Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, а саме, просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість в сумі 6079,90 грн. за кредитним договором б/н від 28.08.2006 року, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позов мотивований тим, що [PERSON] звернувся до банку (позивача) з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 28.08.2006 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 7000,00 гривень у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Позивач вважає, що таким чином [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі - договір). При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Посилається також на ст. 639 ЦК України та ст. 207 ЦК України, згідно якої правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах. Позивач зазначає, що виконав свої зобов'язання за договором, а саме, надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, в межах установленого кредитного ліміту. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту. [INFO] року позичальник, [PERSON], помер. На думку позивача, який посилається на ст. ст. 608, 1218, 1219, 1268 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадкоємцем померлого є [PERSON], яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 06.06.2017 року позивач направив претензію кредитора до Покровської державної нотаріальної контори, 28.07.2017 року отримана відповідь від Покровської державної нотаріальної контори, в якій зазначалося, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця заведена на підставі претензії ПАТ «Приватбанк». Вважає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять кредитні зобов'язання померлого позичальника, посилається на ч. 3 ст. 1296 ЦК згідно якої відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 28.08.2018 року складає 6079,90 гривень, яка складається з тіла кредиту у розмірі 4052,56 гривень та процентів у розмірі 2027,34 гривні. Ухвалою суду від 25.04.2018 року відкрите провадження у справі та призначений судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до розпорядження Покровського районного суду Дніпропетровської області №116-а від 25.09.2018 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2018 року матеріали судової справи №189/343/18 передані судді Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорній О.В. Частиною 12 статті 33 ЦПК України передбачено, що у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження. Ухвалою суду від 26.09.2018 року суддя Чорна О.В. прийняла до свого провадження справу, призначивши справу до розгляду на 30.10.2018 року, викликавши сторони в судове засідання належним чином (а. с. 114, 118,119, 154). 16.10.2018 року від відповідачки [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, просила визнати належним відповідачем [PERSON], яка є спадкоємицею померлого [PERSON] (а. с. 120). 30.10.2018 року суд ухвалив відкласти розгляд справи, оскільки відповідно до ст. 51 ЦПК України суд має право до початку першого судового засідання у справах, які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження за клопотанням позивача залучити співвідповідача, а якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом - за клопотанням позивача замінити первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ухвала, а. с. 123). Розгляд справи був відкладений до 21.11.2018 року, ухвала 01.11.2018 року направлена позивачу та була ним отримана 07.11.2018 року, згідно рекомендованого поштового повідомлення (а. с. 155). 21.22.2018 року сторони в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Розгляд справи був відкладений та призначений на 15-00 годину 18.12.2018 року, про дату, час та місце судового розгляду справи по суті сторони повідомлені належним чином. 21.11.2018 року відповідачка надала письмову заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 149). Від позивача жодних заяв та клопотань після прийняття до свого провадження даної справи до свого провадження суддею Чорною О.В. не надходило. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку розглядати справу по суті на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв'язку з неявкою всіх учасників справи. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 28.09.2006 року [PERSON] підписав заяву про надання банківських послуг та отримав дві картки - зарплатну та кредитну картку «Універсальна», встановлений кредитний ліміт в сумі 2700,00 гривень (копія, а. с. 12). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №113/2017 до майна померлого [INFO] року [PERSON] (копія спадкової справи, а. с. 129-147), [PERSON] помер [INFO] року (копія свідоцтва про смерть, а. с. 135). 03.04.2017 року донька померлого, [PERSON] надала заяву, якою прийняла спадщину після смерті [PERSON] за законом, дана заява надійшла до Покровської державної нотаріальної контори 26.04.2017 року (копія, а. с. 130). 03.04.2017 року дружина померлого, відповідачка [PERSON] надала письмову заяву, якою відмовилася від належної їй частки спадщини за законом після померлого, на користь доньки померлого - [PERSON], дана заява надійшла до Покровської державної нотаріальної контори 26.04.2017 року (копія, а. с. 131, на звороті). Родинні зв'язки між померлим, відповідачкою та [PERSON] підтверджуються наявними у спадковій справі копіями свідоцтв про народження та шлюб (а. с. 136-138). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 26.04.2017 року [PERSON] не залишив заповіту/спадкового договору (копія, а. с. 140). Претензія кредитора від 31.05.2017 року надіслана позивачем та отримана нотаріальною конторою 08 червня 2017 року (а. с. 140-141). У цій претензії позивач просить повідомити його, чи заводилася спадкова справа після померлого боржника, включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до спадкової маси, повідомити спадкоємців про наявність заборгованості перед банком у розмірі 6129,90 гривень. 21.05.2018 року завідувач Покровської державної нотаріальної контори Кривошей О.Г. надіслала на адресу [PERSON] повідомлення про наявність претензії кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» від 31.05.2017 року щодо заборгованості [PERSON] по кредитному договору б/н від 28.08.2006 року (копія, а. с. 146, зворот). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З наявних матеріалів справи судом достовірно встановлено, що відповідачка не є спадкоємцем померлого [PERSON] У той же час, позивач не надав суду заяв (клопотань) про заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача. Як випливає з норм цивільного процесуального законодавства, суд не має можливості самостійно вирішувати дане питання, про що повідомив позивача ухвалою. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 81 ЦПК України на кожну сторону покладено обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні. У зв'язку з відмовою в позові, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed