Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №49.29/05396/07-ТК070900022 від 16.02.2007 року в розмірі- 5 695,74 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Так зясовано, що 16.02.2007 року між Банком та [PERSON] укладено договір №49.29/05396/07-ТК070900022, відповідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 6 756,47 грн., шляхом перерахування Банком кредитних коштів на картковий рахунок №26250000161020, зі сплатою процентів за користування в розмірі 24 % річних, терміном до 23.11.2007 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач зобовязання перед позивачем належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 27.08.2015 року утворилась заборгованість у розмірі- 5 695,74 грн., розрахунок якої додається. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі, оскільки заявлені вимоги відповідачем не спростовано. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду із позовом) від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов 'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню -551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved