Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, обґрунтовуючи, яку зазначив, що 12 лютого 2011 року померла його бабуся [PERSON]. Спадкоємцем майна померлої за заповітом є він. Частину спадкового майна він оформив, а земельну ділянку в СТ «Берізка» [PERSON] сільської ради площею 0,060 га він не взмозі оформи, оскільки при житті бабуся втратила державний акт на землю та почала оформлювати його дублікат, однак за життя не встигла його отримати. Так як іншим чином захистити своє права він не може та не має змоги отримати у власність вказані земельну ділянку, тому звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просили їх задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] сільська рада та СТ «Берізка» в судове засідання не зявилися, направивши до суду листи про слухання справи в відсутності їх представників. Третя особа [PERSON] Управління юстиції в м. Київ в судове засідання не з'явилися причин неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 12 лютого 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 14.02.2011 року (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,060 га розташовану в СТ «Берізка» на території [PERSON] сільської ради, яка належала останні на підставі державного акту про право власності на землю (а.с.7). Також судом встановлено, що до складу спадщини окрім іншого майна увійшло і право спадкодавця на земельну ділянку площею 0,060 га для ведення садівництва, яка розташована на території СТ «Берізка» на території [PERSON] сільської ради, Обухівського району, Київської області та яка належала [PERSON], на підставі державного акту на права власності на землю серії І-КВ №098158 від 18.08.2000 року. Відповідно до заповіту [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.30). Листом державного нотаріуса Третьої Київської державної нотаріальної контори від 28.09.2013 року, відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , на вищевказану земельну ділянку в зв'язку з тим, що відсутній державний акт на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, у звязку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за заповітом і за законом і його звернення до суду є правомірним. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з матеріалів справи позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто прийняв спадщину, що не спростовується відповідачем у справі. Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Суб'єктами права цієї власності можуть бути фізичні особи, що передбачене ч.1 ст. 374 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст.78 ЗК України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивач, набувши право на спадкове майно, набув його правомірно, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, що вказує на незаконність набуття позивачем права власності, а тому суд для захисту прав позивача вважає за необхідне визнати власником частини майна в порядку спадкування. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved