Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з [PERSON] 139 728 грн.-основного боргу, 3% річних у сумі 482,35 грн., пені 293 428,80 грн. Зобов`язання щодо повернення грошових коштів виникли з договору позики №01-21 від 01 березня 2021 року, за яким відповідач зобов`язався повернути позичені кошти до 1 червня 2021 року. Відповідач зобов`язання не виконав у встановлений строк, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Пеня розрахована відповідно до договору позики за формулою [пеня]= [сума боргу]х[кількість днів]. Дата початку нарахування 02.06.2021 р. Дата закінчення нарахування 13.07.2021р. 3% річних обраховані відповідно до ст.625 ЦКУ за формулою [Відсотки]= [сума боргу]х[процентна ставка]/100%/365 днівх[кількість днів.]. Дата початку нарахування 02.06.2021 р. Дата закінчення нарахування 13.07.2021р.Заходи досудового врегулювання не мали позитивного результату, що стало підставою звернення до суду. Позивач просив стягнути з відповідача суму заявленої заборгованості та заявив про понесені витрати на правову допомогу. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволені. Відповідач на судовий розгляд не з`явився. Повідомлений у встановленому порядку про час та дату судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності від відповідача на призначений час судового засідання не надходило. Наслідки заочного розгляду справи відомі і зрозумілі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, справа№373/2054/16-ц.) Судом встановлено договірні відносини щодо позики 5000 доларів США, що еквівалентно 139 728 грн. відповідно до договору позики №01-21 від 1.03.2021 року та письмової розписки від 1.03.2021 року, якою підтверджено факт передачі та отримання грошових коштів. Відповідач зобов`язався повернути позичені кошти до 1 червня 2021 року. Зобов`язання у строк не виконано. Заходи досудового врегулювання спору не мали позитивного результату. В порядку ст.625Цивільного кодексу України(ЦКУ) позивачем нараховано 3% -482,35 грн. відповідно до формули [Відсотки]= [сума боргу]х[процентна ставка]/100%/365 днівх[кількість днів.]. Дата початку нарахування 02.06.2021 р. Дата закінчення нарахування 13.07.2021р. грн. Крім того нарахована пеня 293 428,80 грн.з 02.06.2021р. по 13.07.2021р. за формулою [пеня]= [сума боргу]х[кількість днів]. Нарахування пені допускається у випадку невиконання договірних зобов`язань за умови дотримання письмової форми неустойки(ст.547 ЦКУ). Письмова форма неустойки дотримана. Розмір пені-5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення передбачено п.8 договору позики. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову в частині стягнення суми боргу та 3% річних в заявленому розмірі. З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Суд оцінює співмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних та враховує, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №902/417/18). Зважаючи на викладене, відповідно до ч.3.ст.551 ЦК, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені до 100 000 грн.

Outcome: approved