Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів донарахованої заборгованості за кредитним договором за період з 02.12.2011 по 29.04.2015. Обґрунтовує позов тим, що 13 червня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладений кредитний договір №04-502/81-4.4, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 10\~000 грн. та зобов'язалась повністю повернути кредит до 13 червня 2011 року. Для забезпечення виконання зобов'язання по даному кредитному договору 13 червня 2008 року укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель [PERSON] поручається за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором та несе солідарну відповідальність у повному обсязі. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 01 березня 2012 року по справі № 2-2798/11 позов задоволено і вирішено солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість станом на 01.12.2011 включно у розмірі 10921,41 грн. Оскільки відповідачі здійснили оплату платежів по судовому рішенню тільки 06.05.2015, тому позивачем здійснено донарахування нової заборгованості у розмірі 73569,77 гривень за період з 02.12.2011 по 29.04.2015, з яких: сума донарахованих відсотків - 5 593,17 гривень; сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії- 7498, 83 грн.; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії- 60 477,77 грн. Вказану суму просить стягнути солідарно з відповідачів в примусовому порядку, покликається на копії кредитного договору, поруки, розрахунки, інші документи. Представник позивача [PERSON], діючи згідно довіреності від 26.01.2015 (а.с.27) у судовому засіданні у повному обсязі підтримала позовні вимоги, пояснила, що банк має право нараховувати відсотки, комісію та пеню до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, при цьому кредитний договір діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань, зобов'язання припиняється не будь-яким виконанням, а лише виконанням, проведеним належним чином відповідно до умов договору у випадку повного погашення заборгованості за кредитом. Наявність судового рішення від 01.03.2012 про стягнення заборгованості з відповідачів на користь банку та його виконання відповідачем не є підставою для припинення зобов'язання, оскільки сплативши заборгованість за кредитом відповідачі виконали зобов'язання лише частково, але зобов'язання припиняються належним виконанням, а не ухваленням рішення суду. Відсотки та комісійну винагороду, яка нараховувалась після подання до суду первісного позову, банк мав змогу обчислити лише після того, як буде сплачено тіло кредиту, яке було погашене лише 30.04.2015. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вказала, що у зв'язку з тяжкими обставинами, раптовою хворобою чоловіка не мала змоги сплачувати кредит. Після ухваленого судом рішення кошти стягувались як з поручителя в розмірі 20% від заробітної плати, так списувались і з її банківської картки. Незважаючи на те, що протягом 2012-2014 років нею та поручителем сплачувались відповідні кошти в рахунок погашення заборгованості, банк включає ці періоди в заборгованість та нараховує штрафні санкції, що свідчить про намагання банку двічі стягнути з неї кошти. Пояснила, що у квітні 2015 року, незважаючи на скрутне становище погасила борг в повному обсязі на суму 7061,05 грн. Просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Представник відповідача [PERSON], діючи згідно довіреності від 16.10.2015, в судовому засіданні позов заперечила, просить відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вважає безпідставним позовні вимоги банку про стягнення з неї коштів, які донараховані після судового рішення. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали по справі, і давши\~\~їм оцінку у сукупності, приходить до наступного. Встановлено, що 13 червня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір №04-502/81-4.4. Згідно з умовами кредитного договору, відповідачу був наданий кредит у сумі 10000 гривень шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок [PERSON] Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Забезпеченням виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором є порука фізичної особи [PERSON] на підставі договору поруки № б/н від 13.06.2008. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 01.03.2012 позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено і з [PERSON] та [PERSON] як солідарних боржників стягнуто заборгованість за кредитним договором станом до 01.12.2011 включно в сумі 10921,41 гривень. Згадане рішення суду, що набрало законної сили, має преюдиціальне значення для суду. Це випливає з положення ч.3 ст.61 ЦПК України, тому факт порушення відповідачами виконання зобов'язань за кредитним договором № 04-502/81-4.4 від 13.06.2008 доведений. З'ясовано, що в ході здійснення виконавчого провадження з примусового виконання вказаного рішення суду заборгованість за кредитним договором в сумі 10921,41 гривень повернуто боржниками лише 30.04.2015. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за період з 02.12.2011 по 29.04.2015 (дати погашення заборгованості, стягнутої судовим рішенням від 01 березня 2012 року) становить 73569,77 гривень, з яких: нараховані відсотки - 5593,17 гривень; несплачена комісія - 7498,83 гривень;\~пеня - 60477,77 гривень. Оскільки розрахунок заборгованості проведений позивачем у відповідності до умов договору, він приймається судом до уваги. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленим цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Стаття 1050 ЦК України передбачає, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого само роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Ст. 554 ЦК України передбачено, що при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до абз. 2 п. 17, п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року\~\~\~\~№ 5 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою\~ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.\~526,\~599 ЦК України. Таким чином, відповідно до умов кредитного договору банк має право нараховувати відсотки, комісію та пеню до моменту повернення кредитних коштів на позичковий рахунок. Виконання відповідачами рішення Сихівського районного суду м.Львова від 01 березня 2012 року не є підставою для припинення зобов'язання, оскільки сплативши заборгованість за кредитом у зазначеній сумі лише 29.04.2015, відповідачі виконали зобов'язання лише частково. Заперечення відповідачів на позов не можуть слугувати підставою для відмови в позові і не заслуговують на увагу. Разом з тим, згідно ч.3\~ст.551 ЦК України \~розмір\~неустойки\~може бути\~зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за\~\~наявності\~\~інших обставин, які мають істотне значення.\~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки сума пені, нарахована банком в розмірі 60 477,77 грн. у 4,6 разів перевищує розмір донарахованих відсотків і суму комісії (5593,17 грн. + 7498,83 грн. = 13092 грн.), а відповідачі є інвалідами 3-ї групи, перебувають у вкрай тяжкому матеріальному становищі, утримують чоловіків ([PERSON] - інвалід 1-ї групи, [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні з приводу інфаркту мозку), суд з урахуванням вимог\~ч. 3\~ст. 551 ЦК України вважає за доцільне зменшити суму пені до 10% від розміру невиконаних зобов'язань - 1 309, 20 грн. Таким чином, вимоги позивача про стягнення із відповідачів заборгованості підлягають до часткового задоволення на загальну суму 14\~401 грн. 20 коп., з яких сума донарахованих відсотків 5 593 грн. 17 коп., сума по щомісячній комісії 7 498 грн. 83 коп., пеня 1 309 грн. 20 коп. У відповідності до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України,\~Закону України «Про судовий збір», з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір 735,70 грн. (а.с.1) слід стягнути пропорційно до розміру задоволених вимог (14401,20 грн. х 100% : 73569,77 грн.= 19,57%,) що становить (19,57% х 735,70 грн. :100%) - 143,98 грн. (по 71,99 грн. з кожного відповідача).

Outcome: partial