Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить в порядку поділу спільного майна подружжя просить визнати за [PERSON] право власності на ? частини квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на ? частини квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що 04.06.2011 року, між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, складено відповідний актовий запис №108. Позивач зазначає, що за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] було придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS],що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 22 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербинською О.М. (додаток №5). Дана квартира була зареєстрована на праві власності на [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (додаток №6). Враховуючи вищевикладене, а також те, що угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечувала, вважаючи вимоги позивача правомірними. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Також встановлено, що в період перебування сторін у шлюбі, 22.09.2015 року на ім'я відповідача [PERSON] було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу та витягом з державного реєстру правочинів (а.с.9-12). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. Зі змісту ч. 1 ст. 70 СК України вбачається, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, при спільній сумісній власності розміри часток заздалегідь не визначені, хоч і припускається, що вони рівні, тому право кожного із співвласників однаково поширюється на все спільне майно. Вони мають рівні права володіння, користування та розпорядження ним. При цьому частки можуть бути визначені при виділі або поділі майна з додержанням принципу їх рівності, крім випадків, прямо передбачених законом. Згідно ч.ч. 1, 4, 5 ст. 71 СК України вбачається, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З вимогою про реальний поділ нерухомого майна в натурі сторони не звертались, заслуговуючих на увагу суду інтересів щодо залишення майна саме їй жодна зі сторін не зазначила та попередньо не внесла на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, тому суд вважає необхідним визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя і частки якого за сторонами визнаються рівними, та змінити режим спільної сумісної власності подружжя на ці об'єкти на режим спільної часткової власності. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що придбання квартири за адресою: [ADDRESS], відбулось в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, а тому приходить до висновку, що вказана квартира є спільним майном подружжя, а тому за кожною зі сторін має бути визнане право власності на зазначене майно в рівних частках - по 1/2 його частині без її поділу в натурі. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. З огляду на викладене, проаналізувавши заявлені вимоги, відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1630,00 грн.

Outcome: approved