Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він зареєстрований та проживає [ADDRESS]. Навпроти його присадибної ділянки розташована присадибна ділянка відповідачки [PERSON], яка при встановленні огорожі на своїй земельній ділянці захопила частину вулиці І.Франка. Зокрема, ширина вулиці І.Франка, що в с. Братківці повинна становити 8м., натомість її фактична ширина справа - 7м., а зліва - 6,20м., що не відповідає плану забудови [PERSON]. Окрім цього, з вищевказаного плану забудови вбачається, що вул. І.Франка є вулицею загального користування, отже належить до земель комунальної власності. На його неодноразові зауваження розібрати загорожу та звільнити частину вулиці відповідачка відмовляється. Такі дії відповідачки утруднюють заїзд транспорту до його житлового будинку. В сільській раді йому порекомендували, що даний спір підлягає вирішенню в судовому порядку. А тому просить, зобов»язати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні вулицею І.Франка у с. Братківці Стрийського району, а саме розібрати огорожу та звільнити самовільно захоплену частину вулиці. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю послався на обставини викладені в заяві, додатково пояснив, що проживає за вищезазначеною адресою разом зі своєю сім»єю. Згідно плану забудови вулиці Франка в с. Братківці, її ширина повинна становити 8м.. Практично по всій довжині ширина вулиці відповідає плану забудови, однак навпроти його земельної ділянки ширина вулиці становить 6-7 м.. Така невідповідність, сталась через те, що сусідка [PERSON] захопила та пригородила частину вулиці загального користування. А тому просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явилась, хоча належним чином була повідомлена судом про час та місце розгляду справи, що стверджується її особистою розпискою. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги заперечила повністю, повідомивши, що у її власності перебуває земельна ділянка пл. 0,2482 га по вул. Франка в с. Братківці. Розмір земельної ділянки, який перебуває у її фактичному користуванні, відповідає тому, який визначений в державному акті. Вона одна з перших на вулиці приватизувала свою земельну ділянку, тим розміром, який склався в результаті історичного користування. Жодного самозахоплення вулиці вона не проводила, тверда огорожа її земельної ділянки, знаходиться протягом багатьох років. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи, сільський голова Братківської сільської ради, в судове засідання не з»явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, при постановленні рішення покладається на розсуд суду. Представники Управління держземагенства у Стрийському районі та відділ містобудування та архітектури Стрийської районної державної адміністрації, незважаючи на неодноразові виклики в судові засідання не з»явились, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обовязок доказування і подання доказів. Згідно з вимогами ст. 83 ЗК України, у комунальній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст перебувають землі загального користування населених пунктів - вулиці, проїзди, шляхи, парки, сквери, бульвари, тощо. У відповідності до вимог ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності в порядку, передбаченому ЗК України. Як беззаперечно встановлено судом, спірна земельна ділянка є вулицею загального користування та відноситься до комунальної власності Братківської сільської ради. Вищевказане підтверджується планом забудови земельних ділянок /а.с. 7, 8/. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 001040 від 27.07.1997р. [PERSON] на підставі рішення Братківської сільської ради № 29 від 27.06.1996р.(копія рішення додається) належить земельна ділянка пл. 0,2482 га, розмірами згідно з планом. Відповідно до плану земельної ділянки, розміри земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON], відповідають розмірам визначеним в державному акті. Власником сусідньої земельної ділянки (через дорогу) є [PERSON] дружина позивача [PERSON], що стверджується копією державного акту на право власності на землю серії ЛВ -І №000866. З листа Стрийської районної державної адміністрації від 30.04.1998р. № 3.24/0-159, який надсилався на ім»я [PERSON], заявнику роз»яснювалось, що вилучення території вулиць з користування громадян є компетенцією сільської ради. Однак всупереч зазначеному листу, позивач звернувся з позовом до суду. Відповідно до положень земельного та цивільного законодавства України захисту підлягає порушене право. У судовому засіданні не знайшло підтвердження, що відповідач самовільно з порушенням встановлених меж земельної ділянки, встановила огорожу на частині, вулиці І.Франка в с. Братківці якою користується позивач, чим порушив законні права позивача. Окрім цього, враховуючи, що спірний проїзд відноситься до земель загального користування, які перебувають у власності Братківської сільської ради і лише Братківська сільська рада вправі ставити питання про звільнення земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності від самовільного захоплення, однак остання з таким позовом до суду не зверталася, а позивач по справі- [PERSON] не представив доказів того, що зменшення ширини проїзду з 8 метрів до 6-7 м. порушує його права та інтереси. При цьому суд звертає увагу останнього на те, що з огляду на положення ч. 2 ст. 19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством; способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором; можливість предявлення конкретних позовних вимог та прохання про застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою. Відтак, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про демонтаж огорожі та звільнення частини вулиці до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed