overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 325 в будинку № 31-Б по вул. Південній у м. Миколаєві, обґрунтовуючи не проживанням відповідача без поважних причин в даній квартирі більше 6 місяців. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялася Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Згідно довідки Управління з використання та розвитку комунальної власності від 06 квітня 2016р., даних про приватизацію квартири [ADDRESS], не знайдено. Відповідно до довідки КП ММБТІ та інформаційної довідки з Державного реєстру права власності на нерухоме майно, дані щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. З довідки ЖКП «Південь» від 02 березня 2016р. вбачається, що у неприватизованій квартирі [ADDRESS], зареєстровані: власник особового рахунку [PERSON], [INFO], був зареєстрований з 1975 ркоу, знятий з реєстрації 01 грудня 2010 р. в звязку зі смертю, а також зареєстрований син померлого [PERSON], [INFO], з 12 січня 2006 року. За випискою з особового рахунку № 2292 від 02 березня 2016р., вбачається, що станом на 01 березня 2016р., заборгованість по квартирній платі за зазначеною адресою складає 1760,95 грн. Із акту про не проживання від 02 березня 2016 р., складеного представниками ЖЕК 11, підписаного начальником, мастером та паспортистом ЖЕК 11, вбачається, що зі слів сусідів, в квартирі [ADDRESS] проживає квартирант з лютого 2016р., на імя Женя, який в телефонній розмові пояснив, що наймає житло у [PERSON], [INFO], який прописаний в даній квартирі, а місцезнаходження [PERSON] йому невідоме. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу УРСР, за наймачем при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] відсутній за місцем проживання більше, ніж 6 місяців, що є підставою визнати його таким, що втратила право користування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив визнати відповідача таким, що втратив право на проживання в будинку, який належить позивачу, мотивуючи тим, що на праві спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла 07.12.2010 р., позивач успадкував житловий будинок №3 по вулиці Прутівській у селі Хутір-Будилів Снятинського району Івано-Франківської області, де також зареєстрований, проте не проживає колишній співмешканець померлої відповідач по справі [PERSON] [INFO]. Після смерті [PERSON] відповідач вибув із даного господарства і з того часу там не проживає, проте сам знятися з реєстраційного обліку не бажає. Оскільки відповідач з 2010 року у належному позивачу будинку не проживає, то позивач вважає, що відповідач втратив право на користування цим будинком, а тому просить суд визнати [PERSON] [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по вул. Прутівській, 3 у с. Хутір-Будилів Снятинського району Івано-Франківської області. Позивач подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити, справу просив розглядати у його відсутності позивачки, проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача не заперечив. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи судом, про причини неявки суд не повідомив, тому на підставі ст.224 ЦПК України у суду є підстави для заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов обґрунтований, підставний та підлягає до задоволення, оскільки із 2010 року після смерті спів жительки [PERSON], [PERSON] не проживає у будинку по вул. Прутівській, 3 у с. Хутір-Будилів Снятинського р-ну Івано-Франківської обл., який у порядку спадкування за законом успадкував після смерті матері [PERSON] її син позивач по справі [PERSON], (Довідка Першої Сянтинської ДНК №1256/02-14 від 02.10.2015 р., хоч і зареєстрований у вказаному будинку (Довідка Стецівської сільської ради №1313 від 30.07.2015 р., [PERSON] обстеження матеріально-побутових умов у господарстві по вул. Прутівській, 3 у с. Хутір-Будилів Снятинського р-ну №01-37/236 від 02.10.2015 р., Повідомлення Снятинського РС УДМС України в Івано-Франківській області №22/2488 від 03.11.2015 р.) Згідно норм ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Зі змісту ст. 405 ЦК України слідує, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наведеного суд вважає, що [PERSON] [INFO] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по вул. Прутівській, 3 у с. Хутір-Будилів Снятинського району Івано-Франківської області. На підставі викладеного та ст. 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив визнати відповідача такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] який перебуває на балансі КП «СКП «Гуртожиток». Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до довідок КП «СКП «Гуртожиток» від 01.12.2015 року № 3343, від 29.09.2016 року № 3402, [PERSON], [INFO], зареєстрована у кімнаті [ADDRESS] Із актів про не проживання від 02.12.2015 року та від 11.10.2016 року, складених представниками КП СКП «Гуртожиток», вбачається, що [PERSON] зареєстрована у кімнаті [ADDRESS] однак не проживає з 2012 року. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу УРСР, за наймачем при тимчасовій відсутності зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] відсутня за місцем проживання більше, ніж 6 місяців, що є підставою визнати її такою, що втратила право користування вказаною кімнатою. Враховуючи викладене та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378,00 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив визнати відповідачів такими, що втратили право на проживання в 1/2 будинку, який належить позивачу, мотивуючи тим, що на праві спадкування за заповітом посвідченим секретарем Потічківської сільської ради [PERSON] від 16.03.2015 р., зареєстрованого за №4 після смерті [PERSON], який помер 08.07.2015 р., йому належить 1/2 житлового будинку по вул. Горука, 22 у м. Снятин Івано-Франківської обл., де також зареєстровані, проте не проживають із 1996 року [PERSON] та [PERSON], а добровільно знятися із реєстрації не бажають. Оскільки відповідачі з 1996 року у належному позивачу 1/2 будинку не проживають, то позивач вважає, що відповідачі втратили право на користування належною йому 1/2 цього будинку, а тому просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування 1/2 житлового будинку по вул. Горука, 22 у м. Снятин Івано-Франківської обл. Позивач подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити, справу просив розглядати у його відсутності позивачки, проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача не заперечив. Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи судом, про причини неявки суд не повідомили, а тому згідно із положеннями ст.224 ЦПК України у суду є підстави для заочного розгляду справи у відсутності відповідачів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що із 1996 року згідно Акту про обстеження матеріально-побутових умов №1208 від 23.03.2016 р. [PERSON] та [PERSON] у будинку по вул. Горука, 22 у м. Снятин Івано-Франківської обл. 1/2 якого згідно Свідоцтва від 05.03.2016 р. виданого державним нотаріусом Першої Снятинської ДНК [PERSON] про право на спадщину за заповітом посвідченим секретарем Потічківської сільської ради [PERSON] від 16.03.2015 р., зареєстрованого за №4 належить [PERSON], успадкованих за заповітом після смерті [PERSON] Згідно норм ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Зі змісту ст. 405 ЦК України слідує, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наведеного суд вважає, що оскільки відповідачі протягом 20 років були відсутні за місцем реєстрації, то вони втратили право на користування цим приміщенням, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обгрунтованим, підставним та підлягає до задоволення. Відповідно суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право на користування 1/2 житлового будинку по вул. Горука, 22 у м. Снятин Івано-Франківської обл. На підставі викладеного та ст. 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив вселити його у спірну квартиру та визначити порядок користування квартирою. Мотивував тим , що йому на підставі договору дарування від 01.10.2008 року належить 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Інша 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить [PERSON], що мешкає у вищезазначеній квартирі до сьогодні. Остання не дає можливості вселитися до квартири, чим порушує його права. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги , дав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час розгляду справи повідомлена. За таких умов суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Позивачу належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] , що підтверджено копією договору дарування від 01.10.2008 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Бюро технічної інвентарізації м.Донецька» від 18.11.2008 року. належить. Згідно з довідкою в квартирі значиться зареєстрованою [PERSON], що мешкає у вищезазначеній квартирі. Остання чинить перепони у користуванні спірною квартирою позивачу. Не дає можливості увійти до квартири, проживати там. Вказана обставина підтверджена копіями актів від 14.11.2013 року та 29.03 2012 року, складених посадовими особами КП « КК Куйбишевського району м. Донецька», копією постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 28.02.2012 року. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод щодо здійснення ним права користування своїм майном. Стаття 155 Житлового кодексу України визначає, що власника квартири не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законодавством. Квартира [ADDRESS] складається з однієї кімнати, житловою площею 12.2 кв.м., кухні - 4.8 кв.м., санвузлу - 2.3 кв.м., коридору - 2,1 кв.м., убудованої шафи - 0,3 кв.м. Квартира обладнана балконом 0,8 кв.м. Загальна площа квартири - 22,5 кв.м. Статтею 369 ЦК України передбачено , що співвласники майна , що є у спільній власності , користуються ним спільно, Вказане приводить суд до висновку про те,що слід встановити порядок користування квартирою, за яким сторони мають право спільно користуватись всією квартирою. Викладене приводить суд до висновку про те,що відповідач порушує права позивача і позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 лютого 1986 року Виконкомом Вовнянської сільської ради Шосткинського району Сумської області, актовий запис № 1. Дітей від шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалось, можливості зберегти сімю не має. Посилається на те, що подружні відносини припинились з 2011 року, з червня 2016 року спільне господарство не ведеться. На теперішній час створив нову сімю, проживає в незареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, мають спільну дитину. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, шлюб, укладений між сторонами просив розірвати. Відповідач та її представник адвокат [PERSON] позов визнали частково. Заперечували щодо викладення позивачем фактичних обставин справи, а саме з приводу того, що шлюбні відносини фактично припинились з 2011 року. Посилаються на те, що позивач пішов із сімї лише з липня 2016 р. У період з 2011 р. по червень 2016 р. сторони не припиняли шлюбних відносин. Вказують на те, що сторони не ведуть спільного господарства та не проживають однією сімєю з червня 2016 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 01 лютого 1986 року Виконкомом Вовнянської сільської ради Шосткинського району Сумської області, актовий запис № 1, під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з «Шестопал» на «Коверсун» (свідоцтво про шлюб (повторно) серія І-ВЛ № 304650 від 08 лютого 2017 року). Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. В ході судового розгляду зясовано, що сторони зараз спільно не проживають, спільне господарство не ведеться, відповідно до висловленої в судовому засіданні думки сторін, примирення та збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. За таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Приписами ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Питання про встановлення фактів проживання сторін в тому чи іншому місці, конкретного часу з якого необхідно вважати шлюбні відносини фактично припиненими, конкретного часу з якого сторони не ведуть спільного господарства, а також встановлення інших обставин, що не стосуються предмету доказування в даній справі, - судом не вирішувалось, у звязку з тим, що виходить за межі вимог заявлених позивачем по даній справі. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 квітня 2016 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управляння юстиції, актовий запис № 140. Дітей від шлюбу не мають. Спільне життя і господарство не склалося у звязку з тим, що мають різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини існували впродовж місяця, потім між сторонами почали виникати протиріччя з питань сімї, місця проживання. Посилається на те, що наразі спільне господарство не ведеться, подальше спальне проживання та збереження шлюбу неможливі. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, шлюб просив розірвати, справу розглядати за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про дату час та місце розгляду повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи наявні зворотні повідомлення про вручення судових повісток про виклик в судові засідання 25.10.2016 р. та 10.11.2016 р. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. У звязку з чим, на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 20 квітня 2016 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управляння юстиції, актовий запис № 140 (свідоцтво про шлюб серія І-ВЛ № 283730 від 20 квітня 2016 року). Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. За таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 20 58\~186,00 гривень. Позов обґрунтований тим, що 29 липня 2013 року між сторонами була укладена угода предметом якої є надання позивачем відповідачу коштів в кредит на загальну суму 35 тис. доларів США терміном на 1 ( один) рік передача коштів згідно угоди здійснювалась частинами а саме на день укладення угоди відповідач отримав 20 тис. доларів США , пізніше 05 жовтня 2013 року , відповідач отримав ще 5 тис. доларів США і 15 грудня 2013 року відповідач отримав 10 тис. доларів США. Згідно вищевказаної угоди відповідач отримує кошти в кредит строком на один рік під 2% річних. В угоді також зазначено , що в разі порушення чи невиконання даної угоди з терміном повернення даної суми місячні відсотки зростають до 3%. Строком виконання відповідачем зобов»язання за угодою є 29.07.2014 року. Однак на даний час зобов»язання теж не виконанні. \~\~\~\~ Позивач надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі розгляд справи просить провести без його участі. \~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не з»явився хоч про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином . \~\~\~\~ Суд дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. \~\~\~\~ Відповідно до угоди укладеної 29.07.2013 року позивач надав відповідачу в кредит кошти в сумі 35 тис. дол. США терміном на 1 ( один) рік передача коштів згідно угоди здійснювалась частинами а саме на день укладення угоди відповідач отримав 20 тис. доларів США , пізніше 05 жовтня 2013 року , відповідач отримав ще 5 тис. доларів США і 15 грудня 2013 року відповідач отримав 10 тис. доларів США. Згідно вищевказаної угоди відповідач отримує кошти в кредит строком на один рік під 2% річних. В угоді також зазначено , що в разі порушення чи невиконання даної угоди з терміном повернення даної суми місячні відсотки зростають до 3%. Строком виконання відповідачем зобов»язання за угодою є 29.07.2014 року. \~\~\~\~ Підтвердження сплати позики частково або повністю протягом встановленого угодою строку або після його спливу відповідачем не надано. \~\~\~\~Згідно\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~\~\~\~ У відповідності до\~ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. \~\~\~\~ Згідно\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~\~\~\~Враховуючи невиконання відповідачем зобов'язань по поверненню боргу, позов про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню повністю. На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 8000,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на його користь суму переплати пенсії у розмірі 2637,39 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області перебувала [PERSON], яка 25.11.2016 року померла. 29.11.2016 року Головним управлінням Пенсійного Фонду в Харківської області була сформована відомість на виплату пенсії [PERSON] за грудень 2016 рік і пенсія перерахована на картковий рахунок останній у сумі 2639,82 грн. На адресу онука померлої відповідача [PERSON] 13.02.2017 р., 01.03.2017 р. Пенсійний фонд направив листи з проханням повернути надмірно отримані кошти з карткового рахунку [PERSON] за грудень 2016 р. На рахунок Головного управління фонду від АТ «Ощадбанка» де обслуговувався картковий рахунок померлої були перераховані кошти у сумі 2,43 грн. - залишок, який залишився на картковому рахунку. На даний час грошові кошти відповідачем не повернуті. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, суд розглянув справі відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] знаходилася на обліку у Головному управлінні Пенсійного Фонду в Харківській області і отримувала пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 25.11.2016 р. [PERSON] померла. 29.11.2016 р. на картковий рахунок померлої, який був відкритий в АТ «Ощадбанк» позивачем перерахована пенсія за грудень 2016 р. у розмірі 2639,92 грн. та яка була отримана онуком померлої відповідачем по справі. Як убачається з матеріалів справи Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» повернуло позивачу залишок коштів у сумі 2,43 грн., які знаходилися на картковому рахунку [PERSON] (а.с.27) На адресу відповідача позивач неодноразово звертався з листами про повернення грошових коштів у сумі 2637 грн.39 коп. (а.с. 28,29). Відповідач кошти позивачу не повернув. Відповідно до ч.1 ст. 1212ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне позов позивача задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 2637 грн.39 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: approved