Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який (а.с.23-25), просить поділити нерухоме майно, набуте ним та відповідачкою по справі за час шлюбу та визнати за ним: право власності на земельну ділянку площею 0,090 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки: 5121084200:02:002:0490, та на будівельні матеріали, а саме: - Композитна металочерепиця (1350*410 мм) - 416 шт.; - Коньковий елемент кінця гребіня - 244 шт.; - Коньковий елемент трійний - 68 шт.; - Супердифузійна мембрана 300 кв.м; - Облицювальна цегла - (250*100*150 мм) - 300 шт.; - Лісоматеріали - 12 куб.м; - Газобетоні блоки (600*250*300) - 1100 шт.; - Газобетоні блоки (600*200*250) - 700 шт.; - Провід поєднювальний 3*2,5 - 200 м, які знаходяться на зазначеній земельній ділянці, та в свою чергу, припинити право власності відповідачки [PERSON] на вказану земельну ділянку та будівельні матеріали. Крім того, просить стягнути з нього на її користь грошову компенсацію за частку в спільному майні подружжя у розмірі 199 750 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він знаходився у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі з 2000 р. по 2013 р. Під час шлюбу він придбав вищевказану земельну ділянку та розпочав будівництво житлового будинку. Вказує, що згоди щодо порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності між ним та відповідачкою досягнуто не було, тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] на уточненому позові наполягали, посилаючись на обставини, викладені в уточненому позові. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] уточнений позов [PERSON] визнала повністю. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2000 року. Шлюб між ними розірваний 29 січня 2013 року, що підтверджується рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області (а.с.6). Земельна ділянка площею 0,090 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], набута за час шлюбу позивачем [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.11.2011 р. (а.с.7), отже належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін в судовому засіданні, на зазначеній земельній ділянці ведеться будівництво житлового будинку. Ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що даний об'єкт незавершеного будівництва також належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Згідно вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтями 70 СК України та 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтями 60, 69 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України визначено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до вимог частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначене вище майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбане за час шлюбу. Крім того, частки сторін у поділі майна є рівними, кожний має право власності на 1/2 частку зазначеного майна. В судовому засіданні сторони досягли згоди, що вартість спірної земельної ділянки та будівельних матеріалів складає 399 500 грн., тобто 1/2 частина становить 199 750 грн. Відповідно до частин 4, 5 ст. 71 СК України, присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ (квартиру, автомобіль, земельну ділянку) допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] надала розписку про отримання грошової компенсації за частку в спільному майні подружжя у розмірі 199 750 грн. Таким чином, позивачем доведені обставини викладені в позовній заяві та підтверджені належними доказами, а відповідачкою, в свою чергу, не спростовані, отже суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved