Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою. У заяві вказав, що 01.10.2008 року між сторонами було укладено Договір №202406 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до якого МТМ зобовязувалось відпустити відповідачу теплову енергію до нежитлового приміщення ХVІ цокольного поверху літ.А-3,4 загальною площею 130,8 кв.м., за адресою: м.Запоріжжя, вул.Миру, буд.20, а відповідач зобовязувався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та в порядку, встановленими договором. Виконуючи свої зобовязання, МТМ за період з жовтня 2014 року по березень 2017 року поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 8521 грн. 24 коп. Відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань по сплаті за спожиту теплову енергію, акти приймання/передачі теплової енергії, підписані та оформлені належним чином відповідачем, на адресу [PERSON] «МТМ» не повернулись. Невиконанням своїх зобов'язань відповідач порушив вимоги законодавства й умови діючого договору. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також інфляційні витрати у розмірі 1931 грн. 27 коп., три проценти річних у розмірі 336 грн. 06 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. Ухвалою від 25.05.2018року по справі відкрито провадження з визначенням розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також в ухвалі зазначені право сторін на подання до суду заяв по суті справи та інших клопотань, зокрема, право відповідача подати відзив на позовну заяву у пятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали, право сторін на подання клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали [PERSON] отримала 07.07.2018 року (а.с. 46), але відзив до даного часу суду не надав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка постачається ним населенню та підприємствам м.Запоріжжя (а.с.10-14). На підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер №6285, [PERSON] належить на праві приватної власності нежитлове приміщення ХVІ цокольного поверху літ.А-3,4 загальною площею 130,8 кв.м., за адресою: м.Запоріжжя, вул.Миру, буд.20. Право власності відповідача зареєстровано в Реєстрі прав власності 03.09.2008 року (а.с.18-22). Між [PERSON] «МТМ» в особі Філії концерну МТМ по Орджонікідзевського району та фізичною особою [PERSON], як власником нежитлового приміщення ХVІ цокольного поверху літ.А-3,4 загальною площею 130,8 кв.м., за адресою: м.Запоріжжя, вул.Миру, буд.20, 01.10.2008 року було укладено Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 202406, а 01.12.2011 року Додаткову угоду до Договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 202406 (а.с.23-30). Відповідно до п.1.1 Договору, теплопостачальна організація бере на себе зобовязання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачам, а споживачі зобовязуються прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами(цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами. Теплова енергія відпускається споживачам в Гкал згідно з Додатком 1 до цього договору. Перегляд, зміна теплового навантаження виконується на підставі розрахунку проектної організації, яка має відповідну ліцензію, з моменту надання розрахунку, при умові узгодження вихідних даних з теплопостачальною організацією (п.2.1,2.3 Договору). Облік споживання теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом. При відсутності приладів комерційного обліку обсяг теплової енергії визначається теплопостачальною організацією, як виняток, розрахунковим способом згідно з договірним тепловим навантаженням, з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, холодної води та кількості годин роботи тепловикористовуючого обладнання споживача у розрахунковому періоді. У разі підключення споживачів без приладів комерційного обліку теплової енергії до центрального теплового пункту (ЦТП) з приладами комерційного обліку від загального споживання теплової енергії, визначеної за приладами комерційного обліку ЦТП, віднімаються обсяги споживання теплової енергії,визначені за показаннями приладів комерційного обліку споживачів, підключених до ЦТП, а решта обсягу спожитої енергії розподіляється споживачам пропорційно до їх договірного максимального приєднання теплового навантаження (п.5.1, 5.5, 5.6 Договору). Розрахунки за цим договором здійснюється в грошовій або іншій формі, згідно з діючими на час розрахунків тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку, на підставі показань вузла обліку теплової енергії, а у випадку їх відсутності відповідно до обсягів фактично спожитої теплової енергії, розрахованих згідно законодавства та умов договору. Споживачам, що не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначається згідно з договірним тепловим навантаженням з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, холодної води та кількості годин роботи тепловикористовуючого обладнання споживача у розрахунковому періоді (п.6.1,6.5 Договору). Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживачі зобовязані до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію (п.6.2, 6.4 Договору). Згідно з п.6.3 Договору, підставою для проведення розрахунків споживачів з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживачі з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул.Адм.Нахімова, буд.4, документи за розрахунковий період. Акт приймання-передачі споживач повинен підписати та повернути на адресу теплопостачальної організації протягом пяти днів з дати отримання. У разі неотримання теплопостачальною організацією підписаного акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п.6.7.1. договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період (п.6.7 Договору). За погіршення умов, невиконання або неналежне виконання зобовязань за даним договором, сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства у повному обсязі (п.7 Договору). Відповідно до розрахунків позивача заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2014 року по березень 2017 року становить загалом 8521 грн.24 коп. (а.с.54). Суду надані копії щомісячних рахунків за постачання теплової енергії та акти приймання-передачі теплової енергії за вказаний період, в яких міститься інформація про обсяг спожитої теплової енергії, застосований тариф та визначена сума, що підлягає сплаті (а.с.58-104). Суд вважає, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання, які регулюються загальними нормами Цивільного кодексу\~України про договірні відносини,\~\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Так, відповідно до ст.11,14\~ЦК України цивільні права та обовязки виникають, зокрема, із договорів. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ст.626,638\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зі змісту ст.3,6,627,629\~ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.525,526,530\~ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.610\~ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ст.901,903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.16,19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з ст.20\~вказаного Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно з ст.32 Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п.18,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~липня 2005р.\~№ 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно з п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до\~\~показань\~\~засобів\~\~обліку\~\~води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Зясувавши обставини даної справи та оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач, як споживач послуг з постачання теплової енергії в порушення вищевказаних норм діючого законодавства не виконував своє зобовязання за укладеним між сторонами договором купівлі-продажу теплової енергії щодо внесення плати за поставлену теплову енергію в установлені договором строки, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01.10.2014 року по 31.03.2017 року в загальній сумі 8521 грн.24 коп., яка підлягає стягненню з них на користь позивача в повному обсязі. При цьому, виходячи з презумпції свободи правочину та паритету сторін у визначенні умов договору, суд вважає, що сторони, які уклали договір, прийняли на себе тягар виконання зобовязань за умовами, які були визначені ними на власний розсуд. Жодних заперечень з приводу умов договору, в т.ч. і визначення обсягу теплового навантаження, за яким повинно було здійснюватись нарахування плати за теплову енергію за зазначеним договором, відповідач позивачу не подавав. Судом встановлено, що позивач належним чином виконував свої зобовязання за укладеним між сторонами договором і поставляв на приміщення відповідача теплову енергію, що підтверджується щомісячними актами приймання-передачі теплової енергії, складеними відповідно до п.6 Договору, які є належними та допустимими доказами. При вирішенні питання про розмір щомісячних плат за надані послуги та загального розміру заборгованості, суд виходить з умов укладеного між сторонами договору та наданого позивачем розрахунку, який суд знаходить чітким, детальним, обґрунтованим, він повністю відповідає умовам договору щодо визначення обсягів теплової енергії та нарахування плати на них. Плата нарахована позивачем за тарифами, що затверджені в установленому законом порядку. Підстав сумніватися в правильності та достовірності цього розрахунку у суду немає, тому він приймає його за основу при винесенні даного рішення як належний та допустимий доказ. На підставі вищевикладеного, позов в частині стягнення заборгованості в сумі 8521 грн.24 коп. слід задовольнити. Вирішуючи\~спір в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. Факт порушення відповідачем термінів розрахунків, передбачених Договором, є доведеним і вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат заявлені обґрунтовано. Перевіривши наданий\~позивачем розрахунок\~інфляційних витрат\~та 3%\~річних, судом встановлено, що розрахунок втрат від інфляції та 3% річних позивачем здійснено вірно, тому позов в цій частині слід задовольнити. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені слід врахувати наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач своєчасно не виконав свої зобовязання щодо оплати за теплову електроенергію за Договором № 202406 від 01.10.2008 року, тому суд вважає, вимоги позивача про стягнення основного боргу у сумі 8521 грн.24 коп., 3% річних в сумі 336 грн.06 коп., інфляційні втрати у розмірі 1931 грн.27 коп., та пені 274 грн. 68 коп., обґрунтованими, документально підтвердженими, та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідачів.

Outcome: approved