Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 9568 грн. 36 коп. у відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням належного йому автомобіля марки «ВАЗ 210994» державний реєстраційний номер [NUMBER] та саморобного причіпа з реєстраційним номером [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23 січня 2014 року з вини відповідача, 1200 грн. у відшкодування витрат на визначення вартості відновлювальних робіт та 243 грн. 60 коп. у повернення витрат по сплаті судового збору. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, але від нього надійшла заява, у якій він справу просив розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав і проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.62). Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з»явився. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення на а.с.58, судова повістка, яка направлялася відповідачу за адресою: [ADDRESS], вручена 21.07.2014 року його дружині. Відповідно до ч.3 ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім»ї, які проживають разом з нею, тому відповідач [PERSON] про час розгляду справи вважається повідомленим належним чином. На запит суду на а.с.59 є повідомлення Головного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 23.07.2014 року вих.№ 4/2655, відповідно до якого [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в госпіталі з 16.07.2014 року по 21.07.2014 року. Оскільки станом на час розгляду справи від відповідача [PERSON] не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, то суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України визнав можливим заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач письмово не заперечував, у зв»язку з чим та відповідно до ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. З копії протоколу про адміністративне правопорушення від 23.01.2014 року убачається, що близько 10 год. 00 хв. на автомобільній дорозі Ічня-Галиця-Нова Басань 59 км.+20 км. відповідач, керуючи автомобілем марки «Мітсубісі» державний номерний знак «[NUMBER]», не обравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримавшись безпечного інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 210994» державний номерний знак «[NUMBER]» з саморобним причіпом державний номерний знак « [NUMBER]», яким керував позивач. Внаслідок ДТП автомобілі та причіп отримали механічні пошкодження (а.с.7). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 26.02.2014 року відповідача [PERSON] визнано винним у порушенні вимог пунктів 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою настання 23.01.2014 року дорожньо-транспортної пригоди, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і дана постанова набрала законної сили (копія постанови на а.с. 52). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої вона ухвалена, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зазначене дає підстави суду прийти до висновку, що вина відповідача [PERSON] в ДТП доведена. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків відносяться втрати, яких особа зазнала у зв»язку з пошкодженням її майна, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, відповідно до ст. ст. 1166 та 1187 ЦК України, проводиться в повному обсязі особою, яка її завдала, на загальних підставах. Належність позивачу [PERSON] саморобного причіпа з реєстраційним номером [NUMBER] підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на а.с.64. Автомобілем марки «ВАЗ 210994» державний реєстраційний номер [NUMBER] позивач [PERSON] володіє на підставі довіреності власника автомобіля [PERSON], відповідно до якої йому надані всі права власника автомобіля (копія довіреності на а.с.65). Висновками експертних автотоварознавчих досліджень від 22.04.2014 року на а.с.33-50 підтверджується вартість відновлювального ремонту причіпа, яка становить 873,44 грн., та вартість відновлювального ремонту автомобіля, яка становить 8694,92 грн., тобто, загальна вартість 9568,36 грн.(а.с.33-51), а витрати у загальному розмірі 1200 грн. ( 400 грн. + 800 грн.), понесені позивачем на визначення розміру матеріального збитку підтверджуються квитанціями на а.с.29,31, і так як вартість відновлювального ремонту та розмір понесених позивачем витрат жодними належними доказами з боку відповідача не спростовані, то суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved