Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача, на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 9707,93 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 10.11.2017 року в сумі 7115,85 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 09.11.2017 року вона була звільнена з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з порушенням власником законодавства про працю, про що відповідачем було видано наказ №107 від 08.11.2017 року та зроблено відповідний запис у трудовій книжці. При звільненні роботодавець не здійснив з позивачкою повного розрахунку по заробітній платі, і не здійснив його до часу розгляду справи у суді. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Дослідивши наявні в матеріалах справи\~\~докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом установлено, що [PERSON] працювала у Командитному товаристві «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія», і 09.11.2017 року вона була звільнена з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з порушенням власником законодавства про працю, про що відповідачем було видано наказ №107 від 08.11.2017 року та зроблено відповідний запис у трудовій книжці. Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.1\~ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Статтею 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ч.1\~ст.233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Судом установлено, що відповідач при звільненні [PERSON] не здійснив з нею повний розрахунок і не виплатив нараховану заробітну плату за період з вересня 2016 року по листопад 2017 року, яка складає 18723,64 грн., що підтверджується довідкою про доходи №1119, виданою 20.11.2017 року Командитним товариством «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і компанія». Відповідно до судового наказу виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 02.06.2017 року з Командитним товариством «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і компанія» на користь позивачки стягнуто заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі в розмірі 9015,71 грн. на період з вересня 2016р. по лютий 2017 року. Таким чином, підлягає стягненню нарахована, але невиплачена заробітна плата за період з березня 2017 по листопад 2017 року в розмірі 9707,93 грн. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При звільненні з позивачем не було здійснено повний розрахунок, отже, затримка розрахунку за період з 10.11.2017 року по дату судового розгляду становить 64 робочих днів. Оскільки день звільнення - 09.11.2017 року вважається робочим днем, то розрахунок періоду затримки розрахунку розпочинається з 10.11.2017 року і обраховується в кількості робочих днів. Сума середньоденної заробітної плати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100 та на підставі довідки наданої відповідачем складає 158,13 грн. Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 64 днів х 158,13 грн. = 10120,32 грн. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, а тому підлягають задоволенню з вищенаведених підстав. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню: заборгованість по заробітній платі 9707,93 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 10.11.2017 року по день ухвалення рішення 10120,32 грн., а всього 19828,25 грн. Відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved