Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 08 листопада 2017 р. з метою придбання для особистих потреб квартири, позивач уклав з відповідачем договір № 12. Умовами договору передбачено, що відповідач бере на себе зобов`язання щодо організації будівництва багатоповерхового житлового будинку по [ADDRESS] , здати об`єкт в експлуатацію та передати позивачу квартиру, будівельний номер 12 , що знаходиться на другому поверсі, проектною площею 40,35 кв.м, а також всі документи необхідні позивачу для реєстрації права власності (п.1.1., 1.5., 4.2.1. Договору). Зі свого боку позивач взяв на себе зобов`язання не пізніше 09.11.2017 р. сплатити 480 165,00 грн, з яких 9 603,30 грн - вступний внесок розміром 2%, 14 404,95 грн - пайовий внесок розміром 3% та 456 156,75 грн - майновий внесок (пай) за будівництво самої квартири (п.1.4. та додаток №1 до Договору). 09.11.2017 р. позивач оплатив на користь відповідача суму в розмірі 480 165,00 грн. Також, на підставі повідомлення відповідача від 22.07.2020 року № 22/07, позивач 31.07.2020 року здійснив доплату за 1,45 кв.м різниці між фактичною площею ( за результатами технічної інвентаризації ) та проектною площею квартири на суму 17 255, 00 грн. Відповідач житловий будинок своєчасно не здав, введення в експлуатацію відбулось лиши 02.07.2020 р. про що відділом державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради було видано сертифікат серії КС №16220184232. Відповідач зобов`язався не пізніше 15 календарних днів з моменту введення будинку в експлуатацію, отримання відповідачем документу, що підтверджує присвоєння будинку адреси та сплати внеску (за наслідками технічної інвентаризації) передати позивачу за актом прийому-передачі приміщення. Також відповідач зобов`язався передати позивачу довідку про внесення пайового внеску у повному обсязі та всі інші документи необхідні для оформлення права власності на приміщення (п.1.1., 2.9., 3.1.7., 8.2.Договору). Але, своїх зобов`язань відповідач вчасно не виконав, приміщення і документи необхідні для реєстрації права власності позивачу не передав. Укладений між сторонами договір, застосування іншого розміру неустойки (пені) за порушення відповідачем своїх зобов`язань, не передбачає. Строк позовної давності для стягнення неустойки (пені) обмежено одним роком (ч.2 ст.258 ЦК України). Нарахування неустойки (пені) здійснюється за кожен день окремо та обмежується 12 місяцями, що передують зверненню позивача до суду. Таким чином, розмір неустойки (пені) за несвоєчасне введення будинку в експлуатацію станом на 21.09.2020 р. складає 3886455,55грн, що підтверджується розрахунком, який долучений до позовної заяви. При цьому, позивач вважає за необхідне пред`явити позов лише на частину належних йому вимог, а саме, на суму неустойки (пені) у розмірі 240082,50грн. Ухвалою судді від 24.09.2020 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. призначено підготовче судове засідання у справі на 04 листопада 2020 року ( а. с.32). 25 листопада 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач просив відмовити в позові, мотивуючи тим, що 08 листопада 2017 року сторони уклали Договір № 12 про сплату внесків у ОК «ЖБК «Опера 2» за умовами якого Позивач взяв на себе зобов`язання сплатити Вступний внесок, Цільовий внесок та Пай в загальній сумі 480 165,00 грн. Обов`язку сплати майнового внеску, як зазначено в позовній заяві, згідно умов договору в Позивача не виникало. Також позивач сплатив різницю між проектною та фактичною площею як зазначено в позовній заяві в сумі 17 255,00 грн. Натомість Відповідач за умовами Договору взяв зобов`язання організувати будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями по [ADDRESS] ,, здати його в експлуатацію та передати позивачу квартиру 12 на 2 поверсі, проектною площею 40,35 кв.м та всі документи необхідні позивачу для реєстрації права власності (п. 1.1., 1.5., 4.2.1). Відповідач виконав свої зобов`язання будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями по [ADDRESS] , ввів будинок в експлуатацію 02.07.2020 року, та здійснив дії щодо передачі квартири запропонувавши підписати Акт прийому-передачі квартири. Дії Відповідача спрямовані на передачу квартири позивачу підтверджуються в листах Позивача від 11.08.2020 року та Відповідача № 16/09 від 16.09.2020 року відповідно. Представник позивача [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву, в якому просив розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2017 року між сторонами було укладено договір №12 про сплату внесків у ОК «ЖБК «Опра2» (а.с.8-13). На підставі цього договору передбачено, що відповідач бере на себе зобов`язання щодо організації будівництва багатоповерхового житлового будинку по [ADDRESS] , здати об`єкт в експлуатацію та передати позивачу квартиру, будівельний номер 12 , що знаходиться на другому поверсі, проектною площею 40,35 кв.м, а також всі документи необхідні позивачу для реєстрації права власності (п.1.1., 1.5., 4.2.1. Договору). Зі свого боку позивач взяв на себе зобов`язання не пізніше 09.11.2017 р. сплатити 480 165,00 грн., з яких 9 603,30 грн. - вступний внесок розміром 2%, 14 404,95 грн - пайовий внесок розміром 3% та 456 156,75 грн. - майновий внесок (пай) за будівництво самої квартири (п.1.4. та додаток №1 до Договору). Відповідно до п. 4.2.1. Договору №12 ЖБК зобов`язаний організувати будівництво об`єкту будівництва та здачу його в експлуатацію у строк до 31.03.2018 року (а.с.11). Відповідно до п. 6.2. договору, у випадку порушення ЖБК терміну здачі об`єкта будівництва в експлуатацію, визначеного п.4.2.1. цього договору понад 1 календарний місяць, ЖБК сплачує учаснику пеню в розмірі 0,1 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Прострочення терміну здачі об`єкта будівництва в експлуатацію склало 28 місяців. Статутом ОК «ЖБК «Опера 2» пунктом 3.1 визначено, що кооператив є юридичною особою, утвореною шляхом добровільного об`єднання громадян та/або юридичних осіб, на основі членства для ведення діяльності з метою будівництва багатоквартирних житлових будинків для його членів, асоціації членів та членів їх сімей, для подальшої експлуатації та управління цими об`єктами на засадах самоврядування для задоволення потреб членів кооперативу без мети отримання прибутку. Відповідач, заперечуючи позов, вказує, що згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Обов`язок щодо прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію не є грошовим зобов`язанням, а тому встановлення за порушення цього обов`язку, такого заходу відповідальності, як пеня є недопустимим з огляду на правову природу пені, а Договором відповідно не передбачено відповідальність Відповідача у вигляді сплати пені відповідно до норм Цивільного законодавства. Згідно п.1.4.3. Договору №12 від 08.11.2017р., що «Пай» - це грошовий чи інший майновий поворотний внесок, який сплачує особа за будівництво об`єкту нерухомості. Гроші є різновидом майна. Тому, твердження відповідача про те, що умовами договору обов`язку сплати майнового внеску у позивача не виникало, суперечить обставинам справи. Жодних доказів неможливості виконання взятих на себе зобов`язань, через поведінку позивача, відповідач не надав. Отже, відповідач допустив порушення договірних зобов`язань, а тому, реалізуючи своє право, в межах строків позовної давності, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Вибір способу захисту належить позивачу. Пеня за 10 останніх місяців, що передували зверненню до суду з даним позовом, становить 3886455 грн., але позивач користуючись своїм правом на часткове стягнення неустойки, визначив частину від вказаної суми та просить стягнути з відповідача 240082,50 грн. Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Зазначені вище обставини свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Тобто, мета передбачена в статуті та згаданому законі повністю збігаються - це некомерційна діяльність для задоволення власних потреб. Отже, на спірні правовідносини поширюється законодавство про захист прав споживачів. Зокрема, і ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», яка передбачає можливість стягнення не лише пені, але і неустойки. Неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України). Відповідальність для боржника настає за порушення будь-якого зобов`язання, як грошового, так і негрошового. Підставою для нарахування неустойки (пені) згідно цієї спеціальної норми є вартість невиконаної або несвоєчасно виконаної роботи, послуги чи загальної вартості замовлення. Що стосується строків позовної давності, то стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду . Згідно ст.549 ЦК України пеня стягується за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Поняття «грошового зобов`язання» слід відрізняти від вимоги про «стягнення грошей». Перше є набагато ширшим і охоплює всі зобов`язання, що виконуються у гривнях (ч.1 ст.533 ЦК України). В листі ВССУ «Про деякі питання застосування статті 625 ЦК України» №10-74/0/4-13 від 16.01.2013 зазначено, що грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Згідно п.1.1. Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013р. грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Верховний Суд у справі №911/2309/18 від 25.02.2020 року висловив позицію, що за загальним правилом неустойка (штраф, пеня) за порушення строків виконання підрядних робіт застосовується у разі прострочення підрядником виконання підрядних робіт в цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт, зокрема і тих, які стосуються виконання підрядником підготовчих робіт в межах основного зобов`язання, за відсутності прямої вказівки в умовах договору про можливість застосування неустойки щодо порушення строків виконання окремих етапів робіт. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зважаючи на вищезазначене, проаналізувавши умови укладеного сторонами договору №12, де строк виконання робіт погоджено сторонами до 31.03.2018року, суд дійшов висновку про стягнення пені, заявленої до стягнення. Відповідач порушив строки здачі будинку в експлуатацію, оскільки введення в експлуатацію об`єкта відбулося, лише, 02.07.2020 року, а згідно договору, здача будинку мала відбутися 31.03.2018 року, і зазначений факт визнається відповідачем. Інших строків здачі в експлуатацію будинку не встановлювалося, також, сторонами не погоджувалося продовження таких строків. Отже, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, що є підставою для стягнення неустойки, в частині визначеній позивачем на суму 240082,50 грн. за прострочення виконання зобов`язання. Відповідачем не спростовано вимоги позивача, не надано жодного доказу в обґрунтування своєї позиції. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави розмір судових витрат по справі, судовий збір, в сумі 2270 грн.

Outcome: approved