Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 05 лютого 2011 року у місті Ямпіль Вінницької області помер його батько [PERSON]. 04 липня 2013 року у місті Ямпіль Вінницької області померла його мати [PERSON]. Відповідачі є кровними рідними дітьми померлих батьків [PERSON] та [PERSON] Після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді трикімнатної квартири №15, що розташована у будинку №63 по вулиці Чорноморця у місті Ямпіль Вінницької області. Згідно технічного паспорту на квартиру виданого на його імя, квартира складається із 3-х кімнат, житловою площею 38.2 кв.м., у тому числі 1-а кімната 13.1 кв.м., 2-а кімната 14.9 кв.м., 3-я кімната 10.2 кв.м., кухня 7.2 кв.м., вбиральня 1.6 кв.м., ванна кімната 3.2. кв.м., коридор 11.6 кв.м., комори 1.4. кв.м., балкон 0.6 кв.м., загальна площа 63.8 кв.м. Інвентаризаційна вартість квартири становить 92337 гривень. Зазначив, що протягом шестимісячного строку встановленого ст.1270 ЦК України після смерті матері він звернувся із письмовою заявою до приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] про намір прийняти спадщину, тому відповідно до ст.ст.1269-1270 ЦК України вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті матері. На його звернення щодо видачі йому свідоцтва на право власності на спадщину приватним нотаріусом [PERSON] йому було відмовлено у звязку із відсутністю належних юридичних документів на спадкове майно [PERSON] та запропоновано звернутись до суду у порядку позовного провадження. Вказав, що його мати за життя не встигла оформити на своє імя право власності на спадкову квартиру з таких підстав - у 1991 році по вулиці Чорноморця,63 у місті Ямпіль Вінницької області було розпочато будівництво 30-ти квартирного житлового будинку. Будівництво велось за рахунок коштів дольової участі фізичних та юридичних осіб. Замовником даного будівництва виступило підприємство «Агромаш», підрядником підприємство «ПМК-25». У 1993 році підрядник припинив будівництво на завершальній стадії, а у 1998 році підприємства підрядника та замовника визнано банкрутами. Для подальшого завершення будівництва дольовикам було запропоновано створити обєднання власників квартир, але це неможливо було зробити у звязку з тим, що під час перевірки контрольно-ревізійним управлінням в Ямпільському районі використання коштів замовником будівництва та підрядником згідно акта було встановлено, що бухгалтерських документів про фактичні витрати підрядника на виконання робіт по будівництву 30-ти квартирного житлового будинку у підприємства «ПМК-25» не збережено. Після неодноразових звернень дольовиків до різних органів влади та інстанцій про вирішення їхньої проблеми та на виконання ст.27 Житлового кодексу України, згідно якої «жила площа в будинках, споруджених із залученням у порядку пайової участі коштів підприємств, установ та організацій, розподіляється для заселення між учасниками будівництва пропорційно до переданих ними коштів», виконавчий комітет Ямпільської міської ради 12.05.1999 року прийняв рішення №125 «Про проведення розподілу квартир в 30-ти квартирному житловому будинку №63 по вулиці Чорноморця у місті Ямпіль Вінницької області. На підставі даного рішення його матері [PERSON] було видано ордер №1238 на вселення у трикімнатну квартиру [ADDRESS]. З метою створення обєднання власників квартир та закінчення ремонту в їхньому житловому будинку та квартирах, деякі їхні сусіди оформили право власності на свої квартири у судовому порядку, так як у другий спосіб оформити право власності на свої квартири не має змоги через банкрутство замовника та підрядника будівництва будинку. Виходячи з норми ст.382 ЦК України видача ордера на вселення у квартиру на імя матері [PERSON] фактично підтверджує її право власності на дану квартиру та свідчить про повну сплату нею пайового внеску у будівництво квартири, однак за життя матір не встигла оформити усі необхідні правовстановлюючі документи на спадкову квартиру та зареєструвати своє право власності в органах БТІ. Вказав, що відповідно до ст.1261 ЦК України він вважається спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом. Враховуючи обґрунтовану відмову нотаріуса у видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину, а саме - на квартиру [ADDRESS] та з метою оформлення належним чином своїх спадкових прав, він змушений звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на квартиру №15 у житловому будинку №63 по вулиці Чорноморця у місті Ямпіль Вінницької області. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№1184 від 02.03.2016 року про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву за вхід.№1105 від 26.02.2016 року, в якій просить суд справу слухати в його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. На спадщину матері не претендує. До нотаріуса про прийняття спадщини матері не звертався і звертатися не буде. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву за вхід.№1104 від 26.02.2016 року, в якій просить суд справу слухати в його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. На спадщину матері не претендує. До нотаріуса про прийняття спадщини матері не звертався і звертатися не буде. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі Свідоцтва про смерть серії 1-АМ №192824 виданого 09 лютого 2011 року судом встановлено, що [PERSON] помер 05 лютого 2011 року у місті Ямпіль Вінницької області. Із свідоцтва про смерть серії І-АМ №268842 виданого 09 липня 2013 року судом встановлено, що [PERSON] померла 04 липня 2013 року у селі Пороги Ямпільського району Вінницької області. Із свідоцтва про народження серії І-АМ №333671 виданого повторно 26 лютого 2016 року судом встановлено, що відповідач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]. Із свідоцтва про народження серії ІІІ-АМ №464594 виданого 17 серпня 1987 року та Свідоцтва про зміну імені серії І-АМ №007315 виданого 02 липня 2014 року судом встановлено, що відповідач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]. Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі серії ІУ №369282 виданого 16.08.2013 року судом встановлено, що спадкова справа відносно майна [PERSON] зареєстрована у спадковому реєстрі за номером 54893624. Із ордеру №1238 виданого на підставі рішення виконкому міської ради від 12.05.1999 року за №125 на імя [PERSON] судом встановлено, що сімя останньої складається з чотирьох чоловік і має право на зайняття трьохкімнатної квартири загальною площею 63,6 кв.м. у квартирі [ADDRESS]. Із технічного паспорту на квартиру №15 у житловому будинку №63 по вулиці Чорноморця у місті Ямпіль Вінницької області, замовником якого є позивач судом встановлено, що загальна площа квартири становить 63,8 кв.м., квартира трикімнатна та знаходиться на пятому поверсі пятиповерхового будинку. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №528/02-31 від 15.12.2015 року постановленою приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу [PERSON] судом встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за відсутності належних юридичних документів на спадкове майно на імя спадкодавці [PERSON] Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом своїх невизнаних прав щодо спадщини, що відкрилася після смерті матері. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом після смерті своєї матері і має право на успадкування майна померлої. Відповідно до ст.1269 ЦК України позивач вважається спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті своєї матері, так як протягом встановленого строку подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини і не заявив про свою відмову від спадщини. Згідно ст.382 ЦК України член житлового кооперативу або іншого товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Виходячи з норми ст.382 ЦК України видача ордера на вселення в квартиру на імя [PERSON] фактично підтверджує її право власності на дану квартиру та свідчить про повну сплату нею пайового внеску у будівництво квартири, однак за життя остання не встигла оформити усі необхідні правовстановлюючі документи на спадкову квартиру та зареєструвати своє право власності в органах БТІ. Згідно абзацу 2 п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Аналогічна позиція висловлена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме: у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлої не претендує на спадщину після її смерті, позивач не має можливості у позасудовому порядку реалізувати свої права на спадщину після смерті матері у звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову у повному обсязі. Спірні правовідносини врегульовані ст.ст.382, 1258, 1261, 1269 ЦК України.

Outcome: approved