Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір №480 про відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання від 07.09.2007, який набув чинності з моменту підписання та діяв до 31.12.2010 та відповідно до п. 11.6 договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії при його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, оскільки жодних заяв про припинення договору не надходило, договір продовжував свою дію та є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вказаного договору постачальник (позивач) здійснює відпуск теплової енергії для потреб центрального опалення та гарячого водопостачання споживачу (відповідачу) по його об`єктах, розміщених за адресами: [ADDRESS] . Відповідно до відкритого особового рахунку № [NUMBER] відповідач повинна були сплачувати кошти за надані послуги з теплопостачання щомісячно до 20-го числа, наступного за розрахунковим. Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, відповідачем не здійснювалася оплата наданих позивачем послуг з теплопостачання належним чином, у зв`язку з чим станом на 30.04.2019 виникла заборгованість (за період з 01.10.2013 по 30.04.2019), яка становить 80 317,24 коп., з яких: 32 438,02 грн. - сума основного боргу; 2765,55 грн. - 3 % річних; 13 304,95 грн. - інфляційні витрати; 31 808,72 грн. - пеня. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги теплопостачання в сумі 80 317,24 коп. Представник позивача не скористався правом брати участь в судових засіданнях, в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач не скористалася правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є власником приміщення нотаріальної контори площею 45,0 кв.м. в житловому будинку літ. А-5, зо розташоване в [ADDRESS] . Право власності зареєстроване Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації 30.11.1999 та записано в реєстрову книгу №6 ПФ за реєстровим №335-124, що підтверджується свідоцтвом про право власності, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.79). 07.0.92007 між позивачем та відповідачем було укладено договір №480 про відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання, який набув чинності з моменту підписання та діяв до 31.12.2010 (а.с.74-75). Відповідно до п. 11.6 вказаного договору договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії при його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. За умовами вказаного договору (розділ 1) постачальник здійснює відпуск теплової енергії для потреб центрального опалення та гарячого водопостачання споживачу по його об`єктах, розміщених за адресами: [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку кількості теплової енергії до договору №480 (додаток 1) планові нарахування вартості теплової енергії на рік складає 1835,40 грн. (а.с.76). Згідно розділу 7 договору споживач щомісячно здійснює оплату за теплову енергію у розмірі 80 % від планового місячного нарахування. Споживач зобов`язаний щомісячно до 15 числа місяця наступного за розрахунковим, отримати рахунок за фактично дані послуги. Кінцевий розрахунок споживач здійснює до 20 числа місяця наступного за розрахунковим шляхом безготівкового перерахування. За несвоєчасне внесення оплати за спожиту теплову енергію - сплата пені у розмірі 1 % від пред`явленої до оплати суми за кожен день прострочення платежу за весь період неналежного виконання зобов`язання споживачем, але не більше подвійної облікової ставки НБУ (п. 8.3 договору). Відповідач не виконує належним чином зобов`язання зі сплати послуг з теплопостачання, у зв`язку з чим станом на 30.04.2019 виникла заборгованість (за період з 01.10.2013 по 30.04.2019), яка становить 80 317,24 коп., з яких: 32 438,02 грн. - сума основного боргу; 2765,55 грн. - 3 % річних; 13 304,95 грн. - інфляційні витрати; 31 808,72 грн. - пеня (а.с.10-73, 187-188). Спірні правовідносини склалися із обов`язку сплачувати за надані послуги з теплопостачання, які виникли на підставі договору №480 про відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання від 07.09.2007. Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст.25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За несвоєчасне внесення оплати за спожиту теплову енергію - сплата пені у розмірі 1 % від пред`явленої до оплати суми за кожен день прострочення платежу за весь період неналежного виконання зобов`язання споживачем, але не більше подвійної облікової ставки НБУ (п. 8.3 договору). Звертаючись до суду із даним позовом, позивач, обравши певний спосіб захисту (ст. 16 ЦК), на власний розсуд визначився також із колом відповідачів, та подав до суду позов саме до [PERSON] , з якою безпосередньо укладався договір №480 про відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання від 07.09.2007 та яка є власником приміщення по [ADDRESS] , що, на переконання суду, є таким, що відповідає закону. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6). За ст. 13 ЦПК України (ч. 1) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На переконання суду позивач виконав обов`язок доказування, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України. Таким чином, у позивача були підстави для звернення з даним позовом, в результаті дій відповідача порушені права позивача, які підлягають поновленню у спосіб, обраний позивачем (ст.ст. 11, 16 ЦК України). Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України: судові витрати відносяться на рахунок відповідача, який винен на користь позивача відшкодувати сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved