Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на автомобіль марки Опель Омега, 1991 р.в., сірого кольору, д.н.з.[NUMBER]; виключити вказаний автомобіль з акту опису та арешту майна від 01.07.2015 р.; звільнити з-під арешту спірний автомобіль, накладений Ленінським відділом державної виконавчої служби м. Харкова. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на праві власності на підставі укладеного із відповідачем 06.04.2012 р. договору купівлі-продажу, укладеному у формі нотаріально посвідченої довіреності на управління та розпорядження автомобілем, належить автомобіль марки Опель Омега, 1991 р.в., сірого кольору, д.н.з.[NUMBER]. Згідно договору, укладеного з відповідачем, останній зобов'язався зняти спірний автомобіль з обліку в органах ДАІ. Так, він неодноразово звертався до відповідача з вимогою зняти ТЗ з реєстрації, але ним його вимоги виконано не було. Разом з тим, 17.06.2015р. його автомобіль було затримано органами ДПС на дорозі Київ-Харків в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області, та повідомлено, що автомобіль знаходиться у розшуку на підставі постанови про розшук, виданої Ленінським відділом державної виконавчої служби міста Харкова.01.07.2015р. державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби складено акт опису та арешту майна, яким передано йому на відповідальне зберігання спірний автомобіль. Посилаючись на те, що накладений арешт порушує його права, просив визнати за ним право власності на автомобіль та скасувати накладений державним виконавцем арешт та виключити його з акту опису. У судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Крім цього, вказали, що письмовий договір купівлі-продажу укладений між позивачем та відповідачем нотаріально посвідчений не був та на даний час не зберігся. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача ПАТ «РайффайзенБанкАваль» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник 3-ї особи Ленінський ВДВС м. Харкова в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник 3-ї особи Головного сервісного центру Головного управління Національної поліції в Харківській області в судове засідання не з'явився, надав суду свої письмові заперечення на позов, просив розглядати справу у його відсутність. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 06 квітня 2012 року [PERSON] видав [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність на право керування та розпорядження автомобілем марки Опель омега, 1991 року випуску, сірого кольору, д.н.з.[NUMBER]. Вказаний автомобіль належить [PERSON] (відповідачу) на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та закріплено номерні знаки [NUMBER]. 01.07.2015р. державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова описано та накладено арешт на спірний автомобіль в рамках виконавчого провадження № 45787842, яке перебуває на виконанні. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги, позивач посилається на те, що ним за придбаний автомобіль відповідачу було сплачено грошові кошти, а відтак право власності на спірне майно перейшло до нього на підставі оплатного правочину - договору купівлі-продажу автомобіля, який був оформлений генеральною довіреністю. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (покупець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, в ході розгляду даної справи суду не було надано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що позивачем на користь відповідача була сплачена вартість зазначеного автомобіля і між сторонами фактично виникло зобов'язання купівлі-продажу. Договір купівлі-продажу укладеного між позивачем та відповідачем суду не надано. Посилаючись на те, що оформлюючи правовідносини нотаріально посвідченою довіреністю сторони мали на меті здійснити оплатний перехід права власності на спірний автотранспортний засіб від однієї особи до іншої, Позивач не ставить перед судом питання щодо визнання доручення удаваним правочином. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки в ході розгляду справи позивачем не доведено наявність у нього права власності на спірне майно, позовні вимоги в частині виключення спірного автомобіля з акту опису та арешту майна від 01.07.2015 р.; звільнення його з-під арешту та скасування його розшуку, також задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed