Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтував тим, що має у приватній власності будинок [ADDRESS], який належить йому на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок. У цьому будинку зареєстрована [PERSON], проте не проживає з травня 2005 року, і ця обставина перешкоджає вільному володінню, користуванню та розпорядженню позивачем його власністю, у зв'язку з чим просить визнати [PERSON], яка є його дочкою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якому позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача, проти заочного рішення не заперечував (а.с.29). Відповідач в судове засідання не з'явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, поштовим відправленням та оголошенням на офіційному сайті суду (а.с.26-28). Враховуючи зазначене, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення Виконкому Путивльської районної Ради народних депутатів №104 від 8 червня 1988 року позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.6-9). Відповідно до довідки Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області №186 від 3 липня 2018 року [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] разом з дружиною - [PERSON], дочками - [PERSON] та [PERSON], онуками - [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). В силу ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Згідно з довідкою Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області №189 від 5 липня 2018 року [PERSON], яка зареєстрована по [ADDRESS] однак не проживає з 2005 року (а.с.12). Буринським ВП здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12012200140000070 від 9 грудня 2012 року за підозрою [PERSON], у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. На даний момент [PERSON] ухиляється від слідства і її місцезнаходження невідоме, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.10). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. У постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки як член сім'ї власника будинку відповідач понад тринадцять років у вказаному будинку не проживає, докази поважності причин її відсутності у справі відсутні, тому її слід визнати такою, що втратила право користування цим житлом. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved