Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди з відповідача, та його вимоги підтримав в судовому засіданні представник і мотивує тим, що [PERSON] з 24.11.1980 року по 21.09.1998 року та з 20.03.2001 року по 03.04.2009 року працював на ПАТ «СМНВО», був звільнений за власним бажанням. Рівень виробничого шуму, пилу, важкості праці, де працював позивач, не відповідав вимогам державних санітарних норм. В результаті роботи в неналежних умовах [PERSON] отримав професійне захворювання: Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху 4 ст. захворювання професійне основний діагноз. ХОЗЛ I ст. в фазі нестійкої ремісії. Легенева недостатність I ст. Хронічний гепатохолецистит в фазі нестійкої ремісії. Цукровий діабет. Дисциркуляторна енцефалопатія І-ІІ ст. з ХНМК переважно у вертебро-базилярному басейні. Поширений остеохондроз хребта з сенсорними порушеннями. Пресбіопія, хронічний конюктивіт початкова вікова катаракта лівого ока, гіпертонічна ангіопатія сітківки супутній діагноз, що підтверджується актом\~ розслідування хронічного професійного захворювання №57 від 21.07.2015р. Причиною професійного захворювання, згідно акту розслідування профзахворювання № 57 від 21.07.2015р. є недосконалість технологій, неефективне використанням засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. Відповідно до акту огляду МСЕК від 21.09.2015 року ступінь втрати професійної працездатності становить 25% первинно, безтерміново. Вплив шкідливих виробничих факторів спричинив [PERSON] моральну шкоду, порушилися нормальні життєві звязки, він має обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях, все це вимагає додаткових зусиль по організації його життя і веде до нових переживань, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 25000 грн. моральної шкоди заподіяної внаслідок ушкодження здоровю. Представник ВАТ «Сумське НВО ім.. [PERSON]» в судовому засіданні з позовними вимогами [PERSON] не погодився, оскільки в п. 19 акту розслідування професійного захворювання складеного комісією з розслідування професійного захворювання відносно [PERSON], не встановлено порушень товариством нормативних актів про охорону праці та не визначено особи товариства, які допустили такі порушення, крім того, зазначив, що відсутні документи на підтвердження заподіяння моральної шкоди. Вважає, що позивач отримав професійне захворювання зі своєї вини та не довів заподіяння йому моральної шкоди, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з ВАТ «Сумське НВО» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 24.11.1980 року по 21.09.1998 року та з 20.03.2001 року по 03.04.2009 року працював на ПАТ «СМНВО», був звільнений за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 7-11). Актом розслідування професійного захворювання №57 від 21.07.2015р. [PERSON] встановлено професійне захворювання у вигляді: Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху 4 ст. захворювання професійне основний діагноз. ХОЗЛ I ст. в фазі нестійкої ремісії. Легенева недостатність I ст. Хронічний гепатохолецистит в фазі нестійкої ремісії. Цукровий діабет. Дисциркуляторна енцефалопатія І-ІІ ст. з ХНМК переважно у вертебро-базилярному басейні. Поширений остеохондроз хребта з сенсорними порушеннями. Пресбіопія, хронічний конюктивіт початкова вікова катаракта лівого ока, гіпертонічна ангіопатія сітківки супутній діагноз. (а.с.12-13). Довідкою з акту огляду МСЕК від 21.09.2015 року [PERSON] встановлено 25 % ступінь втрати працездатності. (а.с. 14) Між сторонами виникли цивільно-трудові правовідносини, які регулюються КЗпП України. Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтеєю 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові без посередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разу виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих звязків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного звязку між попередніми умовами. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р.) відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Не зважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч.1 ст. 43 Конституції України та абз. 2 ст. 5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст. 43 Конституції України, ст.ст. 153, 157 КЗпП України та ст..ст. 6,13 Закону України «Про охорону праці» зобовязаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним та нормам охорони праці. З урахуванням викладеного суд вважає необхідним, стягнути з ПАТ «СМНВО» на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 5000 грн., враховуючи те, що [PERSON] втратив працездатність у звязку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обовязків, відповідач, як роботодавець не забезпечив безпечних умов праці, у звязку з чим позивач зазнав певні моральні страждання, а також враховуючи принцип розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved