Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 05.02.2015 року, який був укладений між громадянином [PERSON] Народної Республіки [PERSON] та [PERSON] та згідно з яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 350 000 доларів США, проте, у встановлений в договорі строк, а саме, 15.08.2015 року, грошові кошти не повернув, своє грошове зобовязання не виконав, а тому, станом на грудень 2016 року, його заборгованість перед позивачем становить 570 500 доларів США. Представник позивача в судове засідання не зявився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував, при цьому свої вимоги уточнив та просив суд стягнути зазначену у позові суму боргу в національній валюті, з урахуванням курсу гривні, станом на день звернення до суду 22.12.2016 року, що складає 15 101 135 грн.. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність на адресу суду не надсилав. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 05 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики відповідно до якого останній отримав у борг 350 000 доларів США. На виконання умов п.3 даного договору [PERSON] зобов`язався повернути позикодавцю суму позики в готівковій формі в доларах США до дванадцятої години дня п`ятого серпня 2015 року. На підтвердження укладення договору позики, погодження його умов та фактичного отримання коштів, [PERSON] 06 лютого 2015 року надав розписку. В порушення умов договору позики, у встановлений договором строк відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, таким чином заборгував перед позивачем суму позики в розмірі 350 000 доларів США. Пунктом 4 вказаного договору між сторонами передбачено, що за користування грошовими коштами, отриманими в позику, позичальник зобов`язується щомісяця до 10 числа місяця наступного за поточним, сплачувати позикодавцю 1% від суми позики, до дня фактичного повернення позики у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач жодного разу, починаючи з березня 2015 року, не сплачував позичені кошти та проценти, які дорівнюють 3 500 доларів США, щомісячно. Станом на грудень місяць 2016 року заборгованість відповідача за відсотками у відповідності з вищевказаним пунктом договору позики, починаючи з березня 2015 року по грудень 2016 року, становить грошову суму коштів у розмірі 73 500 доларів США (3 500 доларів США х 21 місяць = 73 500 доларів США). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 612 ЦКУ України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Пунктом 6 Договору передбачено, що в разі порушення Позичальником строку повернення суми позики він зобов'язується сплатити Позикодавцю неустойку в розмірі 2 % від суми позики за кожен місяць прострочення, починаючи з першого дня першого місяця прострочення до дня фактичного повернення суми позики в повному обсязі. Таким чином, станом на грудень місяць 2016 року, відповідач не виконав зобов'язання, а саме прострочив строк повернення позики, передбачений п. З Договору, а тому у відповідності з п. 6 вказаного договору, починаючи з вересня 2015 року по грудень 2016 року, сума грошового зобов'язання за порушення п.3 договору, складає 112 000 доларів США ( 2% від суми позики за один місяць становить 7 000 доларів США; строк невиконання зобов'язання (прострочення) - 16 місяців ( вересень 2015 року - грудень 2016 року). 7 000 х 16 = 112 000 доларів США) Відповідно до ч. 2 п. 6 Договору, в разі порушення Позичальником строку повернення суми позики більш ніж на 30 днів Позичальник сплачує Позикодавцю штраф в розмірі 10% (десять процентів) від суми позики. На день звернення до суду Відповідачем не виконані зобов'язання перед Позивачем передбачені Договором позики та порушено п. З Договору, згідно з яким останній мав повернути суму позики в повному обсязі до 05.08.2015 року, а тому Відповідач має сплатити на користь Позивача штраф у розмірі 10% від суми позики, що становить 35 000 (тридцять п'ять тисяч) доларів США. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 8 Договору позики передбачено, що зобов'язання за даним договором припиняються виконанням Позичальником обов'язків за даним договором в повному обсязі (сума позики, проценти за користування сумою позики та штрафні санкції за порушення строків повернення суми позики). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Таким чином, станом на 22.12.2016 року заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за договором позики, згідно із наданим розрахунком, становить 570 500 доларів США та складається з: 350 000 доларів США - сума позики, 73 500 доларів США - 1% від суми позики за користування грошовими коштами (сумою позики), 112 000 доларів США - 2% від суми позики за невиконання зобов'язання, 35 000 доларів США - штраф 10% від суми позики, що підтверджується наданим суду розрахунком, наявним в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст.ст. 192,533 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до прийняття за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця - гривня, а іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України, що, відповідно, визначено у правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена у постанові пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року. Як вбачається з договору позики та розписки, розмір позики, яка підлягала поверненню боржником, визначався у іноземній валюті - долар США. Станом на 22 грудня 2016 року (день звернення до суду) 1 долар США становив 26.47 грн., а тому сума боргу в розмірі 570 500 доларів США, яка підлягає стягненню в порядку виконання договору позики, становить 15 101 135 грн. (570 500 доларів США * 26.47 грн. = 15 101 135грн.). Таким чином, оскільки відповідач в судовому засіданні не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, крім того, протягом дії договору не сплачував позику вчасно та у повному обсязі, тобто, зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, суд вважає, що зазначена вище сума боргу підлягає стягненню з нього на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладено,

Outcome: approved