Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь: - 22 898,34 грн. страхового відшкодування; - 704,80 грн. судовий збір. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 23.03.2016 по вул. Осавіахіма в м. Маріуполь сталася дорожньо-транспортна пригода з водієм транспортного засобу ГАЗ 33021 державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який перед зміною напрямку руху, не переконався у безпеці руху в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI Pagero Wagon» державний реєстраційний номер [NUMBER] . 05.04.2016 постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя у справі № 263/3986/16-п водія [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаного ДТП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ33021 державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АЕ/5297361 від 04.09.2015. 25.03.2016 року відповідач був повідомлений про ДТП, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 18.08.2016 року відповідачу була подана заява про виплату страхового відшкодування. Проте, на момент звернення до суду відповідач не виплатив позивачу страхового відшкодування. Відповідно до Звіту автотоварознавчого дослідження від 31.03.2016 року, складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП « [PERSON] » на замовлення позивача розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу «MITSUBISHI Pagero Wagon» державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 15 610,41 гривень. У зв`язку з порушенням відповідачем строків виплати страхового відшкодування позивач просить стягнути з відповідача не лише суму страхового відшкодування, але і на підставі положень ст. 625 ЦК України стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» 3% річних від суми несвоєчасно сплаченого страхового відшкодування в розмірі 650,00 гривень, інфляційні збитки в розмірі 3154,39 гривень та пеню в розмірі 3993,54 грн. та у відповідності до ст.ст. 1186,1187,1188 ЦК України сума заборгованості 15 100,41 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2019 року вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.03.2016 по вул. Осавіахіма в м. Маріуполь сталася дорожньо-транспортна пригода з водієм транспортного засобу ГАЗ33021 державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який перед зміною напрямку руху, не переконався у безпеці руху в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI Pagero Wagon» державний реєстраційний номер [NUMBER] . 05.04.2016 постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя у справі № 263/3986/16-п водія [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаного ДТП. Заява на виплату страхового відшкодування з усіма належними документами, надання яких передбачено Договором страхування, було надано Позивачем і в свою чергу отримано Страховиком 18.08.2016 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ33021 державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АЕ/5297361 від 04.09.2015. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Також, судом встановлено, що 25.03.2016 року позивач повідомив ПрАТ «СТ «Іллічівське» про настання дорожньо-транспортної пригоди, а 18.08.2016 року звернувся до ПрАТ «СТ «Іллічівське» з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до Звіту автотоварознавчого дослідження від 31.03.2016 року, складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП « [PERSON] » на замовлення позивача розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу «MITSUBISHI Pagero Wagon» державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 15 610,41 гривень. Згідно положень ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за наявності документів, передбачених ст.35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування виплачена не була оскільки відповідачем на надано доказів на підтвердження виконання обов`язку, передбаченого Законом, щодо виплати страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу. Статтею 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК регулюються зобов`язальні правовідносини, які існували між сторонами до ухвалення рішення суду. Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли з приводу відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі договору, укладеного між ПрАТ «СТ «Іллічівське» та власником автомобіля ГАЗ 33021 державний реєстраційний номер [NUMBER] . В даному випадку, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 р. у справі № 6-927цс16. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, і не спростованого відповідачем, сума 3% річних від суми несвоєчасно сплаченого страхового відшкодування в розмірі 650,00 гривень, інфляційні збитки в розмірі 3154,39 гривень та пеню в розмірі 3993,54 грн. та у відповідності до ст.ст. 1186,1187,1188 ЦК України сума заборгованості 15 100,41 грн. Зазначений розрахунок проведений відповідно до вимог Закону і не спростований відповідачем. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є доведеними, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у справі, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved