Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 23.08.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNABRC04230053, відповідно якому остання отримала кредит в сумі 8 118 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00 % на рік. З моменту отримання кредиту та по теперішній час відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь кредитну заборгованість у розмірі 21 188, 60 грн. та судові витрати в розмірі 229, 40 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Причину своєї неявки не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 23.08.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNABRC04230053, відповідно якому остання отримала кредит в сумі 8 118 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст.ст.625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Відповідно п.5.2 договору № DNABRC04230053 від 23.08.2007 року при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязанний сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Згідно п.5.3 Умов надання споживчого кредиту № DNABRC04230053 від 23.08.2007 року, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитним договором № DNABRC04230053 від 23.08.2007 року, внаслідок чого станом на 30.10.2013 року заборгованість за кредитом складає 1 261, 55 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом складає 7 205, 67 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом складає 262, 32 грн., грн., суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 8 729, 54 грн. на користь позивача. У відповідності до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі зазначеної норми Закону, суд вважає можливим зменшити розмір нарахованої пені та стягнути з відповідача пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором як тіло кредиту в розмірі 1 261, 55 грн. Вимоги позивача про стягнення, окрім пені, також і штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 985, 17 грн. (процентна складова) не підлягають задоволенню з огляду на таке. За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Банк же в своєму позові просив застосувати до боржника подвійну цивільну-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечать вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що відповідач ухиляється від добровільної вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що вона підлягає стягненню у примусовому порядку. Таким чином, із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість в загальній сумі 9 991, 09 грн. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 229, 40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial