Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №DN81AR00270053 від 21.06.2007р. [PERSON] отримав від банку кредит, в сумі 48 208,38грн. на термін до 20.06.2014р., зобовязавшись повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, як зазначив позивач, погашення заборгованості відповідачем має здійснюватись щомісячно, шляхом надання грошових коштів (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, та іншими витратами згідно кредитного договору, а у випадку порушення зобовязань відповідач сплачує відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі. За твердженням позивача, ним зобовязання за вказаним договором виконі у повному обсязі, а відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти, для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими платежами, в звязку з чим, станом на 21.05.2015р., має заборгованість в сумі 303 561,10грн., в тому числі: 25 393,52грн. заборгованість за кредитом; 98 378,51грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 11 912,62грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 167 876,45грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що і спонукало позивача звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши до суду, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяву про слухання справи в його відсутність, зазначивши в заяві про наполягання на заявлених вимогах, а тому справа розглянута в його відсутності, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 34 / Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать повернуті поштові конверти (судові повістки), з відміткою про його відсутність за зареєстрованим місцем проживання, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.224 ЦПК України. /ар.сп. 33-34, 40-41 / Дослідивши всі подані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про повне задоволення позову, виходячи із наступного: згідно кредитного договору №DN81AR00270053 від 21.06.2007р. та доданих документів (паспорту позичальника та правовстановлюючих документів банку), [PERSON]. отримав від ПриватБанку 48 208,38грн. кредитних коштів, на строк до 20.06.2014р., під 0,75% щомісячних та 0,50% щомісячної винагороди, на купівлю автомобіля, сплату за реєстрацію предмета застави, сплату страхових платежів, а також сплату винагороди за надання фінансового інструменту, зобовязавшись погашати кредит згідно графіку; /ар.сп. 7-14 / із розрахунку заборгованості по вказаному кредитному договору вбачається, що станом на 18.05.2015р. заборгованість складає 303 561,10грн., в тому числі: 25 393,52грн. заборгованість за кредитом; 98 378,51грн. заборгованість за відсотками; 11 912,62грн. заборгованість з комісії; 167 876,45грн. заборгованість з пені; /ар.сп. 4-6 / на ухвалу суду від 04.06.2015р., щодо залишення позовної заяви без руху, із-за неврахування позивачем рішення суду від 19.07.2011р., про звернення стягнення на предмет застави автомобіль ВАЗ-21043, в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, позивач стверджує про наявність саме зазначеної заборгованості, тобто 303 561,10грн., долучивши до заяви документи про те, що останній платіж по погашенню заборгованості відповідач здійснив 24.12.2014р.; /ар.сп. 18-25 / відповідно до повідомлення Відділу державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції Одеської області від 02.092015р. №2915/03-42, на запит суду, на виконанні знаходилось виконавче провадження про забезпечення позову по справі ПАТ КБ «Приват Банк» стосовно [PERSON], в частині вилучення транспортного засобу ВАЗ 21043, 2007р.в., д/р ВН 7841 ВЕ, однак зазначений транспортний засіб знайдено не було; /ар.сп. 43 / п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; згідно ч.1 ст.509 ЦК України, боржник зобовязаний вчинити на користь кредитора певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; ст.526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу; відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, відповідно; ч.1 ст.598 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; згідно ч.1 ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином; ч.2 ст.604, ч.1 ст.605 та ч.1 ст.607 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобовязання новим зобовязанням між тими ж сторонами (новація), внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора, а також неможливістю його виконання у звязку з обстановкою, за яку жодна із сторін не відповідає; відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; в п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» висловлена правова позиція про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Виходячи з наведеного, позов, на думку суду, підлягає задоволенню, оскільки позивач, після невиконання відповідачем своїх зобовязань, має право на стягнення всієї заборгованості по кредиту, незалежно від наявності судового рішення про звернення стягнення на предмет застави, оскільки кредитні правовідносини між сторонами не припились. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача, на користь позивача, необхідно стягнути судовий збір в сумі 3 035,61грн., сплачений останнім при подачі до суду позовної заяви. /ар.сп. 1 / На підставі ст.ст.11 ч.2 п.1, 509 ч.1, 526, 549, 1049 ч.1, 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved