Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 04 лютого 1990 року перебуває з відповідачкою у шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Герцаївського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 01. Останні 15 років сімейні відносини із дружиною не підтримує так як між ними відсутнє порозуміння та повага. Хоча вони і живуть в одному господарстві, але окремо один від одного. Збереження шлюбу вважає недоречним і неможливим, відновлювати подружні стосунки із відповідачкою не бажає. Вважає подальше спільне проживання сторін таким, що суперечить їх інтересам, у звязку із чим просив розірвати їх шлюб. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Вважає, що шлюб між сторонами існує формально, у ньому ніхто з них не зацікавлений, а тому просив задовольнити вимоги позивача. Відповідачка будучи належним чином повідомлена про час і місце слухання справи у судове засідання не зявилася, у звязку з чим, суд з урахуванням думки представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії II МИ № 092067, [PERSON] та [PERSON] тобто сторони, 04 лютого 1990 року уклали шлюб зареєструвавши його у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Герцаївського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 01 (а.с. 3). Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків останніх 15 років не підтримують, спільне господарство ними не ведеться. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, покладення обовязку збереження сімї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст. 56 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально без будь-яких на то ознак сім'ї та вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечать їх інтересам, у звязку із чим їх шлюб підлягає розірванню. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судові витрати. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved