Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, третя особа [PERSON] про зняття арешту з майна, мотивуючи тим, що позивач є власником 1/4 частини житлового будинку №21 по вул.Суворова, с.Антонівка в м.Херсоні, однак з метою придбання нового помешкання, він має бажання реалізувати належну частину житлового будинку, однак дізнався про неможливість розпоряджатися належним йому нерухомим майном, у зв'язку з накладенням на нього арешт за заборгованість по аліментам. Однак станом на 01.11.2015р. у нього заборгованості по сплаті аліментів відсутня, але його заява про зняття арешту з майна залишена без задоволення, оскільки виконавче провадження виконується до повноліття дитини і не може бути закрите, в звязку з чим зняття арешту неможливе. У зв'язку з наведеним просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме з 1/4 частини житлового будинку №21 по вул.Суворова, с.Антонівка в м.Херсоні, яка належить [PERSON] на праві власності, накладений постановою №АА 653626 від 09.04.2004року ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні, реєстраційний номер обтяження 2515151. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надали заяву про розгляд справи без їх участі та при вирішенні питання покладалась на розсуд суду. Третя особа в судове засідання не зявилась, однак надала заяву про розгляд справи без її участі та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину по закону від 01.10.1993 року посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] є власником 1/4 частки житлового будинку за адресою м.Херсон, с.Антонівка, вул.Суворова, 21. 04.03.2003р. Дніпровським районним судом м.Херсона було видано виконавчий лист №2-610/2003 про стягнення з [PERSON], 01.03.1980р.н. аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], 18.05.2001р.н. у розмірі 1/4 заробітку щомісячно, починаючи з 19.02.2003р. до його повноліття, який знаходився на виконанні ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні; 09.04.2004р. поставною головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні [PERSON] було накладено арешт на 1/4 частину житлового будинку за адресою м.Херсон, с.Антонівка, вул.Суворова, 21 та належить на праві власності [PERSON], про що було внесено реєстраційний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 20.10.2005р. Заборгованість позивача по аліментам станом на 01.04.2008р. складала 8075,30рн., що підтверджується довідкою-рахунком заборгованості по аліментах №9284, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні від 23.10.2015р. та станом на 01.11.2015р. борг по сплаті аліментів відсутній. Виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-610/2003, виданого 05.03.2003р. Дніпровським районним судом м.Херсона на даний час не завершено та перебуває на виконанні у ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні. Станом на день звернення до суду із позовом, позивач немає жодної заборгованості ані перед третьою особою, ані перед відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.2 ст.57 цього Закону арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відносно позивача існує незавершене виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа щодо стягнення аліментів на користь третьої особи на утримання неповнолітньої дитини, однак станом на день подання позовної заяви відсутня заборгованість по сплаті аліментів. За таких обставин, суд вважає, що позов про зняття арешту з належного позивачу на праві власності майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки у зв'язку з наявністю не знятого арешту, позивач обмежений у реалізації свого права власності в частині розпорядження належним йому майном.

Outcome: approved