Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що він зареєстрував шлюб із [PERSON] 23.01.2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейні відносини та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги. З 06.12.2017 року подружні відносини між ними припинилися та з того ж часу вони з відповідачем проживають окремо і спільного господарства не ведуть. Також вказує, що вони з відповідачем дійшли обопільної згоди, що збереження сім`ї неможливе, а розлучення необхідне для збереження між ними нормальних стосунків, оскільки збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2019 року відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання на 27.09.2019 року (а.с. 27-28). В підготовче судове засідання сторони не з`явились. Позивачем до суду подано заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути у його відсутності. Відповідачем до суду подано заяву у якій просить провести розгляд справи у її відсутності, в заяві вказала, що позовні вимоги визнає. За нормою ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 23.01.2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 89 (а.с. 16). Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 17, 18, 19). Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, спільного господарства сторони не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, проживають за різними адресами, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. У поданій до суду заяві позивач просить судові витрати покласти на нього.

Outcome: approved