Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому, з врахуванням його уточнення, просив визнати за ним, в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно: - ? частину житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]; - на ? частину цього будинку в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]; - на ? частину земельної ділянки, площею 1,2810 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]; - на ? частину цієї ж земельної ділянки, площею 1,2810 га, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]; - на ? частину земельної ділянки, площею 2,7044 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]; - на ? частину цієї ж земельної ділянки, площею 2,7044 га, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті матері [PERSON] та сестри [PERSON] залишилася зазначена спадщина, яку він не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність неналежним чином оформлених правовстановлюючих документі на спадкову нерухомість, оскільки спадкодавці, отримавши майно в порядку спадкування, не переоформили її на себе, а також через формальну наявність іншого спадкоємця - [PERSON], який був зареєстрований з померлою матір'ю [PERSON] на час її смерті. Посилаючись на те, що він є спадкоємцем першої черги після смерті матері та спадкоємцем другої черги після смерті сестри і прийняв спадщину, але через зазначені обставини не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча будинок та земельні ділянки в порядку спадкування згідно зі ст. 1218 ЦК України перейшли до власності матері та сестри і на час їх смерті входили до спадкового майна, а відповідач не заперечує проти оформлення ним спадщини і до того ж спадщину не прийняв, так як не проживав з померлою, хоча і був зареєстрований з нею, тому просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглянути справу без їх участі, а позов задовольнити. При цьому відповідач в своїй заяві про визнання позову підтвердив, що не проживав з померлою матір'ю [PERSON] на час її смерті, і таким чином спадщину не прийняв. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляду справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в с. Мішково-Погорілове Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Спадщину після його смерті прийняли його дружина [PERSON], та його син - [PERSON], тобто позивач в справі. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 28 жовтня 2010 року, виданого Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області, кожен із них успадкував право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку. Позивач [PERSON] своє право власності на ? частину будинок зареєстрував 23 листопада 2010 року в належному державному органі. В той же час, [PERSON] померла [INFO] і за свого життя право власності на зазначену 1/2 частку будинку зареєструвати не встигла. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно, а саме: - 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який вона отримала в порядку спадкування після смерті чоловіка; - земельну ділянку площею 1,2810 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області, і належала їй на підставі державного акту серії [NUMBER], виданого 19 січня 2012 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області. - земельну ділянку площею 2,7044 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області, і належала їй на підставі державного акту серії [NUMBER], виданого 19 січня 2012 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. На час відкриття спадщини (час смерті) з [PERSON] проживав син [PERSON], тобто позивач у справі, та дочка [PERSON], які прийняли спадщину. Вони, відповідно до ст. 1261 ЦК України, відносяться до спадкоємців першої черги за законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1267 ЦК України їх частки у спадщині є рівними, тобто до кожного з них перейшло в порядку спадкування право власності на 1/2 частку кожного виду спадкового майна. Таким чином кожен із них успадкував наступне: - 1/4 частину зазначеного житлового будинку; - 1/2 частину земельної ділянки, площею 1,2810 га; - 1/2 частину земельної ділянки площею 2,7044 га. Однак [PERSON] померла [INFO] і за свого життя не встигла зареєструвати отримане у спадщину майно і після її смерті на нього відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги спадкування за законом відносяться діти та батьки спадкодавця. Серед таких є її син [PERSON], тобто відповідач в справі. Відповідно до довідки Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 5 грудня 2016 року на час смерті [PERSON] з нею були зареєстровані син [PERSON] та брат [PERSON], тобто позивач. В той же час, як визначають положення ст. 1268 ЦК України для прийняття спадщини спадкоємець повинен проживати з померлим спадкодавцем, а не бути зареєстрованим з ним. Відповідно до письмової заяви-пояснення залученого до участі в справі відповідача [PERSON], він вказав, що не претендує на спадщину і не прийняв її, оскільки на час смерті матері з нею постійно не проживав. Інших спадкоємців першої черги, які б прийняли спадщину судом не встановлено. Відповідно до ст. 1262 ЦК України до спадкоємців другої черги відносяться рідні брати та сестри спадкодавця. Позивач в справі [PERSON], як спадкоємець другої черги за законом після смерті своєї сестри [PERSON], прийняв спадщину після її смерті, оскільки проживав з нею на час відкриття спадщини. Таким чином він є єдиним спадкоємцем спадкового майна після смерті сестри. Далі, під час оформлення спадщини він отримав роз'яснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку, оскільки не представив належним чином оформлені оригінали правовстановлюючих документів на дану нерухомість. Так, було з'ясовано, що спадкодавці - його мати та сестра, отримавши майно в порядку спадкування, не встигли за свого життя зареєструвати його належним чином. За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Однак це не скасовує належність спадкодавцям спадкових будинку та ділянок. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що частини будинку та ділянок належали [PERSON] та [PERSON] і це майно входило до складу спадщини після їх смерті, а тому в порядку спадкування повинні відійти спадкоємцям, тобто позивачу, як спадкоємцю за законом, який прийняв спадщину. В позасудовому порядку вирішити це питання позивач не взмозі через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно та неоформлення спадкодавцем правовстановлюючих документів на отриману за життя спадкове майно. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved