Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів матеріальної шкоди у розмірі 3120 грн. 60 коп. та моральної у розмірі 5000 грн., заподіяні у зв'язку з знищенням його майна. А саме , 29.08.2014 року відповідач [PERSON] та інші особи за допомогою сокири та металевої труби знищила його паркан з шиферу і стічні відливи на території двору будинку [ADDRESS]. 02.10.2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] та інша особа на території вказаного домоволодіння побили бордюрну плитку та водостічні труби , сокирою та металевою трубою понівечили паркан зі сторони вулиці Гагаріна. 04.10.2014 року відповідач [PERSON] та інші особи перебили 25 шт. бордюрної плитки.Вказаними діями йому було заподіяно матеріальної шкоди , що відповідає вартості матеріалів на суму 2080 грн. 40 коп. : 14 шт. 8-хвильової шиферини , вартість кожної -96 грн., на суму 1344 грн.; 25 шт. тротуарного бордюру ,розміром 60х20х5 см., вартість кожного - 16 грн., на суму 400 грн.; 84 шт. саморізу ,довжиною 90 мм., вартість кожного - 0,30 грн., на суму 25,20 коп.; 4 шт. завіс гаражних , вартість кожного -31 грн., на суму 124 грн.; 2 шт. навісних замків, вартість кожного - 51 грн., на суму 102 грн. ; 24 шт. болтів, вартість кожного -2,70 грн., на суму 64,80 грн.; 24 шт. гайки М10 , вартість кожної 0,05 грн., на суму 1,20 грн.; 24 шт. шайби М10, вартість кожної 0,80 грн., на суму 19,20 грн. Крім того , позивач просить стягнути вартість робіт по встановленню паркану , що становить 50% від загальної суми витраченого матеріалу для паркану та вказаного вище , що становить 1040,20 грн. А тому , загальна сума матеріального збитку складає 3120, 60 грн. Також діями відповідачів позивачу було заподіяно і моральної шкоди , яку він оцінює в 5000 грн. Так , 2 та 3 жовтня 2014 року звертався до лікарні з приводу гіпертонічного кризу. Протягом тривалого часу відчуває сильний біль у серці , почуття слабкості , головокружіння , оніміння рук та ніг, внаслідок чого постійно відвідує лікарню та змушений витрачати час та кошти для відновлення здоров'я , тоді як давно перебуває на пенсії і отримує її мінімальний розмір. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила , що з позивачем по справі перебувають у тривалих неприязних відносинах. Так , їй належить [ADDRESS], а він є власником та проживає з сім'єю у [NUMBER] цього ж будинку . Двір вказаного будинку загального користування , його земля належить до земель комунальної власності Олександрівської селищної ради. Сусід самовільно звів шиферний паркан посеред двору та залишив їй вузький прохід до квартири , проїхати до власного гаражу не можливо, а тому не можуть поставити до нього автомобіль . Нещодавно робили ремонт у квартирі і вказаний паркан суттєво перешкоджав їм у його проведенні, так як будівельні матеріали і сміття мусили заносити і виносити з двору вручну. Крім того , раніше з вул.Гагаріна до їх спільного двору були ворота , через які здійснювався проїзд і позивачем, і її сім'єю. Але потім , щоб вони не могли заїхати до двору, позивач встановив замість воріт секцію паркану , яка надівається на гаки . Коли йому необхідно заїхати до двору , то він її знімає , а потім ставить на місце та замикає на навісні замки , щоб ніхто , крім нього , не мав можливості таким чином заїхати до двору. Вказаними діями позивач перешкоджає користуватися її власністю - квартирою у вказаному будинку. Мирним шляхом вирішити спір неможливо , а тому вона зверталася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні майном , але їй було відмовлено , так як лише власник землі Олександрівська селищна рада має право нею розпоряджатися. Рішенням її виконкому від 28.08.2014 року було зобов'язано позивача і її забезпечити вільний доступ до своїх помешкань двору загального користування. Однак , і після цього нічого не змінилося. А тому вона , з метою доступу до свого помешкання ( заїзду автотранспорту ) зірвала та викинула 2 навісні замки, які позивач встановив на арматурній секції паркану зі сторони вул.Гагаріна, та розбила 14 шт. листів шиферного паркану . Позов не визнає , так як вважає свої дії правомірними , оскільки сусід не мав права заважати їй користуватися власним помешканням. Інше майно позивача , ні вона , ні її син відповідач [PERSON] не пошкоджували. На фотознімку , наданому до справи позивачем сфотографований її син , [PERSON] , що переносить у дворі великий камінь. Пояснила , що , скоріш всього , цей фотознімок був виконаний , коли вони проводили ремонт. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди також не визнала , оскільки позивач сам власними неправомірними діями створив дану конфліктну ситуацію. До того ж більше 20 років хворіє на серцево-судинне захворювання , а тому його звернення до лікаря з приводу хронічного захворювання ніяким чином не пов'язане з її діями. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився , оскільки він був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді - рекомендованим листом з повідомленням по місцю його реєстрації та шляхом вручення повістки його матері -відповідачу [PERSON], то суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Свідок [PERSON] ,допитаний у судовому засіданні , пояснив , що працює заступником голови Олександрівської селищної ради. Сторони зверталися до селищної ради з приводу врегулювання спору щодо користування загальним двором багатоквартирного будинку по [ADDRESS]. Даний будинок був переданий на баланс селищної ради від цукрозаводу, земельна ділянка біля нього належить селищній раді. Будь-яке будівництво має проводитися за погодження сусідів , селищної ради , дозвільних служб. Сторони мають рівні права щодо користування спільним двором.Рішенням виконкому Олександрівської селищної ради №122 від 28.08.2014 року сторін зобов'язано забезпечити вільний доступ до своїх помешкань, а саме - мова йшла лише про вільний доступ до квартир ( про проїзд питання не обговорювалося ) . Слід відмітити , що селищна рада позбавлена можливості врегулювати вказаний спір , оскільки може виносити рішення лише рекомендуючого характеру . Жодних заходів реагування на невиконання своїх рішень громадянами вжити неправомочна. Також такої компетенції позбавлені і органи архітектурно-будівельного контролю щодо самовільно зведених парканів. Вважає , що спір між сторонами має вирішуватися лише у суді , так як мова йде про порушення права власності щодо користування майном. Заслухавши сторони , свідка , вивчивши матеріали справи , матеріалів перевірки Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області , суд вважає ,що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно технічного паспорту на квартиру та свідоцтва на право власності на житло [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] та [NUMBER], [ADDRESS] , відповіді Олександрівської селищної ради (а.с. 41-42,67,72-77,135) [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] є власниками квартир в багатоквартирному будинку( на 3 квартири ) по [ADDRESS] ; позивач -[NUMBER], а відповідачі - [NUMBER] ; земельна ділянка , на якій розташований вказаний будинок належить до земель комунальної власності Олександрівської селищної ради, не наданих у власність та користування. В'їзд з вулиці Гагаріна до двору ,по техпаспорту сторін, зі сторони їх квартир не відображений . Рішенням Олександрівського районного суду від 10.07.2014 року (а.с. 69-71) було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні прибудинковою територією загального користування по [ADDRESS] , у тому числі зобов'язання знести шиферний паркан у подвір'ї , та не перешкоджати проїзду легкового транспорту, шляхом зобов'язання надати ключ від замка на воротах у зв'язку з тим , що цілковите право на розпорядження зазначеною ділянкою належить виключно органу місцевого самоврядування - Олександрівській селищній раді. Згідно рішення виконкому Олександрівської селищної ради №122 від 28.08.2014 року (а.с.43) зобов'язано мешканців [PERSON] та [PERSON] забезпечити вільний доступ до своїх помешкань двором загального користування по [ADDRESS] . Згідно рахунку без номера від 18.12.2014 року підприємця [PERSON] (а.с.44) вартість робіт по встановленню паркану складає 50% від загальної суми витраченого матеріалу для паркану. Згідно довідки ПП [PERSON] від 18.12.2014 року (а.с.46) вартість 1-ї 8-хвильової шиферини становить 96 грн.00 коп.; саморізу ,довжиною 90 мм., - 0 грн. 30 коп.; тротуарного бордюру,розмірами 60х20х5 см., становить 16 грн. 00 коп.; завісу гаражного - 31 грн. 00 коп., навісного замка - 51 грн.00 коп. Згідно довідки Олександрівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Олександрівського районного центру ПМСД за №185 від 03.10.2014 року (а.с. 45) [PERSON] звертався до лікаря 02.10.2014 року , 03.10.2014 року з приводу ІХС ІІ ст., гіпертонічного кризу. Згідно висновку про результати розгляду звернення ДІМ Олександрівського РВ УМВС України в області Гретченко О.В. від 30.08.2014 року , зареєстрованого в ЄО №1541 , що був закінчений у зв'язку з наявністю між учасниками цивільно-правових відносин, ( а.с.16 ) 29.08.2014 року до ЧЧ Олександрівського РВ УМВС України в області надійшло телефонне повідомлення від [PERSON] про те , що вказаної дати [PERSON] пошкодила паркан в його домоволодіння. Перевіркою було встановлено , що 29.08.2014 року [PERSON] пошкодила паркан , який межує поряд із домоволодінням [PERSON] , мотивуючи це тим , що даний паркан не дає їй вільного доступу до гаражу. [PERSON] пояснив , що [PERSON] пошкодила 14 листів паркану із шиферу, вартістю одного листа шиферу - 86 грн. Згідно висновку про результати розгляду звернення ДІМ Олександрівського РВ УМВС України в області Гретченко О.В. від 03.10.2014 року , зареєстрованого в ЄО №1746, що був закінчений у зв'язку з наявністю між учасниками цивільно-правових відносин, ( а.с.17 ) 02.10.2014 року до ЧЧ Олександрівського РВ УМВС України в області надійшло телефонне повідомлення від [PERSON] про те , що 02.10.2014 року [PERSON] пошкодила паркан, який стоїть на межі їх домоволодіння. Перевіркою було встановлено , що 02.10.2014 року [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON] , близько , 10.00 год. приїхали додому та помітили , що на місці , де раніше стояли ворота , знаходиться секція паркану , яка кріпиться на завісах , даний паркан [PERSON] разом із чоловіком зняли із завіс та заїхали до двору , так як даний двір , як пояснює [PERSON], ділиться на 3 сім'ї та вони також мають право на вільний доступ до домоволодіння . Згідно висновку про результати розгляду звернення ДІМ Олександрівського РВ УМВС України в області Гретченко О.В. від 06.10.2014 року , зареєстрованого в ЄО №1760, що був закінчений у зв'язку з наявністю між учасниками цивільно-правових відносин, ( а.с.15 ) 04.10.2014 року до ЧЧ Олександрівського РВ УМВС України в області надійшло телефонне повідомлення від [PERSON] про те , що 04.10.2014 року сусід пошкодив паркан , металевий відлив та бордюр в його домоволодінні. Перевіркою було встановлено, що 04.10.2014 року [PERSON] приїхав до себе додому та зняв паркан , який установив [PERSON], відігнув відлив та прийняв бордюри , в результаті чого вказані речі отримали механічні пошкодження для того , щоб проїхати до свого дому. Так як даний паркан являється спільним у обох власників подвір'я , то [PERSON] вважав , що своїми діями не руйнує паркан , а робить доступ до двору . Згідно протоколу огляду місця події від 04.10.2014 року за вказаною перевіркою , виявлено частини бетонних бордюрів різного розміру. [PERSON] пояснив , що прийняв бордюри з землі , які заважали проїхати автомобілем у двір. На фотознімках без дати та прив'язки до адреси (а.с.34-38,66 ) відображено шиферний паркан на території двору ; молодого чоловіка, що несе камінь; уламки шиферу ; секцію арматурного паркану , що лежить на землі ; каміння та 2 бордюри різної форми , що складені на купу; купу уламків каміння. Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди , та керується главами 29 «Захист права власності», 82 «Відшкодування шкоди» ЦК України . Згідно ч.3 ст.386 ЦК України - власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ч.1, ч.2.п.1 ст.22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1, ч.2 п.п.2,3 ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Приймаючи до уваги викладене ,суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні було встановлено , що сторони є власниками квартири [NUMBER] та [NUMBER] у 3-х квартирному одноповерхового будинку , а земельна ділянка загального його двору належить до земель комунальної власності Олександрівської селищної ради, не наданих у власність та користування. Між сторонами довготривалий час триває конфлікт щодо користування вказаною земельною ділянкою. Шиферний паркан на території двору будинку , що умовно розділяє ділянки сторін , був збудований позивачем [PERSON]. з власної ініціативи . Відповідач [PERSON] заперечувала проти його будівництва , оскільки таким чином став неможливий проїзд до її гаражу , а для проходу до дверей її квартири сусід залишив лише невеликий прохід. Спроби вирішити вказану проблему у судовому порядку та через Олександрівську селищну раду , позитивного результату не дали . А тому ,29.08.2014 року відповідач [PERSON] зняла 14 листів шиферного паркану та пошкодила їх , шляхом розбиття . Зазначене підтвердила вона сама у судовому засіданні , також це було встановлено і матеріалами висновку про результати розгляду звернення ДІМ Олександрівського РВ УМВС України в області Гретченко О.В. від 30.08.2014 року , зареєстрованого в ЄО №1541. Також відповідач [PERSON] визнала у судовому засіданні пошкодження 2-х навісних замків , які знаходилися на секції арматурного паркану зі сторони вул.Гагаріна для здійснення заїзду у двір. Так , раніше замість вказаної секції знаходилися ворота через які здійснювався в'їзд до двору . Але потім позивач [PERSON]. встановив замість них секцію паркану , яка у разі необхідності проїзду знімалася , а потім встановлювалася на місце. Для неможливості користування іншими особами даним проїздом , він встановив по обидві сторони секції паркану 2 навісні замки. Суд приходить до висновку , що оскільки у судовому засіданні було встановлено пошкодження відповідачем [PERSON] вказаного майна , то його вартість підлягає відшкодуванню у повному обсязі. Доводи відповідача [PERSON] про те , що її дії є правомірними , оскільки позивач не має права заважити їй користуватися квартирою та гаражем , обмежувати заїзд до двору , самовільно у дворі загального користування встановлювати шиферний паркан , суд не може взяти до уваги , оскільки вказаний спір необхідно вирішувати у судовому порядку і лише за наявності відповідного рішення здійснювати демонтування , а не самовільно руйнувати майно позивача. При вивченні матеріалів справи та матеріалів перевірок Олександрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області було досліджено 2 довідки з різною вартістю вказаного майна. Так , згідно довідки ПП «Дигдало» вартість 1-го листа шиферу на серпень 2014 року складає 86 грн. Згідно довідки ПП «Рули» вартість 1-го листа шиферу на грудень 2014 року складає 96 грн. Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України - розмір збитків , що підлягають відшкодуванню потерпілому , визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або до виконання робіт , необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно ,суд бере до уваги інформацію довідки найближчої до дня розгляду справи - ПП «Рули». Надання вказаної довідки на вимогу начальника райвідділу , а не сторони провадження , не спростовує достовірності наданої інформації, як про те зазначає представник відповідача. А тому , відшкодуванню заподіяної матеріальної шкоди підлягає 1446 гривень 00 копійок ( 14 листків шиферу х 96 грн. =1344 грн. та 2 навісні замки х 51 грн.=102 грн.) Пошкодження та знищення іншого майна відповідачами не було доведено у судовому засіданні . Фотознімок , на який посилається позивач , відображає лише те , що відповідач [PERSON] переносить камінь, що не підтверджує руйнування бордюрів. Фотографія купи каміння та декількох бордюрів також не може бути доказом, що це наслідки розбивання тротуарних бордюрів і вказані дії були вчинені відповідачами. Згідно матеріалів перевірки Олександрівського РВ УМВС України в області за зверненням позивача , зареєстрованого в ЄО №1760, при огляді місця події від 04.10.2014 року виявлено частини бетонних бордюрів різного розміру. [PERSON] пояснив , що прийняв бордюри з землі , які заважали проїхати автомобілем у двір. Тобто , жодних доказів пошкодження бордюрів відповідачами не отримано. А тому , позовні вимоги в частині стягнення заподіяної матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню - на вищезазначену суму і лише з відповідача [PERSON] Позовні вимоги в частині стягнення витрат на будівництво шиферного паркану також не можуть бути задоволені з наступних підстав. Довідку ПП «Савеленко» від 18.12.2014 року щодо вартості робіт по встановленню паркану у розмірі 50% від загальної суми витраченого матеріалу для паркану , суд не може взяти до уваги . Так, відсутня інформація , який перелік та кількість матеріалів була витрачена ( або має бути витрачена) для будівництва паркану, чи займається вказаний приватний підприємець даним видом робіт, чи надана довідка вартості стосується спорудження саме шиферного паркану . У задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн., суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем не було надано до суду доказів її заподіяння . Так , на підтвердження позивач надав довідку про звернення до лікаря 02.10.2014 року , 03.10.2014 року з приводу ІХС ІІ ст., гіпертонічного кризу. Як було встановлено у судовому засіданні , зі слів самого позивача , він хворіє на серцево-судинні захворювання 20 років, внаслідок чого він змушений звертатися до лікарні та періодично проходити курс лікування. Доказів , що саме після конфліктів погіршувався стан його здоров'я і вони призвели до гіпертонічного кризу, подано не було. Згідно ст.88 ЦПК України - понесені позивачем судові витрати необхідно стягнути на його користь з відповідача [PERSON] пропорційно до задоволених вимог. Так , позивач мав сплатити по 243,60 грн. за вимоги майнового та не майнового характеру, тоді як по одній з вимог сплатив 312,06 грн., переплативши 68,46 грн., яку позивачу необхідно повернути як зайво сплачену. Так як задоволенню підлягають 46,34% вимог матеріального характеру , то стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути вказаний відсоток від 243,60 грн. сплаченого судового збору , що становить 112,88 грн. Оскільки у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди необхідно відмовити, то і сплачений судовий збір за вказану вимогу відшкодуванню не підлягає.

Outcome: approved