Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 21.02.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії на платіжну картку під 30 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, взятих на себе зобовязань [PERSON] не виконує, у зв'язку з чим, станом на 31.12.2014 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 21059,80 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до договору б/н від 21.02.2012 року відповідач [PERSON] отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 3\~000 грн. у вигляді відновлюваної кредитної лінії на платіжну картку під 30 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, [PERSON] взятих на себе зобовязань щодо своєчасного повернення сум кредиту не виконала, у зв'язку з чим, станом на 31.12.2014 року має заборгованість у розмірі 21 059,80 грн., що складається з 11\~459,91 грн. заборгованості за кредитом, 7\~150,85 грн. відсотків, 970 грн. пені та 500 грн. штрафу (фіксована частина), 979,04 грн. штрафу (процентна складова). У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст.1049,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що відповідачем порушені умови договору та наведені норми матеріального права, вимоги банку про стягнення заборгованості за договором в частині кредиту, відсотків та пені є обґрунтованими. Разом з цим, суд відмовляє у задоволені вимог банку про стягнення штрафу з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до п.8.6. Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених, передбачених Договором, більш ніж на 120 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду, що не узгоджується з приписами ст.61 Конституції України. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial