Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цією заявою і вказав, що 14.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», який являється правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» та відповідачем було укладено кредитний договір №003-01078-140208 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, оформляє та надає відповідачу в користування картку платіжної системи Visa Internanional/ або Дельта, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування клієнта на умовах, викладених у тарифному пакеті Visa Подарунок, що міститься в Додатку №1 до договору, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Відповідно до п.1.3. вищезазначеного договору відповідачу було надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення кредитного договору ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 500 грн. Банк самостійно може змінювати розмір кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Кошти, згідно з п.1.5. кредитного договору, кредитної лінії та власні кошти відповідача використовуються для розрахунків за товари чи послуги, а також для зняття готівки. Відповідно до п.2.1. вказаного договору моментом надання Банком кредиту є день здійснення операції за допомогою кредитної картки, або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів відповідача. У відповідності до умов вищевказаного договору відповідач зобов'язався щомісячно в строки визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах, а у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та відсотків за користування кредитною лінією - сплатити суму пені в розмірі, в строки та порядку, які визначені Правилами та Тарифами (п.п.3.6. та 3.7. кредитного договору). Однак, відповідач порушила умови договору щодо погашення сум заборгованості, тому станом на 11.03.2015 року сума заборгованості складає 10 647,29 грн., яка складається з: тіла кредиту - 5 286,67 грн., простроченого тіла кредиту - 1 309,38 грн. та заборгованості за відсотками - 4 051,24 грн.. В зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 10 647,29 грн.. В судове засідання представник позивача Духота І.В. не з'явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, яке вона отримала 21.05.2015 року, але до суду не з'явилась, причини неявки не повідомила, а згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Згідно з ст.224 ч.1 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як згідно з положенням ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.614 ЦК України - особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач уклали договір №003-01078-140208 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 14.02.2008 року, що підтверджується ксерокопією останнього (а.с.2), за умовами якого відповідачу було надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії та тарифами на обслуговування платіжних карток (а.с.3); станом на 11.03.2015 року відповідач допустила заборгованість по кредиту в розмірі 10 647,29 грн. (а.с.6). Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved