Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідачів і просив стягнути на користь позивача солідарно з відповідачів загальну суму заборгованості в розмірі 595 850,20 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01 червня 2006 року між банком та [PERSON] була укладена Рамкова угода № 186, до якої були внесені зміни додатковою угодою від 06 грудня 2007 року, а 31 березня 2009 року її викладено у новій редакції. Відповідно до умов Рамкової угоди, банк зобов'язувався здійснювати кредитування [PERSON] в межах лімітів кредитування: ліміт суми кредитування - 100 000,00 доларів США, ліміт строку кредитування - 180 місяців, максимальний розмір процентів - 40% річних. Видача кредитів на підставі Рамкової угоди та визначення їх умов здійснювалися шляхом укладення договорів про надання траншу, овердрафту, кредитної лінії, які є невід'ємною частиною Рамкової угоди та не мають самостійного значення. На підставі та в межах Рамкової угоди банк та [PERSON] уклали: 1) Договір про надання траншу № 12.13235/186 від 06 грудня 2007 року, 31 березня 2009 року кредитний договір було викладено в новій редакції, а 07 жовтня 2009 року - в новій редакції було викладено графік повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідно до цього кредитного договору позичальнику було надано кредит на таких умовах: сума кредиту - 38 000,00 доларів США, процентна ставка 16% річних, строк користування кредитом - 72 місяці; 2) Договір про надання траншу №12.14303/186 від 11 березня 2008 року, 31 березня 2009 року кредитний договір було викладено в новій редакції, а 07 липня 2009 року - в новій редакції було викладено графік повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідно до цього договору позичальнику було надано кредит на таких умовах: сума кредиту - 20 000,00 доларів США, процентна ставка 16% річних, строк користування кредитом - 60 місяців; 3) Договір про надання траншу №12.15578/186 від 31 липня 2008 року, графік повернення кредиту та сплати відсотків за цим договором викладався в новій редакції тричі: 31 березня 2009 рок, 07 липня 2009 року, 07 жовтня 2009 року. Відповідно до цього договору позичальнику було надано кредит на таких умовах: сума кредиту - 20 000,00 доларів США, процентна ставка 16,00 % річних, строк користування кредитом - 72 місяці. Відповідно до п. 2.1 договорів про надання траншей позичальник взяв на себе зобов'язання погашення кредиту в порядку та строки згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків. Однак позичальник порушив умови договорів про надання траншей, не забезпечивши своєчасну сплату кредитів та відсотків за користування ними, у зв'язку з чим у позичальника перед кредитором виник загальний борг в сумі - 595 850,20 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за Рамковою угодою № 186 від 01 червня 2006 року, Договором про надання траншу №12.13235/186 від 06 грудня 2007 року, Договором про надання траншу №12.14303/186 від 11 березня 2008 року, Договором про надання траншу №12.15578/186 від 31 липня 2008 року, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №186-ДП1 від 02 червня 2006 року, який 31 березня 2009 року було викладено в новій редакції; між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 186-ДП2 від 02 червня 2006 року, який 31 березня 2009 року було викладено в новій редакції, згідно з умовами яких [PERSON] та [PERSON] на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за зобов'язаннями позичальника. У зв'язку із зазначеним вище, просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача загальну заборгованість в сумі - 595 850,20 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 01 червня 2006 року між банком та [PERSON] була укладена Рамкова угода № 186, до якої були внесені зміни додатковою угодою від 06 грудня 2007 року, а 31 березня 2009 року її викладено у новій редакції. Відповідно до умов Рамкової угоди, банк зобов'язувався здійснювати кредитування [PERSON] в межах лімітів кредитування: ліміт суми кредитування - 100 000,00 доларів США, ліміт строку кредитування - 180 місяців, максимальний розмір процентів - 40% річних. Видача кредитів на підставі Рамкової угоди та визначення їх умов здійснювалися шляхом укладення договорів про надання траншу, овердрафту, кредитної лінії, які є невід'ємною частиною Рамкової угоди та не мають самостійного значення. На підставі та в межах Рамкової угоди банк та [PERSON] уклали: 1) Договір про надання траншу № 12.13235/186 від 06 грудня 2007 року, 31 березня 2009 року кредитний договір було викладено в новій редакції, а 07 жовтня 2009 року - в новій редакції було викладено графік повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідно до цього кредитного договору позичальнику було надано кредит на таких умовах: сума кредиту - 38 000,00 доларів США, процентна ставка 16% річних, строк користування кредитом - 72 місяці; 2) Договір про надання траншу № 12.14303/186 від 11 березня 2008 року, 31 березня 2009 року кредитний договір було викладено в новій редакції, а 07 липня 2009 року - в новій редакції було викладено графік повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідно до цього договору позичальнику було надано кредит на таких умовах: сума кредиту - 20 000,00 доларів США, процентна ставка 16% річних, строк користування кредитом - 60 місяців; 3) Договір про надання траншу № 12.15578/186 від 31 липня 2008 року, графік повернення кредиту та сплати відсотків за цим договором викладався в новій редакції тричі: 31 березня 2009 рок, 07 липня 2009 року, 07 жовтня 2009 року. Відповідно до цього договору позичальнику було надано кредит на таких умовах: сума кредиту - 20 000,00 доларів США, процентна ставка 16,00 % річних, строк користування кредитом - 72 місяці. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено виконання зобов'язання в строк, що передбачений умовами Договору. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, тому зазначену вище заяву суд розцінює, як кредитний договір. Відповідно до п. 2. ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлює, що в разі, коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Зобов'язання (у тому числі - сплачувати проценти) припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання щодо надання кредиту в повному обсязі, а позичальник порушив умови кожного з кредитних договорів в частині своєчасної сплати кредиту та відсотків, у зв'язку з чим за ним станом на 21 березня 2014 року враховується наступна заборгованість. 1) за Договором про надання траншу № 12.13235/186 від 06 грудня 2007 року - 430 801,02 грн., з яких: заборгованість по капіталу - 153 875,77 грн., заборгованість по процентам - 14 030,56 грн., заборгованість по процентам за неправомірне користування кредитом - 21 605,08 грн., пеня - 241 289,61 грн.; 2) за Договором про надання траншу № 12.14303/186 від 11 березня 2008 року - 42 582,24 грн., з яких: заборгованість по процентам за неправомірне користування кредитом - 3 549,74 грн., пеня - 39 032,50 грн.; 3) за Договором про надання траншу № 12.15578/186 від 31 липня 2008 року - 122 466,94 грн., з яких: заборгованість по капіталу - 80 906,86 грн., заборгованість по процентам - 4 977,37 грн., заборгованість по процентам за неправомірне користування кредитом - 2 609,18 грн., пеня - 33 973,53 грн. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В забезпечення виконання зобов'язань за Рамковою угодою № 186 від 01 червня 2006 року, Договором про надання траншу №12.13235/186 від 06 грудня 2007 року, Договором про надання траншу №12.14303/186 від 11 березня 2008 року, Договором про надання траншу №12.15578/186 від 31 липня 2008 року, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №186-ДП1 від 02 червня 2006 року, який 31 березня 2009 року було викладено в новій редакції; між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 186-ДП2 від 02 червня 2006 року, який 31 березня 2009 року було викладено в новій редакції, згідно з умовами яких [PERSON] та [PERSON] на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за зобов'язаннями позичальника. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку повинна бути стягнута сума боргу у розмірі 595 850,20 грн. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідачі повинні відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 3 654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved