Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , житловою площею 25.4 кв.м. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що йому належить частина двухкімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло видане центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради від 05 липня 1999 року за реєстровим [NUMBER] Інша частина цієї квартири належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло видане центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради від 05 липня 1999 року за реєстровим [NUMBER] Крім власників в квартирі зареєстрований і постійно мешкає [PERSON] , [INFO] . В квартирі зареєстрований але не проживає понад чотирьох років гр. [PERSON] , [INFO] . З [PERSON] позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з 05.06.1999 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2009 року, справа № 2-1659/09.Відповідач не проживає в вищезазначеній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи у с удове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини, викладені у позовній заяві. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, № [NUMBER] від 05.07.1999 року, виданого видане центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, належить частина житлової квартира [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з довідки з реєстру територіальної громади м.Харкова за адресою: [ADDRESS] , разом з позивачем у квартирізареєстрований [PERSON] , [INFO] . Згідно Акту про непроживання особи, підписаного [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не мешкає понад чотири роки. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб. На підставі ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що у відповідача наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не має, у спірній квартирі фактично не проживає протягом більш ніж одного року. Наявність реєстрації відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Враховуючи викладене, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення. На підставі викладеного і

Outcome: approved