Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 09.11.2016 по 20.02.2017 року в сумі 48789,07 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 31.08.2016 року він був звільнений з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням в звязку порушенням власником законодавства про працю, про що відповідачем було видано наказ №29 від 31.08.2016 року та зроблено відповідний запис у трудовій книжці. При звільненні роботодавець не здійснив з позивачем повного розрахунку по заробітній платі, в звязку з чим [PERSON] був змушений звернутися до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вихідної допомоги при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2016 року з Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов і компанія» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 45412,30 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення рішення судом в розмірі 32984,16 грн.; вихідна допомога в сумі - 39996,21 грн.; моральна шкода 2000,00 грн. Вказана сума заборгованості стягнута за судовим рішенням була перерахована на картковий рахунок [PERSON] лише 20.02.2017 року, а тому позивач вважає, що затримка розрахунку при звільненні повинна бути розрахована за період з 09.11.2016р. по 20.02.2017 року з урахування середньоденної заробітної плати в розмірі 687,17 грн., а тому на користь позивача підлягає стягненню 48789,07 грн. В судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги і просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 09.11.2016 по 10.02.2017 року в сумі 44666,05 грн., проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. На підставі ст.169,\~224 ЦПК\~України, за письмової згоди представника позивача, суд\~ухвалює заочне рішення. Дослідивши наявні в матеріалах справи\~\~докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом установлено, що [PERSON] працював у Командитному товаристві «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія», і 31.08.2016 року він був звільнений з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням в звязку порушенням власником законодавства про працю, про що відповідачем було видано наказ №29 від 31.08.2016 року та зроблено відповідний запис у трудовій книжці. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідач при звільненні [PERSON] не здійснив з ним повний розрахунок і не виплатив нараховану заробітну плату за період з листопада 2015 року по серпень 2016 року. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2016 року з Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов і компанія» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 45412,30 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення рішення судом в розмірі 32984,16 грн.; вихідна допомога в сумі - 39996,21 грн.; моральна шкода 2000,00 грн. за вказаним рішенням видано виконавчий лист. 06.12.2016 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №334/6417/16-ц. Згідно виписки по картковому рахунку [PERSON], сума заборгованості з виконавчим документом перерахована йому 20.02.2017 року. Судом встановлено, що 10.02.2017 року відповідно до платіжного доручення за №26007001006838 КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія» на користь Дніпровського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області перераховано кошти для погашення заборгованості по відкритим виконавчим провадженням. Державним виконавцем прийнято розпорядження №53053348 від 17.02.2017 року про перерахування на зазначений стягувачем [PERSON] рахунок суми боргу. В звязку з наведеним, суд вважає, що затримка розрахунку при звільненні повинна бути розрахована за період з 09.11.2017 року по 10.02.2017 і становить 65 робочих днів. Сума середньоденної заробітної плати за період червень 2016 липень 2016 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100 та на підставі довідки наданої відповідачем складає 687,17 грн. Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 65 днів х 687,17 грн. = 44666,05 грн. Згідно ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, а тому підлягають задоволенню з вищенаведених підстав. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 09.11.2017 року по 10.02.2017 в сумі 44666,05 грн. Згiдно ст.18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто вiдповiдач є вiдповiдальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходiв фiзичних осiб, який утримується з нарахованої виплати А отже, виплата стягнутих на користь позивачки сум має бути здійснена з урахуванням вказаних положень Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved