Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що [PERSON] з 17.08.2015 року до 21.04.2017 року навчався в Одеському державному університеті внутрішніх справ. У 2015 році наказом від 17.08.2015 року №101 о/с відповідача було зараховано курсантом університету та поставлено на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового забезпечення. Наказом університету від 06.11.2015 року №165 о/с [PERSON] було звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил України за пунктом 63 «к» ( у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). Проте, після прийняття наказу МВС України від 07.11.2015 року №1392 «Про затвердження штатів установ і закладів МВС України», наказом університету від 12.11.2017 року №171 о/с призначено прибулих з Міністерства внутрішніх справ України на посади курсантів денної форми навчання Одеського державного університету внутрішніх справ по переведенню у звязку зі службовою необхідністю, поставивши всі види утримання та забезпечення згідно законодавства, з 07.11.2017 року, в тому числі, [PERSON] Наказом від 19.04.2017 року №94 о/с, за результатами проведення службового розслідування за рапортом на звільнення за власним бажанням курсанта [PERSON], останнього було відраховано з університету та звільнено з органів поліції. Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про міліцію», курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Загальна сума витрат, які затрачені на навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ курсанта [PERSON] складає 38 669,34 гривень, які відповідач у добровільному порядку не повернув. Ухвалою суду від 02.07.2018 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] отримав ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 26.07.2018 року, відзиву та клопотань до суду не надав. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч.2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, відповідач [PERSON] відповідно до вимог закону України від 20.12.1990 року «Про міліцію», проходив службу в органах внутрішніх справ з 17.08.2015 року до 21.04.2017 року. 01.09.2015 року між Одеським державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] був укладений Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ. За умовами вказаного договору позивач брав на себе зобов'язання підготувати за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр та спеціаліст за спеціальністю правознавство. У 2015\~році наказом\~від 17.08.2015\~року №101\~о/с\~відповідача було\~зараховано курсантом\~університету та\~поставлено на\~всі види\~продовольчого та\~речового забезпечення,\~з виплатою\~грошового забезпечення.\~ Згідно умов п.п. 2.1.1., 2.1.3., 2.1.7. даного Договору, Університет зобов'язаний забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими \~ \~ \~ \~нормативно-правовими \~ \~ \~ \~актами МВС України, працевлаштування випускника (згідно з персональним розподілом) після закінчення повного курсу навчання та одержання відповідної кваліфікації. Особа, яка навчається, в свою чергу, згідно даного Договору, зобов'язана виконувати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня, сумлінно ставитися до навчання, оволодіти теоретичними знаннями і практичними навичками, сучасними методами роботи з обраної спеціальності, не-допускати порушень службової та навчальної дисципліни, складати іспити, заліки, проходити практику та стажування, передбачені навчальними планами і програмами, виконувати навчально-методичні вимоги науково-педагогічного складу, виконувати правила внутрішнього розпорядку університету, дотримуватися вимог законодавства України та нормативно-правових актів з питань проходження служби в ОВС. Особа, що отримує освітні послуги, згідно п.п. 2.3.2., 2.3.6. Договору, зобов'язана сумлінно ставитися до навчання, у повному обсязі виконувати навчальний план, оволодівати теоретичними знаннями і практичними навичками, а також у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного перебування на службі, за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до вимог договору, встановлено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі через небажання продовжувати навчання. Наказом університету від 06.11.2015 року №165 о/с [PERSON] було звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил України за пунктом 63 «к» ( у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). Проте, після прийняття наказу МВС України від 07.11.2015 року №1392 «Про затвердження штатів установ і закладів МВС України», наказом університету від 12.11.2017 року №171 о/с призначено прибулих з Міністерства внутрішніх справ України на посади курсантів денної форми навчання Одеського державного університету внутрішніх справ по переведенню у звязку зі службовою необхідністю, поставивши всі види утримання та забезпечення згідно законодавства, з 07.11.2017 року, в тому числі, [PERSON] Наказом від 19.04.2017 року №94 о/с, за результатами проведення службового розслідування за рапортом на звільнення за власним бажанням курсанта [PERSON], останнього було відраховано з університету та звільнено з органів поліції. З довідки-розрахунку №134 від 25.04.2017 року, вбачається, що на забезпечення [PERSON] з 15.08.2015 р. по 21.04.2017 р. було витрачено 38669,34 грн., з яких: 2127,15 грн. - грошове забезпечення, 3694,00 грн. - речове забезпечення, 13692,66 грн. продукти харчування, 19155,53 грн. - комунальні послуги, які відповідач у добровільному порядку не повернув. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 530 ЦК України зазначає, якщо у зобов'язанні у встановлений строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На день розгляду справи судом з боку відповідача не надано суду доказів про виконання обов'язку щодо сплати витрат позивача за період навчання. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved