Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що на виконання укладених 11 грудня 2014 року попереднього договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., зареєстрованого в реєстрі за номером 1475 та додаткового попереднього договору між ним та Відповідачем було укладено договір-купівлі продажу частки житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., зареєстрований в реєстрі за №1623. Посилаючись на те, що Відповідачем не виконано умов зазначених попередніх договорів просив, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, визнати дійсним Додатковий попередній договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 11.12.2014р. укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати виконаним п. 1 Додаткового попереднього договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 11.12.2014р. укладений між [PERSON] та [PERSON]; стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 175291,42 що складається з: суми основного боргу - 170228,98 грн., трьох відсотків річних - 5 062,44 грн.; стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] збитки в розмірі 118244,18 грн.; стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] понесені останнім судові витрати. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, однак з підстав викладених в письмових запереченнях долучених до матеріалів справи, проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 грудня 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., зареєстрований в реєстрі за номером 1475. Відповідно до пункту 1 Попереднього договору сторони зобов'язались у строк не пізніше 11.06.2015 року укласти та підписати договір купівлі-продажу 52/100 частин домоволодіння та відповідної земельної ділянки під номером 16, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до пункту 1 Попереднього договору ціна продажу нерухомого майна на момент укладання основного договору складатиме суму 150000,00 грн. 11 грудня 2014 року між Позивачем та Відповідачембуло укладено додатковий попередній договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки. Відповідно до пункту 1 Додаткового попереднього договору Відповідач та Позивач зобов'язались у строк не пізніше одинадцятого червня дві тисячі п'ятнадцятого року на умовах встановлених цим договором та в доповнення до Попереднього договору укласти та підписати договір купівлі-продажу 52/100 частин домоволодіння та відповідної земельної ділянкипід номером 16, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до пункту 2 Додаткового попереднього договору Відповідач та Позивач погодили, що в доповнення до Попереднього договору, додаткова сума продажу нерухомого майна складає 200000,00 грн, з яких сума розміром 100000,00 сплачується Відповідачем в якості забезпечувального платежу під час підписання цього додаткового попереднього договору в вигляді автомобіля марки ЗАЗ, модель SENS, тип загальний легковий сєдан-В, випуску 2014 року, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER] (далі - Автомобіль-1), який Відповідач передає Позивачу до підписання цього договору, з передачею техпаспорта та посвідченням відповідного документа на розпорядження вищезазначеним ТЗ. Згідно з пунктом 3 Додаткового попереднього договору, погашення решти суми додаткового боргу, розміром 100000,00 грн., Відповідач зобов'язався забезпечити передачею Позивачу автомобіля марки FORD, модель MONDEO, тип сєдан легковий, випуску 2001 року, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] не пізніше строку , зазначеного в п.1 цього Договору, з документами техпаспорту та посвідченням відповідного документу на розпорядження вищезазначеним ТЗ (договору, довіреності, довідки-рахунку). Вартість автомобіля визначається сторонами за спільною домовленістю на день посвідчення цього договору у розмірі 100000,00 гривень, що за домовленістю сторін на день виконання цих умов має складати 6381,62 доларів США. Відповідно до п.6 Додаткового попереднього договору у випадку невиконання зобов'язань, передбачених п.3 цього договору, Відповідач повинен замінити даний автомобіль іншим рівноцінним майном за погодженням з Позивачем або повернути грошову суму, еквівалентну вартості автомобіля, встановлену Сторонами, а саме 100000,00 грн., що за домовленістю Сторін має складати на день повернення 6381,62 доларів США. 30 грудня 2014 року між [PERSON] та Відповідачем, на виконання вищевказаних попередніх договорів, було укладено договір-купівлі продажу частки житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., зареєстрований в реєстрі за №1623. За цим договором Позивач, передав у власність Відповідача 52/100 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд під номером 16, що знаходиться в [ADDRESS]. Продаж цієї частки погодились здійснити за 150000,00 грн. Що стосується заявленою Позивачем вимоги про визнання дійсним Додаткового попереднього договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 11.12.2014р. укладеного між Позивачем та Відповідачем. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Частиною 2 ст. 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як встановлено в ході розгляду справи 11.12.2014р. Позивач та Відповідач попередньо погодивши всі умови купівлі-продажу 52/100 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд під номером 16, що знаходиться в [ADDRESS] та відповідної земельної ділянки, звернулись до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. з метою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вищевказаного майна. Істотними умовами майбутнього договору купівлі-продажу сторони визначили: предмет договору - купівля-продаж 52/100 частин домоволодіння та відповідної земельної ділянки під номером 16, які розташовані за адресою: [ADDRESS]; ціну купівлі-продажу 52/100 частин домоволодіння та відповідної земельної ділянки під номером 16, які розташовані за адресою: [ADDRESS] - 350000,00 грн. В наступному порядку укладено попередні договори: укладення попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки із зазначенням ціни продажу нерухомого майна на момент укладання основного договору в розмірі 150000,00 грн. та його нотаріальне посвідчення; укладення додаткового попереднього договору із зазначенням додаткової ціни продажу нерухомого майна в розмірі 200000,00 грн. у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Сторони домовились, що в рахунок оплати додаткової ціни продажу Відповідач зобов'язується передати Позивачу автомобілі, визначені в Додатковому попередньому договорі; укладення основного договору купівлі продажу 52/100 частин домоволодіння та відповідної земельної ділянки під номером 16, які розташовані за адресою: [ADDRESS] на умовах визначених попереднім договором та додатковим попереднім договором у строк до 11.06.2015р. На виконання п.2 Додаткового попереднього договору Позивачу була видана довіреність з правом користуватись та розпоряджатись на власний розсуд Автомобілем-1. Наявність підстав, передбачених частиною 2 ст. 220 ЦК України, зокрема, щодо наявності факту домовленості щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, повного або часткового виконання договору підтверджується Додатковим попереднім договором підписаним Позивачем та Відповідачем в присутності чотирьох свідків, довіреністю від 11.12.2014р., посвідченою приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кралею С.С. виданою, на ім'я [PERSON] на розпорядження Автомобілем-1. Враховуючи те, що сторони погодили всі істотні умови Додаткового попереднього договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося часткове виконання договору, але Відповідач з особистих причин ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд приходить до висновку про наявність передбачених положеннями ст.220 ЦК України підстав для визнання дійсним Додаткового попереднього договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки. Щодо заявленої Позивачем вимоги про визнання виконаним п. 1 Додаткового попереднього договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 11.12.2014р. укладеного між Позивачем та Відповідачем. Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до пп. ґ) п.18 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 N 7 з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. N 1702-VI (1702-17). Твердження Відповідача про те, що земельна ділянка дотепер перебуває у власності Позивача не заслуговують на увагу, адже норми ст. 120 ЗК України є імперативними і при виникненні у особи права на будівлю або споруду (частину будівлі або споруди), право попереднього власника припиняється в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами.При цьому новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до законодавства. На виконання Договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 30.12.2014р. посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1623, Позивач, передав нижчеописане майно, а саме частку житлового будинку у власність, а Відповідач, прийняв нижчеописане нерухоме майно, а саме частку житлового будинку у власність, та зобов'язався сплатити за неї обумовлену грошову суму. Майно, що відчужується за даним договором складається з 52/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд під номером [ADDRESS]. Земельна ділянка площею 0,0368 га., кадастровий номер [NUMBER], на якій розташована частка житлового будинку відчужена Позивачем на користь Відповідача, належала Позивачу на праві власності як така, що набута у спадок. Враховуючи вищевказані норми права, суд погоджується з доводами Позивача про те, що в результаті укладення Договору купівлі продажу від 30.12.2014р. право власності Позивача на земельну ділянку, на якій розташована відчужена частина будинку, було припинено та перейшло до Відповідача без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для Позивача. Суд приходить до висновку про задоволення вимоги Позивача про визнання виконаним п. 1 Додаткового попереднього договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 11.12.2014р. укладеного між Позивачем та Відповідачем, адже уклавши Договір купівлі-продажу частки житлового будинку від 30.12.2014р. посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., зареєстрований в реєстрі за № 1623, сторони виконали п. 1 Додаткового попереднього договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, яким було обумовлено укладання та підписання договору купівлі-продажу 52/100 частин домоволодіння та відповідної земельної ділянки під номером 16, які розташовані за адресою: [ADDRESS], адже за Договором купівлі-продажу у власність Відповідача перейшло 52/100 частини домоволодіння та відповідна земельна ділянка під номером 16, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Щодо заявлених Позивачем вимог про стягнення заборгованості та збитків суд зазначає наступне. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202, ч. ч. 1-5 ст. 203, ч. 1 ст. 638 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1, 2 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч.3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 599 ЦК зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Інших підстав для припинення зобов'язання за попереднім договором законом не передбачено. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до умов Попереднього договору та Додаткового попереднього договору у Позивача та Відповідача виникли певні зобов'язання, зокрема у Позивача: передати у власність Відповідача 52/100 частин домоволодіння та відповідної земельної ділянки під номером 16, які розташовані за адресою: [ADDRESS]; у Відповідача: сплатити Позивачу чітко визначену грошову суму за передачу йому у власність 52/100 частин домоволодіння та відповідної земельної ділянки під номером 16, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. У даному випадку Зобов'язання Позивача зводились до передачі Відповідачу конкретно визначеного майна, що і було виконано. За Договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 30.12.2014р. посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1623, Позивач, передаву власність Відповідача частину житлового будинку, за яку отримав від Відповідача оплату в розмірі 150 000, 00 грн. Згідно з позицією Відповідача, зобов'язання за попередніми договорами анульовано в результат укладення основного договору та погодження сторонами інших умов продажу того ж предмету договору, що визначений в попередніх договорах. Таким основним договором, як вважає Відповідач, є Договір купівлі-продажу частки житлового будинку від 30.12.2014р. посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., зареєстрований в реєстрі за № 1623. В той же час, як вбачається з матеріалів справ, зокрема з заперечень до позовної заяви, самим Відповідачем визнається той факт, що за Договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 30.12.2014р. посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1623, до неї перейшла у власність лише частина житлового будинку,без земельної ділянки, відтак і кошти вона сплачувала лише за частину житлового будинку.Відповідачем також визнається і факт домовленості між сторонами про передачу у власність Відповідача частини домоволодіння та відповідної земельної ділянки. Зазначене спростовує доводи Відповідача про погодження сторонами інших умов продажу того ж предмету договору, що визначений в попередніх договорах, адже умови Договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 30.12.2014р. посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1623, в частині його ціни стосуються виключно 52/100 частин домоволодіння під номером 16, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Погодження інших умов продажу земельної ділянки зокрема, та в цілому майна передбаченого в Попередніх договорах, не відбулося. В той же час, шляхом укладення вищевказаного договору, Позивач виконав і іншу частину свого зобов'язання, передбаченого Попереднім договором та Додатковим попереднім договором, а саме, передав у власність Відповідача земельну ділянку під номером 16, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Таким чином Відповідач, виконавши умови домовленостей з Відповідачем в частині передачі їй у власність майна, вправі вимагати виконання Відповідачем зустрічного зобов'язання в частині оплати за передачу майна у власність у розмірі обумовленому домовленістю між сторонами. Відповідно до умов попереднього договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за номером 1475, сторони зобов'язались у строк не пізніше 11.06.2015 року укласти та підписати договір купівлі-продажу 52/100 частин домоволодіння та відповідної земельної ділянки під номером 16, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Погодили, що ціна продажу нерухомого майна на момент укладання основного договору складатиме суму 150000,00 грн. Відповідно до умов Додаткового попереднього договору сторони визначили додаткову суму продажу нерухомого майна в розмірі 200000,00 грн. Проте, в порушення вимог п.3 Додаткового попереднього договору, Відповідач не передав [PERSON] Автомобіль 2 у погоджений сторонами термін, а саме до 11.06.2015р. Відповідно до п.6 Додаткового попереднього договору, у випадку невиконання зобов'язань, передбачених п.3 цього Договору, Відповідач повинен замінити даний автомобіль іншим рівноцінним майном за погодженням з Позивачем або повернути грошову суму, еквівалентну вартості автомобіля, встановлену Сторонами, а саме 100000,00 грн., що за домовленістю сторін має складати на день повернення 6381,62 доларів США. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи те, що Відповідачем не виконано обумовленого сторонами зобов'язання з оплати за передачу у власність Відповідача майна, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 6381,62 доларів США, що на момент подачі позову становить 170228,98 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню три проценти річних від простроченої суми, що на момент подачі позову становить 5 062,44 грн. Відповідно до ч.2 ст.612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Позивач, розраховуючи на отримання коштів за відчуження належного йому майна домовився з [PERSON] придбати в останнього будівлю шиномонтажу та бокс. На виконання домовленості Позивач сплатив [PERSON] грошові кошти в розмірі 9000,00 доларів США. Також, Позивач з [PERSON] домовились, про те, що в якості оплати 7000,00 доларів США [PERSON] передає йому Автомобіль 2. В той же час, з огляду на те, що Відповідач не виконала зобов'язання за Додатковим попереднім договором та, в свою чергу, не посвідчила відповідний документ на право розпорядження Автомобілем-2 Позивачем, останній не виконав зобов'язання перед [PERSON] в частині передачі Автомобіля-2. Враховуючи цей факт та зобов'язання Позивача перед [PERSON] по оплаті за будівлю шиномонтажу та боксу Позивач був змушений взяти в позику 6300 доларів США у [PERSON] для погашення боргу перед [PERSON] Кошти Позивач взяв в борг строком до 11.06.2015р. розраховуючи на виконання Відповідачем договірних зобов'язань з оплати вартості житлового будинку та земельної ділянки. В свою чергу, Відповідач кошти за договором не сплатила, Автомобіль-2 Позивачу не передала. В результаті цього, у відповідності до договору позики укладеного зі [PERSON], за порушення строку повернення позики Позивач змушений сплати [PERSON] штраф у розмірі 3150,00 доларів США, що на момент подачі позову становить 84025, 89 грн. та пеню, що нараховується щоденно в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, та на момент подачі позову становить 73 644,22 грн. В подальшому, за домовленістю між Позивачем та [PERSON], розмір штрафних санкцій було зменшено до суми 118244,18 грн. Зазначені грошові кошти були сплачені Позивачем [PERSON] Викладені вище обставини підтверджуються письмовими доказами, зокрема, розпискою [PERSON], договором позики від 05.05.2015р., розпискою [PERSON] від 07.02.2017р. З огляду на вищевказане, суд приходить о висновку, що сплачені Позивачем [PERSON] грошові кошти є збитками Позивача, які останній поніс в результаті невиконання Відповідачем договірних зобов'язань, а відтак підлягають відшкодуванню за рахунок Відповідача. Оцінивши докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, ґрунтуються на нормах чинного законодавства і доведені доказами, дослідженими в судовому засіданні. Окрім вищевказаного, Позивач, Відповідно до ст. 88 ЦПК України просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу. Розмір відшкодування на правову допомогу має відповідати граничним розмірам, встановлених Законом України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», компенсації підлягають витрати за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано виписку з договору про надання правової допомоги, копію квитанції про оплату правової допомоги, розрахунок витрат на правову допомогу. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 17500,00 грн. понесених ним витрат на правову допомогу.

Outcome: approved