Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що між ним та [PERSON] 17.02.2016 року було укладено попередній договір про укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно розділу 1 попереднього договору, сторони зобов'язуються в майбутньому до 01.06.2016 р. укласти договір купівлі - продажу нерухомого майна, за яким сторона 1 буде продавцем, а сторона 2 - покупцем майна. Предметом майбутнього договору купівлі - продажу є 7/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] власником якого є відповідач на підставі договору дарування. Попереднім договором визначені істотні умови майбутнього договору купівлі продажу. Згідно п. 1.4. попереднього договору, сторона 2 передала стороні 1 грошову суму у розмірі 135000 грн. для підготовки усіх необхідних для основного договору документів та сплати усіх заборгованостей по комунальних та інших платежах. Ця сума повинна бути повернута в день підписання договору купівлі - продажу, або зарахована в ціну основного договору. У відповідності до п. 2.3. попереднього договору, сторона 1 є відповідальною за невиконання даного договору також у випадку не укладання основного договору через відсутність оформлених належним чином будь-яких необхідних документів, а саме: згоди подружжя сторони 1, заяви співвласників про відмову у переважному праві купівлі, дозволу органів влади на перебудову або перепланування, дозволу органів опіки та піклування тощо. Позивачем належним чином виконані свої зобов'язання, визначені попереднім договором. В той же час відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання та не надала повний пакет документів, необхідних для укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна, та як результат договір купівлі-продажу укладено не було. З урахуванням заяви про зміну підстав позову позивач просить суд стягнути з відповідача 135000 грн. суми платежу за попереднім договором та 135000 грн. суми штрафу, а також судові витрати, в тому числі, витрати на правову допомогу у сумі 20000 грн. В судовому засіданні позивач та його представники наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні заперечувала повністю щодо задоволення позовних вимог, пояснюючи тим, що у позивача не було наміру укладати договір купівлі-продажу майна. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON].(сторона 2) та [PERSON] (сторона 1) 17.02.2016 року було укладено попередній договір про укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно розділу 1 попереднього договору, сторони зобов'язуються в майбутньому до 01.06.2016 р. укласти договір купівлі - продажу нерухомого майна, за яким сторона 1 буде продавцем, а сторона 2 - покупцем майна. Предметом майбутнього договору купівлі - продажу є 7/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] власником якого є відповідач на підставі договору дарування. Попереднім договором визначені істотні умови майбутнього договору купівлі продажу. Згідно п. 1.4. попереднього договору, сторона 2 передала стороні 1 грошову суму у розмірі 135000 грн. для підготовки усіх необхідних для основного договору документів та сплати усіх заборгованостей по комунальних та інших платежах. Ця сума повинна бути повернута в день підписання договору купівлі - продажу, або зарахована в ціну основного договору. У відповідності до п. 2.3. попереднього договору, сторона 1 є відповідальною за невиконання даного договору також у випадку не укладання основного договору через відсутність оформлених належним чином будь-яких необхідних документів, а саме: згоди подружжя сторони 1, заяви співвласників про відмову у переважному праві купівлі, дозволу органів влади на перебудову або перепланування, дозволу органів опіки та піклування тощо. Відповідно до п. 2.5. попереднього договору у випадку невиконання зобов'язань, передбачених п.1 даного договору стороною 1, остання зобов'язана сплатити стороні 2 штраф у розмірі 135000 грн., а також повернути грошову суму в розмірі 135000 грн., отриману відповідно до п.1.4 даного договору в терміни, зазначені в п.2.2 (а саме: протягом 2-х днів після 01.06.2016 року). Позивач належним чином виконав свої зобов'язання, визначені попереднім договором, що також підтверджується заявою від 10.05.2016 р., наданою приватному нотаріусу Маршаловій Л.В. для передачі [PERSON], про намір та можливість укласти договір купівлі-продажу. В свою чергу відповідач не виконала свої обов'язки та не надала повного пакету документів для оформлення договору купівлі-продажу, що підтверджується листом приватного нотаріуса Маршалової Л.В. від 02.06.2016 р. №383/01-16. Відповідно до ч.2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Суд критично ставиться до пояснень відповідача, що саме нотаріус винен у відсутності заяв співвласників про відмову у переважному праві купівлі нерухомого майна, оскільки приватний нотаріус жодним договором не брав на себе дане зобов'язання, а навпаки, відповідно до п.2.3 попереднього договору саме [PERSON] зобов'язана була надати зазначені заяви. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що не виконання відповідачем своїх обов'язків є підставою для застосування до неї відповідальності, зазначеної в п. 2.5. попереднього договору, а тому позов підлягає задоволенню. Стаття 79 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції №6 від позивача 24.11.2016 р. було перераховано 20000 грн. за правову допомогу ФОП [PERSON] Відповідно до розрахунку розміру витрат з надання правової допомоги вартість послуг складає 20130 грн. та включає в себе 6,5 год. надання консультаційних послуг, 8 годин збір та складання процесуальних документів, 2 год. правовий супровід пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову. Суд не вбачає підстав витрат такої кількості часу на зазначені послуги, а тому вважає за необхідне зменшити ці витрати до 2 год., 3 год. та 2 год. відповідно. Також встановлено, що представник [PERSON] приймав участь у судовому засіданні лише 07.10.2016 року, а тому замість 8 год. затрачено лише 1 год. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України в п.48 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статей 79, 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункту 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги в конкретній справі (наприклад, складення позовної заяви, надання консультації, переклад документів, копіювання документів). Решта витрат, зазначених в розрахунку, стосується аналізу судової практики (8 год.) та участі в перемовах (6 год.), які не є процесуальними діями в судовому та поза судовому засіданні та не пов'язані з ознайомленням із матеріалами справи в суді, а тому знаходяться поза межами визначеного законом граничного розміру на правову допомогу і не підлягають стягненню з відповідача. Отже підлягають стягненню витрати на правову допомогу за 8 годин затраченого часу в загальній сумі 4409,60 грн., що не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, який встановлюється Законом України «Про граничні розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» із розрахунку мінімальної заробітної плати, яка була встановлена на 01.01.2016 року. Також підлягають стягненню витрати на сплату судового збору за подачу позову та заяви про забезпечення позову у сумі 2975 грн.

Outcome: approved