Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , котра за життя заповіту не складала, а тому [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З метою реалізації спадкових прав після смерті матері, [PERSON] звернувся до нотаріуса, де йому було роз`яснено, що він не може подати заяву про прийняття спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Так, в період з 23.10.2020 року по 12.11.2020 року позивач перебував на лікарняному з діагнозом «Гостра респіраторна інфекція, викликана Covid-19», хвороба протікала в тяжкій формі. Крім того, в період необхідності звернення із заявою про прийняття спадщини на території України було запроваджено карантинні заходи, під час яких обмежувалося відвідування будь-яких приміщень, організацій та утворення скупчення людей, внаслідок чого [PERSON] , побоюючись повторного захворювання, був позбавлений можливості вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач вважає, що він пропустив встановлений законодавством термін з поважних причин, а тому просить суд визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю в один місяць, який починається з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою суду від 17.02.2021 року відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання з викликом сторін. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив про відсутність заперечень проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи за наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 02.09.1971 року (а.с.8). [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла (а.с.7). Після смерті останньої відкрилася спадщина на належне їх майно, зокрема, 1/5 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідач [PERSON] , [INFO] , також є сином [PERSON] , котра померла [INFO] (а.с.12). Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). За життя [PERSON] заповіт не складала. Тобто, сторони по справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Управлінням «ЦНАП у м.\~Суми» СМР від 28.01.2021 року, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , по день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно вимог ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За правилом ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як стверджує позивач, з метою реалізації спадкових прав після смерті матері, [PERSON] звернувся до нотаріуса, де йому було роз`яснено, що він не може подати заяву про прийняття спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку для її прийняття. У відповідності до вимог ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17.10.2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30.01.2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку індивідуально з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] сплинув 24.01.2021 року. З позовною заявою за захистом своїх прав [PERSON] звернувся до суду 11.02.2021 року, тобто через два тижні після спливу встановленого законодавством терміну для подання заяви про прийняття спадщини, що, зважаючи на необхідність підготовки відповідного пакету документів, свідчить про пропуск строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на незначний проміжок часу. Крім того, в період з 23.10.2020 року по 12.11.2020 року [PERSON] перебував на лікарняному з діагнозом «Гостра респіраторна інфекція, викликана Covid-19», хвороба протікала в тяжкій формі (а.с.15). За твердженням позивача, в останнього виник стійкий страх повторного захворювання. Додатково суд зауважує та приймає до уваги, що постановою КМ України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року №1236, зі змінами та доповненнями, дію карантину на території України продовжено з 19.12.2020 року до 30.04.2020 року. В даний період, залежно від рівня епідемічної небезпеки поширення COVID-19, встановлено обмежувальні протиепідемічні заходи, що включають в себе заборони відвідування певних закладів та утворення масового скупчення людей. Зважаючи на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доказів у їх сукупності, судом було встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] разом із спадкодавцем не проживав, пропустив встановлений законодавством строк для прийняття спадщини не незначний термін, що зумовлено його перебуванням на лікарняному та встановленням на всій території України обмежувальних протиепідемічних заходів. Викладене доводить поважність причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім того, відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій зазначив про відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином,

Outcome: approved