Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 листопада 2013 року між КС «Херсонський кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5233, згідно якого Спілка надала їй кредит в сумі 18 000 грн. 00 коп. на строк до 25.11.2014 року, а вона прийняла на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, передбачених кредитним договором. З метою забезпечення повернення [PERSON] суми кредиту та процентів за користування кредитом, з [PERSON] був укладений договір поруки №5233 від 25.11.2013р., згідно якого остання зобов'язалася перед позивачем солідарно відповідати за виконання [PERSON] свого зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, в тому числі за повернення кредиту та відсотків. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором №5233 від 25.11.2013 року не виконала, станом на 13.08.2014 року її заборгованість перед позивачем складає 25 437 грн. 49 коп. грн., що складається з суми зобов'язання по сплаті кредиту 16 669 грн. 39 коп., суми нарахованих відсотків за цей період в розмірі 8 768 грн. 10 коп., тому просив стягнути з відповідачів солідарно зазначену суму, а також судові витрати. Представник позивача в процесі розгляду справи неодноразово уточняв позовні вимоги. В останній редакції просив суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача загальну суму боргу в розмірі 33382 грн. 90 коп., з яких 16 669 грн. 39 коп. - зобов'язання по сплаті кредиту, 16713 грн. 51 коп. - сума несплачених відсотків, які виникли станом на 02.10.2015 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримала із зазначених вище підстав, пояснивши, що у звязку з простроченням виконання кредитного зобовязання за кредитним договором, відповідно до п. 9.2. Договору позичальнику були нараховані відсотки з підвищеною ставкою 96 %, тобто 0,2630 % за кожен день користування кредитом. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково, не погодившись з фактом та розміром неустойки, нарахованої в якості процентів за кредитним договором, просивши застосувати розстрочку до стягнення суми боргу за кредитним договором, у звязку з важким матеріальним становищем позичальника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно з положеннями ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Судом встановлено, що між кредитною спілкою Херсонський кредит та [PERSON] 25.11.2013 року був укладений договір споживчого кредиту № 5233. Згідно п. 1.1 зазначеного договору позивач зобов'язався надати грошові кошти у кредит позивальнику [PERSON] в сумі 18 000 грн. 00 коп., а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 48 відсотків річних. Відповідно до графіку погашення кредиту, що є додатком до договору споживчого кредиту №5233 від 25.11.2013 року, сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків помісячно, згідно якого позичальник повинен кожен місяць сплачувати відповідачу 1916 грн. 45 коп. Кінцевий термін сплати кредиту відповідно до договору та розрахунку - 25.11.2014 року. Відповідно до п. 1.1 між [PERSON] та КС Херсонський кредит, укладено договір поруки №5233 від 25.11.2013р., відповідно до якого поручитель зобов'язалася відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 25.11.2013 року №5233. Згідно п. 2.1 договору поруки, у разі невиконання позичальником за відповідним кредитним договором, позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно довідки-розрахунку, наданого позивачем, [PERSON] станом на 20.08.2015 року свої зобов'язання по кредитному договору №5233 не виконала, в результаті чого її заборгованість за зазначеним кредитним договором перед кредитною спілкою Херсонський кредит складає 38 382 грн. 90 коп. з яких: загальна сума боргу за тілом кредиту - 16 669 грн. 39 коп., заборгованість за відсотками складає 21713 грн. 51 коп. Із заяви позивача від 02.10.2015 р. вбачається про зменшення позовних вимог до 33382 грн. 90 коп. у звязку із частковою сплатою боргу відповідачем [PERSON] у сумі 5000 грн. Оскільки [PERSON] протягом дії кредитного договору суму кредиту у розмірі 16669 грн. 39 коп. відповідно до умов споживчого кредитного договору №5233 від 25.11.2013 року вчасно та у повному обсязі не сплатила, доказів про виконання свого обовязку в частині сплати заборгованості не надала, що також не заперечувалося представником відповідача під час судового розгляду та підтверджено матеріалами справи. Враховуючи, що кредитний договір забезпечено порукою, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по сплаті кредиту є обґрунтованими. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо не врахування позивачем сум, сплачених відповідачем [PERSON] за відсотками за період з грудня 2013 року по 21 серпня 2015 р. у розмірі 9733,94 грн., оскільки вони спростовуються Розрахунком позивача від 20.08.2015 р., відповідно до якого зазначені суми враховані позивачем та не включалися до позовних вимог в якості заборгованості. Щодо інших вимог, то як вбачається з п. 9.2 кредитного договору, у випадку прострочення виконання кредитного зобов'язання за цим договором позичальником, на нього покладається обов'язок сплати процентів за користування кредитом в подвійному розмірі від розміру процентної ставки зазначеній у п. 1.1. за весь період прострочення. За довідкою-розрахунком, станом на 20.08.2015 року позивачем нарахована відповідачеві [PERSON] заборгованість за відсотками за 572 дні прострочення зі ставкою 96 %, тобто 0,2630 % за кожен день користування кредитом на підставі п. 9.2. Кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 627, ч.1 ст. 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням умов цього Кодексу. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Ч.4 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і порядку, установлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобовязаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У п. 29 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. № 5 зазначено, що при підвищенні процентної ставки зясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З п.п. 4 п. 3.1.2.Договору споживчого кредиту № 5233 вбачається, що Кредитодавець зобовязаний у разі зміни відсоткової ставки за кредитом повідомити у письмовій формі Позичальника про зміни протягом 7 (семи) банківських днів з дня прийняття рішення про такі зміни і не менше, ніж за 15 (п'ятнадцять) днів до вступу в дію таких змін. Оскільки, доказів того, що КС Херсонський кредит в порядку, установленому Договором споживчого кредиту № 5233 та законом повідомила відповідачів про підвищення процентної ставки, під час судового розгляду не представлено, обґрунтованого розрахунку щодо заборгованості відповідача [PERSON] по сплаті процентів із встановленою процентною ставкою 48 % відповідно до п. 1.1. Договору споживчого кредиту № 5233 позивачем не надано, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів заборгованості по відсоткам за користування кредитом із заявлених підстав суд вважає необґрунтованими, які не підлягають задоволенню. Згідно з ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Згідно роз'яснення, наданого у п. 37 Постанови Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до статті 217 ЦПК, визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Відповідачем [PERSON] не надано належних доказів, які унеможливлюють виконання судового рішення або ускладнюють його виконання. Посилання відповідача на скрутне матеріальне становище, перенесення інсульту у 2008 році та потребами у лікуванні не є винятковими випадками, які давали б підстави для розстрочення виконання судового рішення. Крім того, ці обставини, на які заявник посилається як на підставу розстрочки виконання рішення суду, існували на момент укладення кредитного договору. З цих підстав доводи представника відповідача про надання розстрочення [PERSON] у виплаті заборгованості за Кредитним договором суд знаходить необґрунтованими. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню у рівних частинах з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. по 121 грн. 80 коп. з кожної.

Outcome: partial