Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з Поліського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру «Поліськгеодезкартографія» на її користь компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 40486,43 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку з дня наступного за днем звільнення за період з 05.08.2014 року по 22.04.2019 року у розмірі 179912,22 грн. без урахування податків та обов`язкових платежів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що починаючи із вересня 1976 року працювала на посаді техніка топографа в Поліському державному підприємства геодезії, картографії та кадастру «Поліськгеодезкартографія». 04.08.2014 року позивач звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Крім того, зазначила, що судовим наказом, виданим Богунським районним судом м. Житомира від 19.12.2014 року стягнуто із Поліського державного підприємства Геодезії, картографії та кадастру ДП «Поліськгеодезкартографія» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій але не виплаченій заробітній платі в розмірі 30 473,78 грн. станом на 27.10.2014 року. Згідно листа Державної казначейської служби України від 12.03.2019 року, сума заборгованості за судовим наказом не виплачена. За таких обставин вважає, що відповідач повинен виплатити йому, як працівникові, його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 05.08.2014 року по 22.04.2019 року, що відповідає вимогам ст. 116 та ст. 117 КЗпП України, компенсацію втрати частини грошового доходу в результаті порушення його трудових прав. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.05.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона позов підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка, направлена відповідачу повернулась на адресу суду не врученою адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі т..ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до т.. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.08.2014 року згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін [PERSON] була звільнена із посади техніка топографа Поліського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру «Поліськгеодезкартографія». Судовим наказом № 295/17668/14-ц, виданним Богунським районним судом м. Житомира від 19.12.2014 року стягнуто із Поліського державного підприємства Геодезії, картографії та кадастру ДП «Поліськгеодезкартографія» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій але не виплаченій заробітній платі в розмірі 30 473,78 грн. станом на 27.10.2014 року. Згідно т.. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 115 КЗпП України визначено строки виплати заробітної плати. Згідно частини першої цієї статті заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Окрім того, згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (п. 20, 21 постанови Пленуму). Відповідно до пункту 2 наведеного Порядку у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Згідно пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Зі змісту форми ОК 5 Індивідуальних відомостей про застраховану особу складеної відносно позивача [PERSON] виданої органами Пенсійного фонду України вбачається, що останніми двома повними місяцями її роботи є червень 2014 року (заробітна плата становила 1796,14 грн. за 19 відпрацьованих днів) та липень 2014 року (4596,89 грн. за 23 відпрацьований день). Таким чином, середньоденний заробіток позивача складає 152,21 грн. = (1796,14 грн. + 4596,89 грн.)/42. У зв`язку із цим, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку за період із 05.08.2014 року по 22.04.2019 року, тривалість якого складає 1182 робочих дні, становить 179912,22 грн.( 152,21 грн. х 1182 дні). У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159 (із змінами та доповненнями), компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць ( після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін ( індекс інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Таким чином сума компенсації, яка вирахувана шляхом множення заборгованості, яка виникла за період з 05.08.2014 року по 22.04.2019 року на добуток індексів інфляції за вказаний період, що становить 40486,43 грн. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 05.08.2014 року по 22.04.2019 року у розмірі 179912,22 грн. та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 40486,43 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Outcome: approved