Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 26 травня 2015 року в м. Дніпропетровську відповідач [PERSON], керуючи автомобілем „ГАЗ, державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2015 про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Висновком №2970 від 22 червня 2015 року визначено, що розмір завданих збитків власнику автомобіля «Тойота», державний номерний знак [NUMBER],, внаслідок ДТП складає 7\~470,18 грн. [PERSON] подав заяву, відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. У відповідності до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачене [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 7\~470,18 грн. Таким чином, до позивача, відповідно до діючого законодавства, після виплати страхового відшкодування, перейшло право вимоги до винної особи відповідача, у розмірі фактичних затрат, пов'язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, а тому позивач просить стягнути з відповідача на їх користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 7\~470,18 грн., крім того позивачем, задля врегулювання страхового випадку було сплачено ТОВ ЕАК «Довіра» - 820,00 грн. та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. В судове засідання позивач не зявився, його представником надано до суду заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надавала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалась правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 травня 2015 року в м. Дніпропетровську відповідач [PERSON], керуючи автомобілем „ГАЗ, державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 червня 2015 року відповідача [PERSON] визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Дана постанова ніким не оскаржувалася та набрала чинності. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. а ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з висновком №2970 від 22.06.2015 визначено, що розмір завданих збитків власнику автомобіля «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок ДТП складає 8\~290,18 грн. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінка майна є обовязковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом». Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги висновок висновком автотоварознавця №2970 від 22.06.2015, проведений у відповідності до чинного законодавства. Згідно платіжного доручення дорученням №5954 рв від 24 листопада 2015 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування на загальну суму 8 290 грн. 18 коп. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та розясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 7\~470,18 грн. крім того позивачем, задля врегулювання страхового випадку було сплачено ТОВ ЕАК «Довіра» - 820,00 грн., а тому до позивача перейшло право вимоги, яке [PERSON] на підставі ст.ст.1187, 1188 ЦК України, мав до відповідача, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved