Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, за яким зазначив, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], гараж № 8, № 9 по вул.. К.-Карого, 23 в м. Запоріжжі. При зверненні до приватного нотаруса з метою реалізації свого майна позивачу стало відомо, що на все вказане майно накладений арешт. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно міститься запис про накладення арешту на все майно позивача, підставою обтяження є постанова Шевченківського відділу державної виконавчої служби від 08.08.2003 року. Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому інформації стосовно накладеного арешту та про зняття арешту з належного йому майна. Відповідач листом від 11.05.2017 року повідомив, що на виконання у відділ станом на теперішній час не перебувають виконавчі провадження відносно позивача, зняти арешт з нерухомого майна не вбачається можливим, було рекомендовано звернутись до суду. Позивачу не відомо з яких саме підстав був накладений арешт на все його майно, також не має можливості встановити особу в інтересах якої було накладено арешт. На теперішній час позивач бажає розпорядитись своїм майном, але зазначений арешт позбавляє його права вільно володіти та розпоряджатись своїм майном. На підставі викладеного позивач просить суд зняти арешт з квартири [ADDRESS], гараж № 8, № 9 по вул.. К.-Карого, 23 в м. Запоріжжі. Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися. В судове засідання сторони не явилися, позивач не заявляв суду проти заочного розгляду справи, просив справу розглядати без його участі. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст.41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положення ст.319 ЦК України передбачають, що власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], гараж № 8, № 9 по вул.. К.-Карого, 23 в м. Запоріжжі, що підтверджується копією відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтвом про право на спадщину за законом, копією витягом про державну реєстрацію прав. При зверненні до приватного нотаріуса з метою реалізації свого майна позивачу стало відомо, що на все вказане майно накладений арешт. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно міститься запис про накладення арешту на все майно позивача, підставою обтяження є постанова Шевченківського відділу державної виконавчої служби від 08.08.2003 року. Згідно листа від 11.05.2017 року за вих.. № 9294/6 Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя вбачається, що на виконанні Шевченківського відділу ДВС станом на дату складання відповіді не перебувають виконавчі провадження відносно [PERSON], [INFO] Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, а із змісту ст. 391 ЦК України випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права володіння та розпорядження своїм майном. Отже, позивач за вказаних обставин на теперішній час позбавлений можливості вільно розпоряджатись належним йому майном, оскільки наявність арешту чинить йому в цьому перешкоди. На підставі викладеного,

Outcome: approved