Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що він є власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. Разом з ним в квартирі зареєстровані його колишня дружина - [PERSON], та син- [PERSON], які фактично в квартирі не проживають з 2000 року. Просив визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, поважну причину не явки суду не повідомив, про розгляд справи сповіщався належним чином. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не одноразово не з'явилися, про слухання справи сповіщалися належним чином, про що у матеріалах справи є докази (а.с. 28, 29, 33, 47, 48, 67, 68, 69, 70). Як вбачається з довідки ОСББ «ТУРБИНА-2» № 16 від 28.03.2017 року відповідачі: [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Відповідно до ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] повідомлялися про розгляд справи через ЗМІ, тому, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності по наявних у справі документах. Представник третьої особи ОСББ «Турбина-2» у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує, оскільки відповідачі не проживають у спірній квартирі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст.11, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності [NUMBER] від 27.02.2012 року (а.с. 16). З довідки ОСББ «ТУРБИНА-2» № 16 від 28.03.2017 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON], крім нього в квартирі зареєстровані, але не проживають: з 13.01.2000 року - [PERSON], з 01.09.200 року - [PERSON] (а.с. 17). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 13.01.2000 року, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблений актовий запис № 23 (а.с. 18). Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право зайняти, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник користується, володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Судом встановлено та не спростовано відповідачами, що [PERSON], [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають з 2000 року. У зв'язку з вищевказаним, оскільки відповідачі не проживають є у квартирі [ADDRESS] понад рік, відповідачі не надали суду доказів, які спростовували б доводи позивача в цій частині, тому, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved