Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовна заява обґрунтована тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 08.08.1998 року. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що останнім часом спільне життя та відносини з відповідачем не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння, довіри, різних поглядів на сімейне життя та шлюб, психологічної несумісності, що призвело до фактичного припинення шлюбу. Також між ними втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Родина фактично не існує два роки, у зв'язку із чим вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть та спільного бюджету не мають. Також позивач зазначає, що шлюб носить суто формальний характер, а примирення та збереження сім'ї неможливе. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, представником позивача [PERSON] до суду подано заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 21 травня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 08.08.1998 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Лівобережного відділу державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис № 687 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved