Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив в ході судового розгляду справи, до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення, третя особа - Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, посилаючись на те, що відповідно до рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07.02.2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPS0GK00000075 від 13.07.2007 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], для задоволення вимог банку на загальну суму 117795,70 гривень. В іпотечній квартирі станом на 14.11.2014 року зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та неповнолітній - [PERSON], [INFO]. Вищезазначена квартира, що належить [PERSON], [PERSON], перебуває в якості забезпечення виконання боржником зобов'язань за кредитним договором відповідно до договору іпотеки №ZPS0GK00000075 від 13.07.2007 року. 14.04.2014 року за вих.№30.1.0.0/2-624 іпотекодавцям були направлені рекомендованими листами вимоги щодо виселення осіб, які зареєстровані та мешкають у іпотечній квартирі, однак станом на теперішній час зазначену вимогу відповідачами не виконано, тому позивач змушений звернутися до суду з питанням про виселення осіб, які зареєстровані та мешкають у іпотечній квартирі, за адресою: [ADDRESS], та просить суд виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] з квартири [ADDRESS], судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON], яка діє в своїх інтересах та і інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON], повідомлені судом своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилися і не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, взявши до уваги заяву представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності, в інтересах дитини проти задоволення позову заперечував. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, надані позивачем, та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.07.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач (банк), та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір №ZPS0GK00000075, згідно з п.7.1 якого банк надав позичальнику кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 5000,00 доларів США, а [PERSON], в свою чергу, зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 13.07.2022 року та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором (а.с.5-7). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №ZPS0GK00000075 від 13.07.2007 року між [PERSON], [PERSON] (іпотекодавці) та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач (банк) був укладений іпотечний договір №ZPS0GK00000075 від 13.07.2007 року, згідно з яким іпотекодавці передали в іпотеку належне їм на праві власності нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], (а.с.8-11). Пунктом 16.7.2 іпотечного договору №ZPS0GK00000075 від 13.07.2007 року передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Крім цього, пунктом 18.12 іпотечного договору №ZPS0GK00000075 від 13.07.2007 року встановлено, що іпотеко давці зобов'язалися не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07.02.2014 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - Комунарський районний відділ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, позов задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPS0GK00000075 від 13.07.2007 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], для задоволення вимог банку на загальну суму 117795,70 гривень (а.с.12-13). У частині 1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч.3 ст.109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом із вимогою, передбаченою ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку». Виходячи із аналізу наведених правових норм, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Відповідна позиція викладена в п.43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». У матеріалах справи містяться вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» вих.№30.1.0.0/2-624 від 14.04.2014 року про добровільне звільнення відповідачами нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Факт отримання вимоги відповідачами підтверджується реєстром поштових відправлень - рекомендованих листів з повідомленням (а.с.15), однак після спливу місячного терміну відповідачі добровільно квартиру не звільнили. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Таким чином, враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, і оскільки відповідачі на вимогу банку після спливу місячного терміну добровільно не звільнили квартиру, тому вони підлягають примусовому виселенню із житла, на яке було звернуте стягнення за рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07.02.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved