Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів суми боргу за договором позики від 01.02.2016 року в розмірі 45 тисяч доларів США, що еквівалентно 1\~116\~665 (один мільйон сто шістнадцять тисяч шістсот шістдесят пять) гривень 91 копійку та судові витрати. В обґрунтування вимог він посилався на те, що відповідачі як подружжя позичили у нього гроші, про що був укладений договір позики відповідно до чинного законодавства в письмовій формі. Строк виконання зобовязання, встановлений за домовленістю сторін, сплив, але відповідачі по цей час не повернули суму боргу. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка [PERSON] у заяві також зазначила про визнання позову в повному обсязі. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 01.02.2016 року відповідачка [PERSON], діючи на підставі довіреності від чоловіка [PERSON], взяла в борг у позивача 45 тисяч доларів США строком на три місяці. Договір позики був складений у простій письмовій формі. Грошові кошти були отримані відповідачкою за довіреністю від чоловіка та вважаються такими, що отримані в інтересах сімї і згідно ч.3 ст.61 СК України є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Строк повернення коштів встановлений сторонами сплив, але по цей час відповідачі борг не повернули. Наданий позивачем розрахунок боргу відповідачами не оспорювався та в цілому за курсом НБУ на час розгляду справи становить 1\~116\~665 (один мільйон сто шістнадцять тисяч шістсот шістдесят пять) гривень 91 копійку. Зазначені обставини сторонами визнані та згідно ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк, що встановлений договором. Таким чином суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1620 гривень, при цьому загальна сума судового збору, що підлягає сплаті, становить 6800 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи часткову сплату судового збору позивачем при зверненні до суду в загальному розмірі 1620 гривень та ціну позову, що перевищує 680 тисяч гривень, відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України Про судовий збір, з відповідачів підлягає стягненню у рівних частках несплачена сума судового збору у розмірі 5180 гривень із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved