Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути солідарно з відповідачів достроково на користь ПАТ «[PERSON] банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором №014/2017/82/95587 від 30 листопада 2007 року, яка станом на 20 серпня 2015 року складає 990817,74 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/2017/82/95587 від 30 листопада 2007 року, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 155040 гривень строком до 30 листопада 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних, а відповідач зобовязався здійснювати погашення кредиту щомісячно згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів, сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами. 23 листопада 2009 року між сторонами була укладена Додаткова угода №014/2017/82/95587/1, відповідно до умов якої тимчасово на період з 23 листопада 2009 року до 23 листопада 2010 року було зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру процентів. Відповідачем не виконуються умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором у розмірі 153786,24 гривень та заборгованість по процентам у розмірі 109976,84 гривень, крім того, у звязку з порушенням строків повернення суми кредиту, відповідачу була нарахована пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, яка станом на 20 серпня 2015 року складає 727054,66 гривень. В забезпечення умов кредитного договору між банком та відповідачем [PERSON] укладений договір поруки №014/2017/82/95587/1 від 30 листопада 2007 року, відповідно до умов якого, остання зобовязалася на добровільних засадах взяти на себе боргові зобовязання [PERSON] у разі їх порушення останнім, у звязку з чим відповідачі повинні відповідати перед кредитором як солідарні боржники. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких позовні вимоги визнали частково, просили зменшити суму нарахованої пені до 76893,12 гривень. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 30 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] банк Аваль» згідно Статуту ПАТ «[PERSON] банк Аваль», затвердженого Загальними зборами акціонерів ПАТ «[PERSON] банк Аваль» протокол №Зб-49 від 12 квітня 2012 року, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №646961) та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/2017/82/95587, відповідно до умов якого кредитор на положеннях та умовах договору надає позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 155040 гривень та зі сплатою процентів за процентною ставкою 13,5 %, а позичальник зобовязується належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та Тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором на строк по 30 листопада 2017 року включно на споживчі цілі. Відповідно до п.1.3 кредитного договору, погашення кредиту здійснюється позичальником згідно Графіку погашення кредиту та інших платежів (додаток 2 до договору) в розмірі 1/120 від суми ліміту отриманого кредиту, погашення процентів (відсотків) за користування кредитом здійснюється щомісячно. 23 листопада 2009 року між сторонами укладена Додаткова угода №014/2017/82/95587/1 до кредитного договору з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, відповідно до умов якої сторони досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту, визначених кредитним договором відповідно, тимчасово на період з 23 листопада 2009 року до 23 вересня 2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного в Графіку погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди. Крім того, 30 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] банк Аваль» згідно Статуту ПАТ «[PERSON] банк Аваль», затвердженого Загальними зборами акціонерів ПАТ «[PERSON] банк Аваль» протокол №Зб-49 від 12 квітня 2012 року, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №646961) та [PERSON] укладений договір поруки №014/2017/82/95587/1, за умовами якої сторони встановили, що остання на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням [PERSON], в тому числі щодо повернення суми кредиту, а саме 1555040 гривень, сплати процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. При цьому п. 2.5.1 зазначеного договору встановлено, що поручитель ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє зміст та згоден виступати поручителем за борговими зобовязаннями. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зазначеному кредитному договір, додатку до нього та договорі поруки визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Зі змісту зазначеного кредитного договору та договору поруки вбачається, що [PERSON] та [PERSON] підтвердили своїми особистими підписами, що ознайомилися і згодні з Умовами та правилами надання банківських послуг. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у строк, відповідно до умов договору та вимог закону, а згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. При цьому посилання відповідача на те, що у звязку зі скрутним матеріальним становищем він не мав можливості сплачувати заборгованість за кредитним договором, суд не приймає до уваги, оскільки зазначена обставина не є підставою, що звільняє позивальника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4.1 кредит зобовязався відкрити позичальнику позичковий рахунок №2203229049 та надати кредитні кошти за умови укладання договорів забезпечення та укладення договорів страхування предмету іпотеки життя або страхування від нещасного випадку на вимогу кредитора відповідно до умов договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав кредит у визначеному кредитним договором розмірі, що не заперечувалося сторонами по справі. Пунктом 3.3. договору, сторони встановили, що нарахування процентів по договору здійснюється за фактичне число календарних днів за користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються кредитором щомісяця на залишок заборгованості. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, позичальник зобовязався виконувати умови, передбачені договором, здійснювати безготівковим платежем або готівкою через касу кредитора щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з графіком та остаточне погашення кредиту до 11 жовтня 2007 року, а також щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, при остаточному сплаченні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів у попередньому місяці згідно Графіком на рахунок. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] допустив порушення грошового зобовязання за кредитним договором щодо погашення чергової частини та процентів за користування кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума заборгованості за кредитним договором №014/2017/82/95587/1 від 30 листопада 2007 року по тілу кредиту станом на 20 серпня 2015 року становить 153786,24 гривень, сума процентів за користування кредитними коштами 109976,84 гривень. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідальність позичальника за невиконання своїх зобовязань за кредитним договором встановлена зокрема п. 10 Кредитного договору, а саме: за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, відповідачу станом на 20 серпня 2015 року була також нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 727054,66 гривень. Разом з тим, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 20 серпня 2015 року сума заборгованості відповідача за кредитним договором по тілу кредиту складає 153786,24 гривень, а розмір нарахованої позивачем пені 727054,66 гривень. Таким чином, розмір нарахованої пені за порушення виконання зобов'язань за договором є не співмірним з сумою заборгованості за кредитом та більш ніж у два раз перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, визначених у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3\~\~ст. 509 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зменшити\~\~розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача до 76893,12 гривень, позивач в ході судового розгляду не заперечував проти зменшення суми неустойки до зазначеного розміру. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №014/2017/82/95587 від 30 листопада 2007 року складає 340656 (триста сорок тисяч шістсот пятдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок. Відповідно до п. 3.1 та п. 4.1 договору поруки, сторони договору визначили, що у випадку невиконання боржником всіх або окремих взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобовязань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. У випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобовязань в повному обсязі у відповідності до ч. 1,2 ст. 554 ЦК України. Враховуючи викладене, заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку, оскільки у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. На час розгляду справи судом, відповідачами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення [PERSON] від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст.. 617 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. П. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» розяснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Як встановлено судом, обставиною, яка стала підставою для звернення 31 серпня 2015 року позивача до суду з позовом про дострокове повернення кредиту виявився факт порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. Аналогічні положення містяться у з п. 6.5 кредитного договору, відповідно до якого [PERSON] має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов договору та/або договору застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених договором. Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання до 30 листопада 2017 року вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами). Згідно платіжного доручення № 438183 від 28 серпня 2015 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 гривень. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідачів понесені ним і документально підтверджені судові витрати у повному обсязі, виходячи з положень п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до яких, у разі якщо суд на підставі\~частини третьої\~статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, суд стягує судовий збір з відповідача в дохід держави у повному обсязі у розмірі 3654 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial