Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив виселити відповідача та зняти його з реєстраційного обліку,\~а також\~стягнути з\~відповідача сплачений\~позивачем судовий\~збір. В обґрунтування вимог посилався на те, що 07.10.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, Дніпропетровська[ADDRESS] на підставі договору іпотеки від 17.04.2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у державному реєстрі під номером 1455. Після отримання права власності на вказану нерухомість, позивач здійснив намагання отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стало реєстрація та проживання у ньому відповідача, що стало підставою для звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Відповідач та його представник вимоги позову не визнали та пояснили, що [PERSON] є боржником ПАТ КБ «ПриватБанк», але вказана квартира була відібрана у відповідача в незаконний спосіб. Крім того він в квартирі не проживає та не зареєстрований, а тому просив в позові відмовити. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 17.04.2006р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № ОDН0GK01420064, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 23 600,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % щомісячно на суму залишку заборгованості та винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,21 % від суми наданого кредиту щомісячно в остаточною датою повернення 15.04.2021 року. Також, для забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору було укладено Договір поруки № 0064/Р від 17.04.2006 року між позивачем та [PERSON], відповідно до умов якого вона прийняла на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його зобов'язань перед позивачем. На підставі договору іпотеки від 17.04.2006р. посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у державному реєстрі під № 1455, в звязку з наявністю заборгованості, ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснив реєстрацію права власності на кв. № 145 корп. № 2 в буд. № 84 по вул. Дніпропетровська дорога в м. Одесі, повідомивши [PERSON]М про необхідність добровільного звільнення квартири у строк встановлений законом (а.с.7-10), що не спростовано відповідачем в судовому засіданні. Частиною першою ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Відповідно до\~ч.2\~ ст.\~40\~ЗУ «Про\~іпотеку»,\~після прийняття\~рішення про\~звернення стягнення\~на передані\~в іпотеку\~житловий будинок\~чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В силу ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~статті 353 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги ПАТ КБ\~«Приватбанк» підлягають задоволенню частково, а саме в частині виселення [PERSON] Суд не приймає до уваги заперечення відповідача та його представника стосовно того, що квартира вибула в незаконний спосіб, оскільки на даний час рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31835484 від 12.10.2016 13:47:18 не скасоване, підстава набуття права власності на кв. № 145 буд. № 84 корп. 2 по вул. Дніпропетровська дорога в м. Одесі ПАТ КБ «ПриватБанк» недійсною не визнана. Вимоги позивача в частині знаття з реєстраційного обліку [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки згідно довідки адресно-довідкового бюро ГУ ДМС України в Одеській області [PERSON] в кв. № 145 буд. № 84 корп. 2 по вул. Дніпропетровська дорога в м. Одесі не зареєстрований. При дослідженні в судовому засіданні паспорта громадянина України також було встановлено, що останнє місце реєстрації відповідача є [ADDRESS] та з реєстраційного обліку за вказаною адресою відповідач не знятий. Крім того, згідно довідки № 719 від 18.01.208р. [PERSON] проживає в кв. № 145 буд. № 84 корп. 2 по вул. Дніпропетровська дорога в м. Одесі без реєстрації. Тому такі вимоги позивача є передчасними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 1). На підставі ст. 109 ЖК України, ст.ст. 319, 321 ЦК України,

Outcome: partial