Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір KGCNAN08630168, відповідно якому останній надано кредит в сумі 56199 гривень 97 копійок на термін до 10 липня 2015 року під зобовязання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зазначив, що відповідач порушила зобовязання і станом на 30 липня 2015 року допустила кредитну заборгованість в сумі 345032 гривні 71 копійку, яка складається: 37338 гривень 79 копійок заборгованість за кредитом; 39024 гривні 76 копійок заборгованість по процентам; 9349 гривень 97 копійок заборгованість по комісії за користування кредитом; 242650 гривень 97 копійок пеня; 250 гривень штраф (фіксована частина); 16418 гривень 22 копійок штраф (процентна складова). Позивач вказав, що у забезпечення виконання за кредитним договором з відповідачем поручителем [PERSON] укладено договір поруки. Тому, позивач вважає, що відповідачі несуть солідарну відповідальність за порушення умов укладеного кредитного договору. 11 січня 2016 року позивач надіслав заяву про зменшення розміру позовних вимог на суму 106640 гривень 70 копійок, яка стягнута з відповідачів 05 грудня 2011 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області по справі № 2-856/2011. У судовому засіданні представник відповідачів визнала частково предявлений позов, в частині стягнення кредитної заборгованості в сумі 21619 гривень, яка складається: 16888 гривень 13 копійок заборгованість по процентам; 4730 гривень 87 копійок заборгованість по комісії за користування кредитом; 518 гривень сума сплачених банком страхових платежів у період з 09 вересня 2011 року по 15 вересня 2015 року. Представник відповідачів вважає, що сума пені не підлягає стягненню з відповідачів, посилаючись на те, що поручитель [PERSON] отримує пенсію 1049 гривень щомісячно і з 2013 року перераховує банку кошти в сумі 209 гривень 80 копійок, а позичальник [PERSON] не працює і не має постійного заробітку. Крім того, представник вважає, що позивач пропустив спеціальний строк позовної давності для стягнення пені. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 ЦК України вказує на те, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що дійсно 11 липня 2008 року між кредитодавцем Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» і позичальником [PERSON] укладено кредитно-заставний договір KGCNAN08630168 на суму 56199 гривень 97 копійок терміном до 10 липня 2015 року, що підтверджується копією договору (а.с. 10-20). Належність виконання умов укладеного кредитного договору забезпеченого порукою відповідача [PERSON], що підтверджується копією договору (а.с. 21). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку (частина 1 статті 553 ЦК України). Відповідач [PERSON] порушила умови укладеного кредитного договору, допустивши кредитну заборгованість, що підтверджується рішенням від 30 жовтня 2012 року Маловисківського районного суду Кіровоградської області по справі № 1112/1672/12, відповідно якому з відповідачів [PERSON] і [PERSON] у солідарному порядку стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 11.07.2008 року в сумі 106640 гривень 70 копійок, яка включає 56071 гривню 04 копійки заборгованості за кредитом, 21831 гривню 18 копійок заборгованості по процентам за користування кредитом, 4914 гривень 44 копійки заборгованості по комісії за користування кредитом, 23824 гривні 04 копійки пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором (а.с. 56-60). Станом на день ухвалення судового рішення розмір кредитної заборгованості відповідача [PERSON] за укладеним договором від 11 липня 2008 року складає: 16888 гривень 13 копійок заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 4730 гривень 87 копійок - нарахованої комісії за користування кредитом, що підтверджується звітом (висновком) незалежного аудитора. Відповідно до положень частини 1 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи положення частини 1 статті 554 ЦК України заборгованість по відсоткам за користування кредитом та нарахованої комісії за користування кредитом в загальній сумі 21619 гривень підлягає стягненню з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у солідарному порядку. Між тим, відповідно до відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач обгрунтував свої позовні вимоги розрахунком (а.с. 4-6), який суд вважає помилковим. Так, в заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач вказав лише залишок заборгованості в сумі 143060 гривень 78 копійок, яка на думку позивача підлягає стягненню, не зазначивши складові, які включає загальна сума. Зазначений розрахунок повторно враховує заборгованість по кредиту, не зважаючи на те, що зазначена сума у повному обсязі стягнута з відповідачів рішенням суду від 30 жовтня 2012 року. Крім того, розрахунок не містить врахування сум заборгованості по процентам та нарахованій комісії, які стягнуто на користь банку за рішенням суду від 30 жовтня 2012 року. Тому, суд вважає правильним суму заборгованості на день ухвалення судового рішення, яка зазначена у звіті (висновку) незалежного аудитора. Пунктами 14.1 14.12 укладеного кредитно-заставного договору KGCNAN08630168 від 11 липня 2008 року передбачена відповідальність сторін та вирішення спорів. Так, відповідно до пунктів 14.2 і 14.3 договору у випадку порушення Позичальником зобовязань, передбачених статтями 6.2.2 та 6.2.3 Договору, щодо сплати винагород та процентів, Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки; у випадку порушення Позичальником зобовязання щодо повернення основної суми Кредиту, передбаченого статтею 6.2.4 Договору, Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Крім того, пунктом 14.9 договору передбачено, що при порушенні Позичальником будь-якого грошового зобовязання за Договором понад 30 календарних днів, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку штраф у розмірі 250 гривень плюс 5% від суми невиконаного зобовязання. Як вбачається з розрахунку позивача, станом на 30 липня 2015 року відповідачам нараховано пеня в сумі 242650 гривень 97 копійок, штраф (фіксована частина) - 250 гривень та штраф (процентна складова) 16418 гривень 22 копійки (а.с. 4-6). Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що за рішенням суду від 30 жовтня 2012 року з відповідачів у солідарному порядку стягнуто 23824 гривні 04 копійки пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Відповідач [PERSON] не працює та не має постійного заробітку, що підтверджується копією трудової книжки. Відповідач [PERSON] є пенсіонером, яка отримує пенсію в сумі 1049 гривень. Тому, з урахуванням матеріального становища відповідачів та стягнення суми неустойки за попереднім рішенням, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру неустойки: пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором до 1401 гривні, штрафу (процентна складова) до 3221 гривні 23 копійки. Розподіл судових витрат провести з дотриманням вимог, передбачених частиною 1 статті 88 ЦПК України.

Outcome: partial