Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором б/н від 14 листопада 2007 року у сумі 16131,05 гривень та судові витрати у сумі 1218 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між ЗАТ «ПриватБанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») та відповідачем 14 листопада 2007 року був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку за кредитом. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 31 серпня 2015 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 29621,33 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 6889,73 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 19349,30 гривень, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3382,30 гривень. Разом з тим, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2012 року з [PERSON] стягнута сума заборгованості за зазначеним кредитним договором у розмірі 14734,62 гривень, у звязку з чим не погашеною на даний час залишилася сума заборгованості у розмірі 14886,71 гривень. Крім того, у звязку з порушення кредитних зобовязань, відповідачу також були нарахований штраф за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 500 гривень фіксованої частини та 744,34 гривень - процентна складова. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобовязань за кредитним договором. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст. 122 ЦПК України, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову суду не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] від 01 листопада 2007 року та Умов та правил надання банківських послуг, 14 листопада 2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ КБ «ПриватБанк» серії А01 №054809) та [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг, згідно умов якого, відповідачу була надана кредитна карта Універсальна Голд з кредитним лімітом 7000 гривень зі сплатою процентів у розмірі 30,00% щомісячно із розрахунку 360 днів у році зі строком дії кредитного ліміту відповідно до строку дії карти. Заява [PERSON], Умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та «Тарифи банку», які викладені на банківському сайті є по суті кредитним договором, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг. У вказаній письмовій заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі та відкрив відповідачу 14 листопада 2007 року рахунок. Відповідно до п. 6.5 Умов договору, відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, по витратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених вказаним договором. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2012 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 14734,62 гривень та судовий збір у розмірі 147,35 гривень. Зі змісту зазначеного рішення суду вбачається, що заборгованість за кредитним договором виникла у звязку з невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором та систематичним неповерненням належної до сплати частини кредиту та нарахованих відсотків, станом на 31 січня 2011 року заборгованість за кредитом складала 14734,62 гривень, з яких 6889,73 гривень заборгованість за кредитом, 6844,89 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 1000 гривень заборгованість за комісією. Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Главою 50 ЦК України передбачений перелік підстав припинення зобов'язань, у тому числі виконання зобов'язання, проведеного належним чином. З аналізу норм зазначеної глави 50 ЦК України вбачається, що рішення суду про стягнення заборгованості в зв'язку з невиконанням зобов'язання не припиняє виконання зобов'язання, будь-які інші підстави припинення зобов'язання кредитним договором сторонами не встановлені, а тому правовідносини, що склалися між сторонами на підставі кредитного договору від 14 листопада 2007 року продовжуються. Судом встановлено, що після постановлення зазначеного судового рішення, відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобовязань за вказаним кредитним договором, у звязку з чим станом на 31 серпня 2015 року, сума заборгованості за кредитним договором складає 14886,71 гривень. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК (постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі № 3-57гс10; постанова Верховного Суду України від 4 липня 2011 р. у справі № 3-65гс11; постанова Верховного Суду України від 12 вересня 2011 р. у справі № 3-73гс11; постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі № 3-89гс11; постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 3-116гс11). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається з п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів за будь-Яким з грошових зобовязань, передбачених даним договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Відповідно до вищевказаного пункту Умов та правил надання банківських послуг, позичальнику був нарахований штраф у розмірі 500 гривень фіксована частина та 744,34 гривень - процентна складова. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором від 14 листопада 2007 року станом на 31 серпня 2015 року, яка підлягає стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 16131,05 гривень. Судом встановлено, що на час розгляду справи у суді відповідачем не була погашена вказана сума заборгованості. Суду не надано беззаперечених, належних та допустимих доказів, які свідчать про звернення відповідача до банку із заявою про припинення дії договору або про його розірвання, а також про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України. Згідно платіжного доручення № IHN99B192Y від 29 вересня 2015 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1218 гривень. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved