Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом про встановлення факту родинних відносин,подовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності за законом на право на земельну ділянку(пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 06 грудня 2000 року померла її тітка [PERSON],якій на праві особистої власності належить право на земельну ділянку розміром 6,45 умовних кадастрових гектарів відповідно до Сертифікату на право на земельну частку(пай) серії ХР №0033220,виданого КСП ім.Леніна Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області 23 серпня 1996 року. Даний сертифікат було видано на ім.»я [PERSON] на підставі розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації від 01.07.1996 року №399. В «Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай),що видаються Лозівською райдержадміністрацією» вищезазначений сертифікат зареєстровано 23.08.1996 року за № 4044, в графі «підпис власника» сертифіката зазначений підпис. Станом на 31 грудня 2012 року записи щодо реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку на ім.»я померлої в «Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею,договорів оренди землі» відсутні. Звернувшись до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадку після смерті [PERSON], в оформленні їй спадщини було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи,які б підтвердили її родинні відносини з померлою. Також, в постанові нотаріуса вказано,що вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини. Проте, вона вважає,що строк для прийняття спадщини нею пропущений з поважної причини, оскільки до липня 1999 року вона була громадянкою [PERSON], а паспорт громадянки України отримала тільки в березні 2002 року. Про наявність спадкового майна у [PERSON] вона дізналася в 2014 році від орендатора,який і порадив їй оформити документи на пай. Позивачка зазначила,що у померлої спадкоємців окрім неї немає,заповіт на спадкове майно вона не складала. В зв»язку з вищевикладеним, позивачка змушена звернутися до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON],яка померла 06 грудня 2000 року, а саме той факт,що вона є її рідною тіткою; визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини та подовжити їй строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON]; визнати за нею право власності за законом на право на земельну частку(пай) розміром 6,45 умовних кадастрових гектарів,розташованих на землях колишнього КСП ім..Леніна с. Садове Лозівського району Харківської області відповідно до сертифікату серії ХР №0033220,виданого на підставі рішення Лозівської районної державної адміністрації від 01 липня 1996 року №399 після смерті [PERSON],яка померла 06 грудня 2000 року. Позивач та її адвокат [PERSON] у судовому засіданні уточнений позов підтримали та прохали його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій прохає справу розглядати за його відсутності, заяв,клопотань,заперечень з даного позову не має(а.с.57,58,72,115). Представник третьої особи Управління держземагенства у Лозівському районі Харківської області в судове засідання не з»явився,надав заяву, в кяій прохає справу розглядати за його відсутності, проти задоволення даного позову не заперечує,за умови підтвердження факту родинних відносин(а.с.99). Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено,що 06 грудня 2000 року померла тітка позивачки [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ( а.с.103,104). Із довідки Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області вбачається,що [PERSON],[INFO] була зареєстрована за адресою: [INFO] з 15.04.1976 року по 03.10.1997 року (вибула в с. Світловщина Лозівського району,тер.центр)(а.с.21). За життя [PERSON] на праві особистої власності належало право на земельну ділянку розміром 6,45 умовних кадастрових гектарів,що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР №0033220,виданого КСП ім.Леніна Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області 23 серпня 1996 року(а.с.19). Як вбачається із довідки,наданої Управлінням держземагенства у Лозівському районі Харківської області вказаний Сертифікат було видано померлій на підставі розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації від 01.07.1996 року №399. В «Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай),що видаються Лозівською райдержадміністрацією»,вищезазначений сертифікат зареєстровано 23.08.1996 році за № 4044, в графі «підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)» зазначений підпис. Станом на 31.12.2012 рік записи,щодо реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку на ім»я [PERSON] в «Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею,договорів оренди землі» відсутні (а.с.20). Із постанови приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії,вбачається,що [PERSON] відмовлено приватним нотаріусом у видачі свідоцтва на спадщину після смерті [PERSON], оскільки нею пропущений строк для прийняття спадщини, а також не надано документів, які б підтверджували її родинний зв»язок зі спадкодавцем (а.с.22). Після отримання відмови приватного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,вона неодноразово зверталася в різні установи щодо отримання інформації про свій родинний зв»язок з [PERSON],але жодної позитивної відповіді не отримала (а.с.17,18,44). Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру,наданої Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області,вбачається,що спадкова справа після смерті [PERSON],померлої 06 грудня 2000 року,Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області, не заводилась та заповіт від її імені, не посвідчувався( а.с.116-119). Як пояснила позивачка та це знайшло підтвердження в судовому засіданні,що [PERSON]М.(до шлюбу [PERSON]) [INFO] є донькою [PERSON], яка померла 15.08.1948 року, та сестрою її матері [PERSON]І(до шлюбу [PERSON]),яка померла 05 грудня 2002 року. Так як, [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами по матері (а.с.10-14). Оскільки, на той час с. Богомолівка Лозівського району Харківської області було непаспортизовано, тому правовстановлюючі документи, які б підтвердили родинний зв»язок, відсутні. Крім того, позивачка зазначила,що [PERSON] була одружена та мала сина,який також помер. Де зараз знаходиться чоловік [PERSON] їй не відомо. Що стосується пропуску строку для прийняття спадщини, то позивачка пояснила,що до 1999 року вона була громадянкою [PERSON],паспорт громадянки України отримала тільки в 2002 році. Про наявність земельного паю їй стало відомо в 2014 році від представника сільської ради, який і порадив їй оформити документи на землю. Крім того, позивач пояснила,що в цей час серйозно та тяжко захворіла,була прооперована,довго проходила курс реабілітації. Після операції вона не змогла доглядати за [PERSON],оскільки була сама слабкою. Також вона посилалася на ті обставини,що тривалий час вона з сім»єю мешкала та працювала в м. Якутськ (РФ); там поховала чоловіка та п»ятимісячну доньку. Перед від»їздом, на постійне місце проживання в Україну займалася установкою їм пом»ячників, так як усвідомлювала,що туди вже не повернеться,доглядати за могилами буде нікому (а.с.15,16,108,109,120). У судовому засіданні судом були допитані свідки [PERSON]»яненко В.І.та [PERSON], які пояснили,що дійсно [PERSON]доводиться племінницею померлій [PERSON],так як мати позивачки та померла були рідними сестрами по матері. Також,зазначили,що [PERSON] постійно проживала сама, її син [INFO], помер в 1994 році,чоловіка вони не знали і ніколи не бачили, його доля їм невідома. Інших спадкоємців не було. З урахуванням вищенаведеного у суду, не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів повідомлених свідком. Їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ст. 256 п.1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Статтею 549 ЦК УРСР( в редакції 1963 року) передбачено,що шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений за заявою заінтересованої сторони при поважності причини його пропуску.У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно,що збереглося в натурі,така практика узгоджується з роз»ясненнями,що містяться в п.3,4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 червня 1983 року №4 «Про практику розгляду судами України» справ про спадкування. Відповідно до вимог п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року правила книги шостої Цивільного кодексу України ( «Спадкове право») застосовується також до спадщини,яка відкрилася, але не була прийнята ні ким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов»язків від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Інших спадкоємців на спірне майно крім позивачки судом не встановлено.

Outcome: approved