Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO] року, право власності на земельну ділянку, площею 6,14 га, розташовану в межах території Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказував, що після смерті матері залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке він не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документу на майно - в оригіналі державного акту про право власності на ділянку є незавірене виправлення. Посилаючись на те, що він прийняв спадщину і наданою копією державного акту, підтверджується належність ділянки померлій, тому просив винести рішення про визнання за ним права власності на цю спадкову землю в порядку спадкування за законом. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглядати справу без їх участі, а позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] року в смт. Воскресенське Жовтневого району Миколаївської області померла громадянка [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно, в тому числі на земельну ділянку, площею 6,14 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області. Ділянка належала їй на праві приватної власності відповідно до державного акту серії [NUMBER], виданого їй Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області 20 березня 2000 року. За положеннями ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після її смерті є її син - [PERSON]. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, оскільки проживав разом з нею на час відкриття спадщини (час смерті). Інших спадкоємців першої черги судом не встановлено. Однак звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини на зазначену ділянку, він отримав роз'яснення про неможливість оформлення спадщини в такому порядку, оскільки право власності не підтвердив належними правовстановлюючими документами: в оригіналі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку прізвище власниці було зазначено з помилкою - «Буртник». В подальшому, за достовірно невідомих обставин, в цьому написаному з помилкою прізвищі власниці буква «и» була виправлена без завірення на букву «і». Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на будинок можлива за представлення правовстановлюючих документів, оформлених належним чином. В той же час земельна ділянка належала померлій [PERSON] за час її життя, що підтверджується як самим державним актом, який не скасований і є діючим, так і витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданої 30 липня 2015 року відділом Держземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області. Наявна в державному акті інформація, в тому числі про місце проживання власниці та місце розташування ділянки, співпадає з аналогічною інформацією в інших документах на її ім'я, що також вказує на належність державного акту спадкодавці. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що вказане майно належало за життя [PERSON] і після її смерті воно входить до складу спадщини і в порядку спадкування має перейти до її спадкоємців, тобто до єдиного встановленого спадкоємця першої черги - позивача у справі. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved