Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 07247/113/2019 від 21 серпня 2019 року в розмірі 21 073,9 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом - 15 870,32 гривень, сума заборгованості за відсотками - 5 203,58 гривень; а також витрат, понесених по сплаті судового збору в розмірі 2102 гривень. Позов мотивує тим, що 21 серпня 2019 року між сторонами було укладено кредитний договір № 07247/113/2019, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 20 000 гривень, зі сплатою за користування кредитом 54 відсотки річних, з терміном погашення до 20 серпня 2021 року. Позивач свої зобов`язання по договору виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується меморіальним ордером № 471131 від 21 серпня 2019 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останньої. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 510, 526, 530, 546, 549, 610, 611, 612, 629, 651, 1048, 1049, 1054 ЦК України. Ухвалою суду від 19 листопада 2020 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Мочульський Л.Б. , який діяв на підставі довіреності № 93/19 від 2 грудня 2019 року, в судове засідання не з`явився, подав клопотання відповідно до якого позов підтримує, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача, у випадку повторної неявки відповідача відносно ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання 16 грудня 2020 року та 16 лютого 2021 року не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомила, відзив або клопотання про відкладення розгляду справи не подала. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2019 року між позивачем, який є правонаступником Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» і відповідачем було укладено кредитний договір № 07247/113/2019, згідно з яким остання отримала кредит в розмірі 20 000 гривень, що підтверджується меморіальним ордером № 471131 від 21 серпня 2019 року, зі сплатою 54 відсотків річних, терміном до 20 серпня 2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов`язання сторін. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість за таким становить 21 073,9 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом - 15 870,32 гривень, сума заборгованості за відсотками - 5 203,58 гривень, що стверджується розрахунками заборгованості, який стороною відповідача не оспорювався. Позивач звертався до відповідача з вимогою від 11 лютого 2020 року № 137/0-14 про повернення заборгованості, яка отримана відповідачем, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, вимога про погашення заборгованості відповідачем проігнорована, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 07247/113/2019 від 21 серпня 2019 року в розмірі 21 073,9 гривень. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 2 102 гривні судового збору.

Outcome: approved