Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача суму матеріального збитку в розмірі 3\~264,08 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12 вересня 2013 року за заявою КП «Харківводоканал» Ленінським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ про стягнення з нього заборгованості за послуги водопостачання у розмірі 1292,79 грн., в тому числі: заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.04.2009 року по 31.07.2013 року в сумі 1220,52 грн., інфляційні витрати у розмірі 27,62 грн., 3% річних від простроченої суми 44,65 грн. Вказаним судовим наказом з нього також стягнуто судовий збір в розмірі 114,70 грн. У звязку з тим, що з 2004 року не мешкає за адресою: м. Харків, вул. Самодіяльна, б. 22, кв. 5, був позбавлений можливості отримати повідомлення про набрання чинності цього судового наказу і оскаржити його у встановлений законом час. В процесі примусового виконання судового наказу державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського МУЮ 06.04.2016 року було винесено постанову про арешт майна, оголошення заборони його відчуження та розшук майна ВП № 42526599 від 06.04.2016 р., а саме транспортного засобу Volkswagen Transporter, д/н [NUMBER], який належить йому на законних підставах. Працівником поліції 07.05.2016 року вказаний транспортний засіб було зупинено та затримано шляхом примусового поміщення на спеціальний майданчик. Щоб вилучити свій автомобіль зі штрафмайданчика був змушений виплатити суму, предявлену йому виконавчою службою Ленінського району м. Харкова, сплатити вартість автоевакуатора та зберігання авто на штрафмайданчику. Загальна сума витрат склала 3\~264,08 грн. Позивачем 26.05.2016 року було подано заяву про скасування судового наказу від 12.09.2013 року, копію якого він отримав 25.05.2016 р. В обґрунтування вказаної заяви посилався на пропуск КП «Харківводоканал» строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості, а також на те, що за адресою: м. Харків, вул. Самодіяльна, б. 22, кв. 5, не мешкає з 2004 року, послугами з централізованого водопостачання за цією адресою не користується. Посилається на те, що за вказаною адресою близько 10 років тому мала місце пожежа, після чого центральне водопостачання було відключене, що зафіксовано КП «Харківводоканал». Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10.06.2016 р. судовий наказ від 12.09.2013 року було скасовано. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Посилався на те, що грошові кошти, які отримані КП «Харківводоканал», є безпідставно набутими, у звязку з тим, що судовий наказ, на підставі якого вони були сплачені, скасовано. Відповідач позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити, посилався на те, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження позовних вимог. Відповідно до наданих суду письмових заперечень пояснив, що судовий наказ набрав законної сили відповідно до порядку, передбаченого Цивільним процесуальним кодексом України. При виконанні судового наказу з боку КП «Харківводоканал» відсутні будь-які порушення та дотримані всі вимоги діючого законодавства, що передбачають порядок та строки предявлення судового наказу до виконання. Скасування судового наказу не скасовує заборгованість, а така заборгованість може бути стягнута у порядку позовного провадження. Посилається на те, що лише тільки після розгляду справи у позовному провадженні можна говорити про наявність чи відсутність заборгованості. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами в обґрунтування вимог та заперечень, дійшов висновку про наступне. Як вбачається з наданої суду копію судового наказу Ленінського районного суду м. Харкова від 12.09.2013 року по справі № 642/7877/13-ц, з [PERSON] стягнуто на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги водопостачання у розмірі 1292,79 грн. Датою набрання судовим наказом законної сили проставлено 14.11.2013 року. Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, які набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх законними представниками на всі території України. З наданої позивачем копії квитанції № N082Y40261 від 10.05.2016 року вбачається, що останнім сплачено 1292,79 грн., отримувачем зазначено Ленінський ВДВС Харківського МУЮ. Постановою держаного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області від 11.05.2016 року, ВП № 42546599, закінчено виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 642/7877/13-ц, виданого 30.01.2014 р. Ленінським районним судом м. Харкова, у звязку зі сплатою боргу, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в повному обсязі згідно квитанції від 10.05.2016 р. Приписами ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10.06.2016 р. по справі № 642/7877/13-ц задоволено заяву [PERSON] про скасування судового наказу, судовий наказ від 12.09.2013 р., виданий Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги водопостачання в розмірі 1292,79 грн. скасовано. Позивачем надано суду копію заяви-вимоги до КП «Харківводоканал» відповідно до якої просить повернути йому безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 1292,79 грн. Вказана заява-вимога отримана КП «Харківводоканал» 26.08.2016 року, що вбачається з проставленої відмітки про отримання. Відповідно до ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Порядок розподілу судових витрат за наслідками розгляду судами справ в порядку цивільного судочинства, в тому числі судового збору, визначено ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України. Законом України «Про виконавче провадження» встановлено випадки, порядок та розміри стягнення з боржника витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виконавчого збору та штрафів. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що на момент здійснення [PERSON] розрахунків в загальному розмірі 3264,08, в тому числі сплати заборгованості в розмірі 1292,79 грн., було наявне рішення суду, яке набрало законної сили судовий наказ Ленінського районного суду м. Харкова від 12.09.2013 року по справі № 642/7877/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за послуги водопостачання у розмірі 1292,79 грн. Позивач оспорює підстави для стягнення заборгованості у звязку з тим, що за адресою: м. Харків, вул. Самодіяльна, б. 22, кв. 5, не проживає, послуги з водопостачання та водовідведення не отримує. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10.06.2016 року вказаний судовий наказ було скасовано. Таким чином, відпала правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» грошових коштів в сумі 1292,79 грн. Стосовно понесення [PERSON] інших витрат, повязаних з виконанням судового наказу Ленінського районного суду м. Харкова від 12.09.2013 р., а саме сплати: виконавчого збору, послуг евакуатора, вартості зберігання транспортного засобу на спецмайданчику, банківських комісій, судового збору, суд вважає за необхідне зазначити про те, що їх стягнення передбачено чинним законодавством України за результатами розгляду та виконання рішення суду, яким є судовий наказ що набрав чинності. Підстави для їх відшкодування позивачу відсутні. З приводу посилань представника відповідача на те, що скасування судового наказу не скасовує заборгованості, а також з приводу того, що заборгованість може бути стягнута в порядку позовного провадження, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Заперечення позивачем [PERSON] існування за ним заборгованості, свідчить про наявність спору про право, який може бути вирішено в судовому порядку. Підставою для стягнення заборгованості в даному випаду є рішення суду, що набрало законної сили. Судовий наказ Ленінського районного суду м. Харкова від 12.09.2013 р., як підстава для стягнення заборгованості, скасовано ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10.06.2016 р. Звернення позивача з позовом до суду за для захисту свого права не може бути обмежене міркуваннями з приводу того, що повернення безпідставно стягнутих, на думку позивача, коштів можливе лише в порядку повороту виконання рішення. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial