Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 квітня 2016 року в розмірі 27 386,01 гривень, з яких 21 746,99 гривень - заборгованість за кредитом, 2 166,27 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 918,86 гривні - заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень - штраф. Позов мотивує тим, що 13 квітня 2016 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 29 154,99 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України. Ухвалою суду від 10 листопада 2017 року суддею Лакомською Ж.І. відкрито провадження у даній справі. 1 червня 2018 року здійснено повторний автоматизований розподіл даної судової справи у зв'язку з неможливістю судді Лакомської Ж.І. брати участь у розгляді справи. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 14 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Стрепка Н.Л. для розгляду вказаної справи. Ухвалою суду від 7 червня 2018 року прийнято позов до провадження судді Стрепка Н.Л. та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Ткач Я.О., яка діяла на підставі довіреності від 12 вересня 2017 року (а.с. 30), в судове засідання не з'явилася, подала клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно постановлення заочного рішення не заперечувала (а.с. 37). Відповідач в судові засідання 9 липня 2018 року та 21 вересня 2018 року не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 13 квітня 2016 року між сторонами, публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», який змінив назву та організаційно-правову форму з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 29 154,99 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов'язання сторін. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 27 386,01 гривень, з яких 21 746,99 гривень - заборгованість за кредитом, 2 166,27 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 918,86 гривні - заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень - штраф, що стверджується розрахунком заборгованості станом на 21 вересня 2017 (а.с. 3). Вказаний розрахунок складений у відповідності до умов кредитного договору. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору № б/н від 13 квітня 2016 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов'язань. У зв'язку з наведеним з відповідача на користь позивача слід стягнути 21 746,99 гривень. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 1600 гривень судового збору.

Outcome: approved