.. 03 листопада 2015 року рішенням господарського суду Харківської області на задоволення вимог ПАТ «БАНК «ГРАНТ» за вказаним вище кредитним договором та додатковими угодами до нього у загальному розмірі 3\~571\~764,93 доларів США, звернуто стягнення на заставлене ПАТ «БАНК «ГРАНТ» рухоме майно, яке належить ТОВ «ФАРТ» на праві власності. 24 грудня 2015 року рішенням господарського суду Харківської області на користь ПАТ «БАНК «ГРАНТ» стягнуто суму у загальному розмірі 3\~871\~588,38 доларів США. В рахунок погашення кредитної заборгованості ФОП [PERSON] до ПАТ «БАНК «ГРАНТ» до цього часу жодного цента не надходило ані від примусового виконання рішень суду, ані від добровільного їх виконання Позичальником чи його поручителями та майновими поручителями. Станом на 16 березня 2016 року (по 15 березня 2016 року включно), загальна сума заборгованості ФОП [PERSON] перед Банком за вказаним вище кредитним договором становить суму в розмірі 4\~134 351,36 доларів США (чотири мільйони сто тридцять чотири тисячі триста пятдесят один долар США 36 центів), з яких: по сумі кредиту 2\~265\~000,00 доларів США; по сплаті відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.05.2014 року по 15.03.2016 року включно 1 339 871,31 доларів США; по пені за прострочення сплати кредиту та відсотків за користування кредитними коштами період з 01.01.2014 по 15.03.2016 року включно 529 480,05 доларів США. Для забезпечення своєчасного повернення отриманих за вищевказаним кредитним договором кредитних коштів, між Банком та [PERSON], за згодою його дружини [PERSON], було укладено: іпотечний договір нерухомого майна № 10/4 від 26 липня 2011 року, посвідчений 26 липня 2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON], за реєстровим № 1418, та договори про зміну його умов: договір № 1 від 24 грудня 2012 року, посвідчений 24 грудня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON], за реєстровим № 2273, та договір № 2 від 23 квітня 2014 року, посвідчений 23 квітня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON], за реєстровим № 389, за яким громадянин України [PERSON], як іпотекодавець за своїми зобовязаннями в якості фізичної особи - підприємця за вказаним вище кредитним договором, передав в іпотеку Банку: нежитлову будівлю літ. «Ю1-3», загальною площею 1769 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, проспект Московський, 259. Зазначене нерухоме майно (нежитлова будівля) на момент укладення іпотечного договору належало [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності б/н від 05.07.2011 року. Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстроване належним чином у Державному реєстрі іпотек 26 липня 2011 року за реєстраційним номером: 11430073. Крім того, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON], 26 липня 2011 року накладена заборона на відчуження зазначеного в іпотечному договорі майна за реєстровим № 1419 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, та заборона на нерухоме майно зареєстрована за номером: 11429819 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Проте з метою виведення предмету іпотеки з-під заборони на відчуження та з метою уникнення відповідальності за кредитним договором Позичальник - Іпотекодавець [PERSON] в судовому порядку відчужив право власності на предмет іпотеки. Так, 22 липня 2015 року ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова у цивільній справі № 646/7786/15-ц за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про поділ нерухомого майна, визнано мирову угоду від 01 липня 2015 року, укладену між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за якою сторони домовились визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину нежитлової будівлі літ. «Ю1-3» загальною площею 1769,0 м2, по пр. Московському, 259 у м. Харков; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину нежитлової будівлі літ. «Ю1-3» загальною площею 1769,0 м2, по проспекту Московському, 259 у м. Харкові; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину нежитлової будівлі літ. «Ю1-3» загальною площею 1769,0 м2, по проспекту Московському, 259 у м. Харкові. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року вказана вище ухвала була скасована. Крім того, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2015 року скасовано державну реєстрацію права власності на спірний житловий будинок і земельну ділянку та зобовязано Харківське МУЮ поновити попередньо скасований запис про реєстрацію права власності за [PERSON] Незважаючи на те, що на підставі чинних рішень суду єдиним законним власником іпотечного фактично є [PERSON] Іпотекодатель, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на іпотечне майно залишилося зареєстрованим за [PERSON], [PERSON], [PERSON] оскільки виконати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2015 року стало можливим лише після її перегляду та залишення в силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 року. З метою ухилення від відповідальності за невиконані [PERSON] кредитні зобовязання, а також маючи на меті недопущення звернення стягнення на вказаний вище обєкт нерухомого майна, який є предметом іпотеки та знаходяться в іпотеці в ПАТ «БАНК «ГРАНТ», [PERSON] та [PERSON], до 10.02.2016 року вчинили певні дії щодо іпотечного майна, які унеможливили виконання законних та ніким не оскаржуваних перелічених вище рішень суду. Так, видаючи себе за власників іпотечного майна, [PERSON], [PERSON], [PERSON], 29.12.2015 року на підставі ухвали Червонозаводського районного суду міста Харкова від 22 липня 2015 року, яка була скасована судом апеляційної інстанції 11 листопада 2015 року, незважаючи на те, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2015 скасовано запис про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно прав власності за ними, подали заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень. 31 грудня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27730991 та на підставі цього рішення державним реєстратором у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію припинення права власності на нежитлову будівлю літ. «Ю1-3», загальною площею 1769,0 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, проспект Московський, 259, за [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім того, на підставі цього ж Рішення про державну реєстрацію припинення права власності № 27730991 від 31 грудня 2015 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано припинення всіх обтяжень ПАТ «БАНК «ГРАНТ» на цю нежитлову будівлю, зареєстрованих належним чином на підставі іпотечного договору нерухомого майна № 10/4 від 26 липня 2011 року та договорів про зміну його умов, укладених з [PERSON]. 31 грудня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції прийнято Рішення про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи № 27734790, яким закрито розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. «Ю1-3», загальною площею 1769 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, проспект Московський, 259 та реєстраційну справу за реєстраційним номером: 345592763101, у звязку зі знищення обєкта нерухомого майна та проведенням державної реєстрації припинення права власності на нього та підставі експертного висновку експерта [PERSON] щодо цього нерухомого майна, з обстеженням, проведеним ним станом на 17.09.2015 року. Цей експертний висновок експерта [PERSON] стосовно знищення обєкта нерухомого майна предмета іпотеки позивач вважає завідомо неправдивим та незаконним, оскльки перевіривши в натурі наявність та зовнішній стан означеного вище обєкта нерухомого майна предмета іпотеки, ПАТ «БАНК «ГРАНТ» установив, що обєкт наявний в натурі, розміщений за відповідною адресою, його зовнішній стан не змінився, цілком задовільний та повністю відповідає технічним характеристикам, заявленим у правовстановлюючих документах та технічному паспорті, з врахуванням звичайної амортизації (зносу). Крім того, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» своїм листом від 20.01.2016 року за вих. № 306 повідомило ПАТ «БАНК «ГРАНТ», що згідно зовнішнього обстеження 14.01.2016 року, ним встановлено: нежитлова будівля літ. «Ю1-3», загальною площею 1769 кв.м., дійсно розташована за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Московський, 259. Згідно звіту про оцінку майна, виконаний субєктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем, [PERSON], щодо означеного вище обєкту нерухомого майна свідчить про те, що при візуальному зовнішньому огляді оцінювачем встановлено: його наявність в натурі, розміщення за відповідною адресою, зовнішній стан відповідає технічним характеристикам, заявленим у правовстановлюючому документі та технічному паспорті. Звіт про оцінку майна містить кольорові фотографії даного обєкту нерухомого майна, що доводить його існування. Також, експертним висновком установлено, що цей обєкт нерухомого майна знищено шляхом проведення будівельних робіт. Однак, для проведення будівельних робіт необхідно отримання відповідних дозвільних документів органів державного архітектурно-будівельного контролю, що передбачено вимогами Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 446. Отже, дані Експертного висновку про неможливість експлуатації обєкта нерухомого майна є хибними, недостовірними, суперечать дійсності та посвідчують факти, які відсутні, в звязку з чим Експертний висновок є завідомо підробленим офіційним документом. Викладене вище свідчить, що [PERSON], яка діє від імені неповнолітнього [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з метою ухилення від відповідальності за невиконані [PERSON] кредитні зобовязання, а також маючи на меті недопущення звернення стягнення на вказаний вище обєкт нерухомого майна, який є предметом іпотеки та знаходяться в іпотеці в ПАТ «БАНК «ГРАНТ», замовили виготовлення (складання) завідомо підробленого Експертного висновку про неможливість експлуатації обєкта та, в подальшому, використали цей Експертний висновок, належним чином подавши його державному реєстратору прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції для прийняття ним відповідного Рішення про державну реєстрацію припинення права власності на цей обєкти нерухомого майна та про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи. А експерт [PERSON], на замовлення указаних фізичних осіб, склав та видав їм завідомо підроблений Експертний висновок про неможливість експлуатації обєкта нерухомого майна, який посвідчили факт його знищення. Відповідно до змісту Декларації про готовність обєкта до експлуатації, серія та номер: ХК 142153211121, виданої 17.11.2015 Департаментом ДАБІ у Харківській області: нежитлову будівлю літ. «Ю1-3», загальною площею 1769,0 кв.м. за адресою: місто Харків, проспект Московський, 259 (РНОНМ: 345592763101), яка є предметом іпотеки, реконструйовано під дві будівлі адміністративно-офісного призначення: літ. «АЕ-4», загальною площею 1687,20 кв.м та літ. «АЖ-1», загальною площею 59,50 кв.м., за тією ж адресою: місто Харків, проспект Московський, 259, які, однак, є єдиним обєктом нерухомого майна. 17 лютого 2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Харківського районного управління юстиції прийнято Рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень № 28289325, яким проведено державну реєстрацію права власності на обєкт - нежитлові будівлі (літ. «АЕ-4», загальною площею 1687,20 кв.м., літ. «АЖ-1», загальною площею 59,50 кв.м.), що розташований за адресою: місто Харків, проспект Московський, 259, за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на обєкт нерухомого майна за реєстровим номером обєкта нерухомого майна (РНОНМ): 851350063101. Підставою виникнення права власності зазначено декларацію про готовність обєкта до експлуатації, серія та номер: ХК 142153211121, видана 17.11.2015, видавник: Департамент ДАБІ у Харківській області; технічний паспорт, виданий 18.11.2015, видавник: ТОВ «ІНВЕСТ-ХАРКІВ»; технічний паспорт, виданий 18.11.2015, видавник: ТОВ «ІНВЕСТ-ХАРКІВ»; лист, серія та номер: 1020-763, виданий 15.02.2016, видавник: Департамент ДАБІ у Харківській області. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано реконструкцію предмета іпотеки, що не змінило його цільового призначення, тому предмет іпотеки збережено і він знаходяться за тією ж адресою, що і зазначена в іпотечному договорі. Предметом іпотеки за іпотечним договором нерухомого майна № 10/4 від 26 липня 2011 року із змінами до нього є обєкт, що зявився в наслідок реконструкції: нежитлові будівлі: літ. «АЕ-4», загальною площею 1687,20 кв.м. та літ. «АЖ-1», загальною площею 59,50 кв.м., який розташований за тією ж адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Московський,259, незалежно від того, чи були внесені зміни до договору іпотеки, у звязку з перебудуванням, добудовою тощо предмета іпотеки. У звязку з реконструкцією предмета іпотеки реєстраційний номер обєкта нерухомого майна (РНОНМ): 345592763101 змінено на РНОНМ: 851350063101. [PERSON], [PERSON] та [PERSON], здійснили відчуження вже реконструйованого обєкта предмета іпотеки. Так, 09.03.2016 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], [PERSON], укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, серія та номер 226, посвідчений 09.03.2016 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON]; договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, серія та номер 223, посвідчений 09.03.2016 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], за якими сталося відчуження предмета іпотеки - нежитлової будівлі: літ. «АЕ-4», загальною площею 1687,20 кв.м. та літ. «АЖ-1», загальною площею 59,50 кв.м., розташованої за адресою: м. Харків, проспект Московський, 259, до його нових власників - [PERSON], [PERSON]. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] особи, до яких перейшло право власності на предмет іпотеки у відповідних частках за іпотечним договором нерухомого майна № 10/4 від 26 липня 2011 року із змінами до нього, набули статусу іпотекодавців за цим іпотечним договором, мають всі права і несуть всі обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки кожен у своїй відповідній частці. Таким чином, [PERSON], як іпотекодержатель, має право звернути стягнення на предмет іпотеки (нежитлові будівлі літ. «АЕ-4», загальною площею 1687,20 кв.м. та літ. «АЖ-1», загальною площею 59,50 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Московський, 259), (РНОНМ: 851350063101) за вказаним вище іпотечним договором для погашення кредитної заборгованості ФОП [PERSON] перед ним за кредитним договором №10 від 30 червня 2010 року з додатковими угодами до нього, на підставі рішення суду про визнання за ПАТ «БАНК «ГРАНТ» права власності на ці предмети іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Крім того, ПАТ «БАНК «ГРАНТ» вважає за необхідне стягнути кредитну заборгованість ФОП [PERSON] перед ним за кредитним договором № 10 від 30 червня 2010 року з додатковими угодами до нього в частині кредитної заборгованості за основною сумою кредиту, а саме в розмірі 1\~200 000,00 доларів США (один мільйон двісті тисяч доларів США 00 центів). На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов. У судовому засіданні представники позивача - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали. Пояснили, що кредит було видано [PERSON] як ФОП, на господарські потреби, та на час розгляду справи його заборгованість за кредитним договором не сплачена. Вирішити спір у без судовому порядку не уявляється можливим, оскільки реєстрація права власності на предмет іпотеки буд.літ. «Ю1-3» в Державному реєстрі припинено, відповідний розділ закрито. Фактично предмет іпотеки не змінився, нежитлові будинки літ. «АЕ-4» та літ. «АЖ-1» - це те саме майно. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому задсінанні не зявилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Крім того, відповідачі надали суду письмові заяви про визнання позовних вимог. Представник третіх осіб [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Треті особи: [PERSON], [PERSON], в його інтересах дії [PERSON], в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних не заперечували. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 30 червня 2010 року між ПАТ «Східно [PERSON] «ГРАНТ» (надалі «Банк») та фізичною особою підприємцем [PERSON], як позичальником, був укладений кредитний договір № 10. Згідно умов вказаного кредитного договору [PERSON] відкрив ФОП [PERSON] відновлювальну кредитну лінію з максимальним загальним лімітом у розмірі 2\~000\~000,00 доларів США на термін до 29 червня 2012 року на поточні господарські потреби, зі сплатою 16% річних за користування кредитними коштами, а при простроченні повернення кредиту 32% річних, а ФОП [PERSON], в свою чергу, зобовязався належним чином використати та повернути Банку отримані кредитні кошти в повному обсязі, а також сплатити відповідні відсотки і виконати всі інші зобовязання за цим кредитним договором. 04 липня 2011 року між Банком та ФОП [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до зазначеного вище кредитного договору, згідно умов якої було збільшено суму відновлювальної кредитної лінії до максимального ліміту 2\~300\~000,00 доларів США та подовжено кінцевий строк повернення кредиту до 28 грудня 2012 року. 24 грудня 2012 року між Банком та ФОП [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до цього ж кредитного договору, згідно умов якої кінцевий строк повернення кредиту було подовжено до 28 грудня 2013 року. 27 грудня 2013 року між Банком та ФОП [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 до означеного вище кредитного договору, згідно умов якої кінцевий строк повернення кредиту було подовжено до 28 грудня 2014 року. Банк свої зобовязання за даним кредитним договором з додатковими угодами до нього виконав у повному обсязі, перерахувавши зі свого внутрішньобанківського позичкового рахунку № 20633040176 на поточний рахунок ФОП [PERSON] № 2600282240176 наступні транші кредиту (кредитних коштів) в іноземній валюті: 30 червня 2010 року в сумі 700\~000,00 доларів США; 05 липня 2010 року в сумі 500\~000,00 доларів США; 19 липня 2010 року в сумі 170\~000,00 доларів США; 09 серпня 2010 року в сумі 230\~000,00 доларів США; 19 серпня 2010 року в сумі 30\~000,00 доларів США; 02 листопада 2010 року в сумі 227\~000,00 доларів США; 08 червня 2011 року в сумі 100\~000,00 доларів США; 04 липня 2011 року в сумі 300\~000,00 доларів США; 12 жовтня 2012 року в сумі 500\~000,00 доларів США; 26 листопада 2012 року в сумі 120\~000,00 доларів США; 22 лютого 2013 року в сумі 120\~000,00 доларів США; 03 липня 2013 року в сумі 369\~500,00 доларів США; 08 липня 2013 року в сумі 230\~000,00 доларів США; 30 вересня 2013 року в сумі 30\~000,00 доларів США; 31 жовтня 2013 року в сумі 25\~000,00 доларів США. Позичальник ФОП [PERSON] свої зобовязання за вказаним кредитним договором порушив, не здійснив у строк сплати основного боргу за кредитом та прострочив сплату відсотків за користування кредитними коштами, у звязку з чим 18 лютого 2015 року постановою Харківського апеляційного господарського суду у господарській справі № 922/3899/14 стягнуто з ФОП [PERSON] на користь ПАТ «БАНК «ГРАНТ» 1\~390\~432,29 доларів США, 73\~080,00 грн. судового збору та 36\~540,00 грн. судового збору. 27 жовтня 2015 року рішенням господарського суду Харківської області у господарській справі № 922/4902/15 стягнуто з ФОП [PERSON] на користь ПАТ «БАНК «ГРАНТ» заборгованість у загальному розмірі 2\~088\~491,10 доларів США, а саме: 1\~290\~659,37 доларів США основного боргу за кредитом, 797\~831,73 доларів США відсотків за користування кредитними коштами, 73\~080,00 грн. судового збору. На примусове виконання рішень господарських судів у справах № 922/3899/14, № 922/4902/15 Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкриті виконавчі провадження за № 47952256 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 24.06.2015 року) та № 50230708 (Постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2016 року) однак на час розгляду справи судові рішення не виконані, що підтверджується випискою з банківського рахунку про рух коштів. Згідно розрахунку позивача, станом на 31 березня 2016 року загальна сума заборгованості ФОП [PERSON] перед Банком за вказаним вище кредитним договором становить 4\~171\~177,11 доларів США, з яких: - тіло кредиту 2\~265\~000,00 доларів США; - відсотки за користування кредитними коштами за період з травня року по 30.03.2016 року включно 1\~370\~071,26 доларів США; - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.01.2014 по 30.03.2016 року включно 536\~105,85 доларів США. Матеріали справи свідчать про те, що з метою забезпечення своєчасного повернення отриманих за вищевказаним кредитним договором кредитних коштів, сплати відсотків за ним, пені, комісії і відшкодування можливих витрат (збитків), між Банком та фізичною особою [PERSON] було укладено: іпотечний договір нерухомого майна № 10/4 від 26 липня 2011 року, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON], за реєстровим № 1418, та договори про зміну його умов: договір № 1 від 24 грудня 2012 року, посвідчений 24 грудня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON], за реєстровим № 2273, та договір № 2 від 23 квітня 2014 року, посвідчений 23 квітня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON], за реєстровим № 389, за яким громадянин України [PERSON], як іпотекодавець за своїми зобовязаннями в якості фізичної особи - підприємця за вказаним вище кредитним договором, передав в іпотеку Банку нежитлову будівлю літ. «Ю1-3», загальною площею 1769,0 кв.м., що розташована за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Московський, 259. Зазначене нерухоме майно (нежитлова будівля) на момент укладення іпотечного договору належало [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності б/н від 05.07.2011 року, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради 05 липня 2011 року на підставі розпорядження Харківського міського голови, дата: 04.07.2011 року, номер: 2885. Право власності за [PERSON] зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.07.2011 року за реєстраційним номером: 34053596, згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством „Харківське міське бюро технічної інвентаризації, 07.07.2011 року, № 0540162, та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 квітня 2014 року, номер запису про право власності 5442210, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 345592763101 згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 20839664, виданим державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON]. Оскільки предмет іпотеки належав Іпотекодавцю на праві спільної сумісної власності подружжя, дружина Іпотекодавця - [PERSON] надала на укладення цього договору згоду, яка нотаріально посвідчена у встановленому законом порядку приватним нотаріусом ХМНО Харківської області [PERSON] 26 липня 2011 року за реєстровим № 1414, а також надала нотаріально посвідчену згоду 04.07.2011 року на укладення договору № 1 про зміну умов іпотечного договору, та 24 грудня 2012 року на укладення договору № 2 про зміну умов іпотечного договору від 23. квітня 204 року. Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстроване належним чином у Державному реєстрі іпотек 26 липня 2011 року за реєстраційним номером: 11430073 (згідно з Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №32314824 від 26.07.2011р.). Крім того, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON], 26 липня 2011 року накладена заборона на відчуження зазначеного в іпотечному договорі майна за реєстровим № 1419 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Вказана заборона на нерухоме майно зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за номером 11429819, що підтвердужється Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна №32314628 від 26.07.2011 року. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а за частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання. За ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, відповідно до ст. 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. За ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За положеннями статті 9 Закону України «Про іпотеку», при користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. А за вимогами статті 10 Закону України «Про іпотеку», якщо інше не встановлено законом чи іпотечним договором, іпотекодавець зобов'язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб. Іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, у тому числі, на підставі рішення суду. Пунктом 24 Іпотечного договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором, вказаним в п. 1 чинного договору, з урахуванням усіх змін i додатків до кредитного договору, яким регулюється вказані зобовязання (в тому числі щодо продовження строку повернення кредиту, зміни суми кредиту та/або відсоткової ставки). Згідно із ст. 593 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», право застави припиняється, зокрема, у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. За таких обставин, оскільки забезпечені даною іпотекою зобовязання і досі залишаються не виконаними, вказаний вище іпотечний договір є дійсним, чинним, ніким не оспорюваним та свідчить як про заборону відчуження предмету іпотеки, так і про заборону погіршення його стану та зменшення вартості понад норми звичайної амортизації (зносу). Також судом встановлено, що ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 22 липня 2015 року у цивільній справі № 646/7786/15-ц за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про поділ нерухомого майна, визнано мирову угоду від 01 липня 2015 року, укладену між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за якою сторони домовились розподілити частки у майні, а саме: - визнати за [PERSON] (код [NUMBER]) право власності на 1/3 частину нежитлової будівлі літ. «Ю1-3» загальною площею 1769,0 м2, по проспекиу Московському, 259 у м. Харкові. - визнати за [PERSON] (код [NUMBER]) право власності на 1/3 частину нежитлової будівлі літ. «Ю1-3» загальною площею 1769,0 м2, по проспекту Московському, 259 у м. Харкові. - визнати за [PERSON] (код [NUMBER]) право власності на 1/3 частину нежитлової будівлі літ. «Ю1-3» загальною площею 1769,0 м2, по проспекту Московському, 259 у м. Харкові. 14 вересня 2015 року, відповідно до вказаної вище ухвали Червонозаводського районного суду міста Харкова, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі прийнятого державним реєстратором Харківського МУЮ [PERSON] рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ. «Ю1-3», загальною площею 1769,0 кв.м., розташовану за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Московський, 259, наступними чином: 1/3 частки за [PERSON], - 1/3 частки за [PERSON], - 1/3 частки за [PERSON]. В подальшому ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 листопада 2015 року ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 липня 2015 року у справі № 646/7786/15-ц було скасовано. Ухвалою Червонозаводського районного суду від 15.03.2016 року первісна позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] залишені без розгляду. Також судом встановлено, що Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2015 року, залишеною в силі Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2016 року, у справі № 820/10533/15 задоволено адміністративний позов Банку та скасовано рішення державного реєстратора Харківського міського управління юстиції [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24619261 від 21.09.2015 року, зобовязано Харківське міське управління юстиції поновити попередньо скасований запис про реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлову будівлю літ. «Ю1-3», загальною площею 1769 кв.м., що розташована за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Московський, 259, з реєстраційним номером обєкта нерухомого майна: 345592763101. Таким чином, фактично єдиним законним власником іпотечного майна, нежитлової будівлі літ. «Ю1-3», загальною площею 1769 кв.м., що розташована за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Московський, 259 є [PERSON]. Однак, право власності на іпотечне майно Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно залишилося зареєстрованим за юридичними власниками [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки постанова Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2015 року у справі № 820/10533/15 набрала законної сили лише після перегляду справи судом апеляційної інстанції, згідно ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 року. При цьому [PERSON], [PERSON], [PERSON] як власники іпотечного майна за відомостями Державного реєстру прав на нерухоме майно на підставі ухвали Червонозаводського районного суду міста Харкова у справі № 646/7786/15-ц від 22 липня 2015 року, не зважаючи на те, що вказана ухвала скасована судом апеляційної інстанції ще 11 листопада 2015 року, та не зважаючи на те, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2015 року у справі скасовано запис про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно прав власності за ними, 29.12.2015 року, тобто до набрання постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2015 законної сили, подали заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень. 31 грудня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції [PERSON] прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27730991 та на підставі цього рішення державним реєстратором у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію припинення права власності на нежитлову будівлю літ. «Ю1-3», загальною площею 1769 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, проспект Московський, 259 за [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім того, на підставі цього ж Рішення про державну реєстрацію припинення права власності № 27730991 від 31 грудня 2015 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано припинення всіх обтяжень ПАТ «БАНК «ГРАНТ» на цю нежитлову будівлю, зареєстрованих належним чином на підставі іпотечного договору нерухомого майна № 10/4 від 26 липня 2011 року та договорів про зміну його умов, укладених з [PERSON] 31 грудня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції [PERSON] прийнято Рішення про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи № 27734790, яким закрито розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. «Ю1-3», загальною площею 1769,0 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, проспект Московський, 259, та реєстраційну справу за реєстраційним номером: 345592763101, у звязку зі знищення обєкта нерухомого майна та проведенням державної реєстрації припинення права власності на нього. Підставою для прийняття вказаного рішення та документом, який підтверджує факт знищення обєктів нерухомого майна (предмета іпотеки) та який було подано державному реєстратору для прийняття ним рішень, став експертний висновок експерта [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат Серії АЕ № 001595) щодо цього нерухомого майна, з обстеженням, проведеним ним станом на 17.09.2015 року. За даними цього висновку, результатами обстеження, зокрема, встановлено: «1. Просадка фундамента, по всему периметру здания, отрицательно повиляла на несущие конструкции. Стены здания во многих местах дали вертикальные трещины и образовались выпуклости. 2. Перекрытия подвергнуты гнилью и насекомыми, которые практически разрушены и потеряли свою несущую способность. 3. Кровельные конструкции (стропила, прогоны, обрешетка и покрытие) разрушены шашелем и гнилью и пришли в полную негодность». Враховуючи вказані результати обстеження, експерт дійшов до загального висновку про те, що обєкт нерухомої власності, а саме нежитлова будівля літ. «Ю1-3», загальною площею 1769 кв.м., що розташована за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Московський, 259 та належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], знищено шляхом проведення будівельних робіт. Факт знищення всіх будівель експерт підтвердив. Вказаний експертний висновок експерта [PERSON] щодо знищення обєкта нерухомого майна предмета іпотеки у суду викликає сумнів у його достовірності, оскільки експертним висновком встановлено, що цей обєкт нерухомого майна знищено шляхом проведення будівельних робіт, проте суду не були надані відповідні дозвільні документи органів державного архітектурно-будівельного контролю, необхідні для проведення будівельних робіт згідно вимог Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 446. Крім того, спірний обєкт нерухомого підключений до централізованих систем електропостачання, газопостачання, опалення, водопостачання та водовідведення, в звязку з чим, як його знищення, так і проведення будівельних робіт на цьому обєкті, чітко регламентується нормами чинного в Україні законодавства та підлягає оформленню відповідними документами відповідних державних органів, які також не були надані суду. ПАТ «Східно-Український Банк «ГРАНТ», як іпотекодержатель, маючи право у будь-який час протягом строку дії іпотечних договорів перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та користування предметом іпотеки, провів таку перевірку та встановив, що обєкт наявний в натурі, розміщений за відповідною адресою, його зовнішній стан не змінився, цілком задовільний та повністю відповідає технічним характеристикам, заявленим у правовстановлюючих документах та технічному паспорті, з врахуванням звичайної амортизації (зносу). Вказана обставина підтверджується повідомленням Комунального підприємства «Харківське міське БТІ» № 306 від 13.01.2016 року, яким згідно зовнішнього обстеження 14.01.2016 року встановлено, що нежитлова будівля літ. «Ю-13», загальною площею 1769 кв.м дійсно, розташована за адресою: Харківська обалсть, м. Харків, проспект Московський, 259. Звіт про оцінку майна, виконаний субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 3256 від 19.02.2005 року, сертифікат субєкта оціночної діяльності № 124/15 від 16 лютого 2015, виданий ФДМУ), щодо означеного вище обєкту нерухомого майна свідчить про те, що станом на 13.01.2016 року при візуальному зовнішньому огляді оцінювачем встановлено його наявність в натурі, розміщення за відповідною адресою, зовнішній стан відповідає технічним характеристикам, заявленим у правовстановлюючому документі та технічному паспорті. Звіт про оцінку майна містить кольорові фотографії даного обєкту нерухомого майна, що доводить його існування. Крім того, [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали Декларацію про готовність обєкта до експлуатації, видану 17.11.2015 р. Департаментом ДАБІ у Харківській області, відповідно до якої нежитлову будівлю літ. «Ю1-3», загальною площею 1769 кв.м. за адресою: місто Харків, проспект Московський, 259 (РНОНМ: 345592763101), яка є предметом іпотеки, реконструйовано під дві будівлі адміністративно-офісного призначення літ. «АЕ-4», загальною площею 1687,20 кв.м, літ. «АЖ-1», загальною площею 59,50 кв.м, за тією ж адресою: місто Харків, проспект Московський, 259, які, однак, є єдиним обєктом нерухомого майна. Реконструкція відповідно до вимог ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» передбачає частково або повністю збереження елементів несучих і огороджувальних конструкції будинку літ. «И-2». На підставі вказаної Декларації про готовність обєкта до експлуатації та технічних паспортів від 17.11.2015 року, 17 лютого 2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Харківського РУЮ [PERSON] прийнято Рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 28289325, яким проведено державну реєстрацію права власності на обєкт нежитлові будівлі (літ. «АЕ-4», загальною площею 1687,20 кв.м., літ. «АЖ-1», загальною площею 59,50 кв.м.), що розташований за адресою: місто Харків, проспект Московський, 259, за [PERSON]; [PERSON]; [PERSON] та відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на обєкт нерухомого майна за реєстровим номером обєкта нерухомого майна (РНОНМ): 851350063101. Таким чином, на час розгляду справи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на реконструйований предмет іпотеки, без зміни його цільового призначення, у звязку з чим суд вважає, що предмет іпотеки збережено і він знаходяться за тією ж адресою, що і зазначена в іпотечному договорі. Згідно ч.3 ст.5 Закону України «Про іпотеку», іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Пунктом 2 іпотечного договору № 10/4 від 26 липня 2011 року (із змінами до нього) також передбачено, що іпотека за цим договором поширюється і на частину обєкта майна, яка не може бути виділена в натурі та буде приєднана до предмета іпотеки після укладення цього іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості. Чинним законодавством України не встановлено будь-яких обмежень права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки у разі здійснення прибудови, перепланування обєкта нерухомості, який є предметом іпотеки. Враховуючи, що знищення нежитлової будівлі літ. «Ю1-3», загальною площею 1769 кв.м., що розташована за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Московський, 259 фактично не відбулося, оскільки вказаний обєкт реконструйовано, суд вважає, що предметом іпотеки за іпотечним договором нерухомого майна № 10/4 від 26 липня 2011 року із змінами до нього є обєкт, що зявився в наслідок реконструкції: нежитлові будівлі: літ. «АЕ-4», загальною площею 1687,20 кв.м. та літ. «АЖ-1», загальною площею 59,50 кв.м., який розташований за тією ж адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Московський,259, незалежно від того, чи були внесені зміни до договору іпотеки, у звязку з перебудуванням, добудовою тощо предмета іпотеки. У звязку з реконструкцією предмета іпотеки реєстраційний номер обєкта нерухомого майна (РНОНМ): 345592763101 змінено на РНОНМ: 851350063101. [PERSON]А, [PERSON], [PERSON], de iure власники іпотечного майна, здійснили відчуження вже реконструйованого обєкта предмета іпотеки. 09.03.2016 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON], [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений 09.03.2016 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON]; договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений 09.03.2016 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за якими було відчужено предмета іпотеки - нежитлової будівлі: літ. «АЕ-4», загальною площею 1687,20 кв.м. та літ. «АЖ-1», загальною площею 59,50 кв.м., розташованої за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Московський, 259, РНОНМ: 851350063101 до його нових власників - [PERSON], [PERSON]. Також позивачем заявлялися позовні вимоги, якими вони просили взнати недійсним: Іпотечний договір, серія та номер: 254, укладений між [PERSON], [PERSON] (як Іпотекодавцями) та [PERSON] (як Іпотекодержателем) і посвідчений 12.03.2016 р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON]. Зобовязати приватного нотаріуса ХМНО [PERSON]: зняти обтяження, зареєстровані на обєкт: нежитлову будівлю: літ. «АЕ-4», загальною площею 1687,20 кв.м. та літ. «АЖ-1», загальною площею 59,50 кв.м., РНОНМ: 851350063101, розташовану в місті Харкові по проспекту Московському, 259, на підставі Іпотечного договору, серія та номер: 254, укладеного між [PERSON], [PERSON] (як Іпотекодавцями) та [PERSON] (як Іпотекодержателем) і посвідченого 12.03.2016 приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], та скасувати записи про обтяження та іпотеку на цей обєкт в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Ухвалою суду від 01.06.2016 року вищезазначені позовні вимоги залишено без розгляду на підставі заяви ПАТ «Східно-Український Банк «Грант», оскільки з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчудження обєктів нерухомго майна щодо обєкта нерухомго майна № 58443874 від 29.04.2016 року стало відомом, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта: нежитлові будівлі літ. «АЕ-4», загально площею 1687.20 кв.м. та літ. «АЖ-1», загальною площею 59,50 кв.м, розташовані в м. Харкові по проспекту Московському, 259, що належать на праві приватної часткової власності [PERSON], [PERSON] відомості про державну реєстрацію іпотеки відсутні та за актувальною інформацією про державну реєстрацію обятжень вилучений запис про вид обтяження: заборона на нерухоме майно, що виникла на підставі іпотечного договору серія та номер 254, укладеного між [PERSON], [PERSON] (як іпотекодавцями) та [PERSON] (як іпотекодеражтелем) і посвідченого 12.03.2016 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], на це обєкт в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Таким чином, з Державного реєстру прав на нерухоме майно вилучені записи про обтяження вказаного вище обєкта нерухомого майна іпотекою та забороною на його відчудження. Тобто, відповідно до відомостей інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №№ інформаційних довідок 55336995 від 04.03.2016 року, 60893648 від 08.06.2016 року, право власності на обєкти предмет іпотеки за іпотечним договором від нежитлової будівлі: літ. «АЕ-4», загальною площею 1687,20 кв.м. та літ. «АЖ-1», загальною площею 59,50 кв.м., розташованої за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Московський, 259 , зареєстровано за de iure за власниками [PERSON], [PERSON]. Однак, відповідно до вищевикладеного, на підставі чинних рішень суду de facto єдиним законним власником іпотечного майна є [PERSON] Іпотекодавець. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, за п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Таким чином, [PERSON] та [PERSON], до яких перейшло право власності на предмет іпотеки у відповідних частках за іпотечним договором нерухомого майна № 10/4 від 26 липня 2011 року із змінами до нього, набули статусу іпотекодавців за цим іпотечним договором, мають всі права і несуть всі обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки кожен у своїй відповідній частці. У листі Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 07.10.2010 року «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин» (2009 - 2010 роки) зазначалося, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Разом із тим ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі). Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед статтями 36, 37 Закону України «Про іпотеку») не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч.2 ст.16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Відповідно до положень розділу VII «Звернення стягнення на предмет іпотеки» аналізу судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, здійсненого Верховним Судом України від 01.02.2015 року, суди повинні мати на увазі, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 4 вересня 2013 р. у справі N 6-73цс13). Разом із тим задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов'язання. В п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» також розяснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. А в пункті 39 цієї ж Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Пунктами 17 і 18 іпотечного договору нерухомого майна (з урахуванням змін до нього), укладеного між ПАТ «БАНК «ГРАНТ» та [PERSON], встановлено, в тому числі, і такій спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Тобто, п. 17 є застереженням в іпотечному договорі нерухомого майна, яким передбачено набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пунктом 20 іпотечного договору нерухомого майна (з урахуванням змін до нього), передбачено, що звернення стягнення на майно може здійснюватись за вибором Іпотекодержателя й іншим способом, передбаченим розділом V Закону України «Про іпотеку», а саме: на підставі рішення суду. Таким чином, [PERSON], як іпотекодержатель, має передбачене законом право звернути стягнення на предмет іпотеки нежитлові будівлі: літ. «АЕ-4», загальною площею 1687,20 кв.м. та літ. «АЖ-1», загальною площею 59,50 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Московський, 259), (РНОНМ: 851350063101) за вказаним вище іпотечним договором для погашення кредитної заборгованості ФОП [PERSON] перед ним за кредитним договором №10 від 30 червня 2010 року з додатковими угодами до нього,на підставі рішення суду про визнання за ПАТ „БАНК „ГРАНТ права власності на ці предмети іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання, у розмірі 1 200\~000 доларів США. Враховуючи наведене, розглянувши справу в межах заявлених повних вимог та приймаючи до уваги визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.88 ЦПК України та стягує з відповідачів сплачений позивачем судовий збір у розмірі 459\~928,76 грн. в рівних частках з кожного, тобто по 229\~964,38 грн. з кожного (459\~928,76 грн. : 2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved