Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, уточнив його предмет та підставу, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідно до ордеру №942 від 04.01.1980 р., виданого виконкомом АНД районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, позивачу та членам його родини у складі 3-х осіб була надана службова квартира [ADDRESS], житло було надано як працівнику міських електричних мереж, де позивач працював з 03.08.1972 р. по 21.10.1986 р. Відповідно до рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №3046 від 23.10.2003 р. затверджений акт від 03.07.2003 р. про передачу житлового будинку [ADDRESS] з балансу Дніпропетровських міських електричних мереж Відкритого акціонерного товариства «ЕК Дніпрообленерго» на баланс Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства (КЖ РЕВП) Амур-Нижньодніпровського району. Пунктом 2 вказаного рішення передбачено житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 249,9 кв.м, прийняти до складу комунальної власності територіальної громади міста на баланс КЖ РЕВП Амур-Нижньодніпровського району. Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2480 від 28 вересня 2009 року внесені зміни до рішення виконкому міської ради від 23 жовтня 2003 року № 3046 (про зміни в назві): замість «Комунальне житлове ремонтно- експлуатаційне виробниче підприємство Амур-Нижньодніпровського району» вважати Виробниче ремонтне житлово- експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району. Пункт 1 рішення виконкому №3046 від 23.10.2003 р. викладено в новій редакції: «Прийняти у комунальну власність територіальної громади міста житловий будинок [ADDRESS], який знаходиться на балансі Дніпропетровських міських електричних мереж Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» та передати його на баланс Виробничому ремонтному житлово- експлуатаційному підприємству Амур-Нижньодніпровського району». Відповідно до п.1 Наказу Міністерства палива та енергетики України № 18 від 19 січня 2010 року генеральному директору ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» Мартинюку А.Ф. було доручено здійснити безоплатну передачу з балансу ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» у власність територіальної громади м. Дніпропетровська державного майна, що не увійшло до статутного фонду, а саме - житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS], інвентарний № 044804, залишковою вартістю 97 500,00 грн. Відповідно до акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність, затвердженого міським головою Куліченком 1.1., комісія, що була створена відповідно до рішення міськвиконкому від 28 вересня 2009 року за № 2480, 19 лютого 2010 року провела обстеження житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до авізо №1 від 8 квітня 2011 року Дніпропетровські міські електричні мережі ВАТ «ЕК Дніпрообленерго» передало, а Виробниче ремонтне житлово- експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, виконуючи наказ Мінтопенерго № 18 від 19 січня 2010 року та рішення Дніпропетровської міської ради № 3046 від 23 жовтня 2003 року та № 2480 від 28 вересня 2009 року, безоплатно прийняло на баланс житловий будинок [ADDRESS], про що 12 вересня 2011 року КП «ДМБТІ» зроблено запис в облікову книгу № 42 ЖЮ за реєстровим № 3298-156. Реєстрація права власності на квартиру не проводилася. Як зазначається позивачем при зверненні до суду до теперішнього часу він проживає у зазначеній квартирі, сплачуючи за житло та всі належні комунальні платежі, як наймач квартири, та має мету приватизувати квартиру. У зв'язку з тим, що позивач мешкає з сімє'ю в квартирі на протязі 32 років, будинок передано на баланс АНД районної ради в 2011 році, позивач звернувся до органів приватизації Дніпропетровської міської ради, але отримав відмову у підготовці документів, оскільки відповідно до 4.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових. Відповідно до п.6 «Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в Українській PCP», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від 4 лютого 1988 року, яке є чинним до цього часу, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Таким чином, згідно закону та в зв'язку з тим , що ВАТ «ЕК Дніпрообленерго» безоплатно передало житловий будинок [ADDRESS], це підтверджує те, що потреба ВАТ «ЕК Дніпрообленерго» у використанні квартири № 4 вказаного будинку, як службового приміщення, відпала. Разом з тим, в березні 2012 року позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» із заявою, в якій просив підприємство звернутися з клопотанням до виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради про виключення зазначеного житла з числа службових. Листом № 6416/1010 від 10 липня 2012 року підприємство повідомило, що воно звернулося до виконкому з клопотанням про виключення займаного позивачем житла з числа службових, але рішення Амур-Нижньодніпровською районною у місті Дніпропетровську радою не прийняте. ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго»» в листі №2563 від 23.03.2012 р. не заперечує та просить голову АНД районної у місті ради змінити статус квартир розташованих в будинку [ADDRESS] зі службових в звичайні. 20.04.2012 року АНД районна у місті Дніпропетровську рада повідомила про відмову в зв'язку з тим, що «...[PERSON] отримав ордер № 492 на право заняття службової квартири, яка складалася із двох кімнат, але станом на 10 квітня 2012 року … є наймачем 3-х кімнатної квартири». Надана позивачеві 2-х кімнатна квартира відповідно до ордеру № 942 від 4 січня 1980 р. стала 3-х кімнатною в результаті того, що в 1984 році підприємством «Дніпропетровські міські електричні мережі» були виконані роботи по прибудові до існуючої 2-х кімнатної квартири ще однієї кімнати площею 20,3 кв. м. Таким чином загальна житлова площа квартири стала 54 кв.м. Разом з тим, добудувавши ще одну кімнату і збільшивши житлову площу квартири, підприємство «Дніпропетровські міські електричні мережі» не узаконило факт добудови, та не направило клопотання та відповідні документи до Амур- Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради на визнання службовим житлом добудованої кімнати, визнання службовою 3-х кімнатної квартири на видачу наймачу ордеру на право користування цією 3-х кімнатною квартирою. На заяву про надання документів на добудовану кімнату листом «Дніпропетровських електричних мереж» № 8949/600 від 29 вересня 2011 року повідомлено, що в архіві підприємства документи про рішення адміністрації і профспілкового комітету про приєднання добудованої кімнати до займаної позивачем квартири відсутні; згідно довідки КП «Дніпропетровські міжміське бюро технічної інвентаризації № 9151 від 11 липня 2012 року, станом на 09.07.2012 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за виробничим ремонтно житлово-експлуатаційним підприємством Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, та згідно повідомлення КП БТІ (на дату останнього обстеження 06.09.02 року) квартира [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат. З моменту вселення до службового житлового приміщення і до теперішнього часу позивач та члени моєї сім'ї дотримуємося умов та правил користування жилим приміщенням, своєчасно вносимо квартплату та бережно ставимося до наданого житлового приміщення, проводимо за свій рахунок необхідні ремонтні роботи, спірне житлове приміщення використовується на протязі тривалого періоду часу (32 роки) вже не як службове, а як житло звичайного державного житлового фонду, та підприємство «Дніпропетровські міські електричні мережі» та орган місцевого самоврядування за весь минулий час ніколи не ставили питання по квартирі. На переконання позивача, відмова в приватизації займаної ним 3-х кімнатної квартири є безпідставною та порушує його конституційне право на придбання житла у власність відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Предмет позову становить вимога про зобов'язання виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської у місті Дніпропетровську ради та Виробниче ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська виключити з числа службового житла квартиру [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат площею 54 кв.м. У судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Про ухвалення рішення про задоволення позову просив представник ПАТ «ЕК «Дніпрообленего». Представник виконкому Дніпропетровської міської ради просив суд відмовити в задоволенні позову. посилався на те, що позивач отримав ордер на зайняття двокімнатної квартири, тоді як позивач просить суд виключити з числа службового житла квартиру [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат площею, та відповідно до пояснень представника позивача квартира підлягає приведенню у первісний стан або переобладнання квартири необхідно привести у відповідність до вимог закону. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ордеру №942 від 04.01.1980 р., виданого виконкомом АНД районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, позивачу та членам його родини у складі 3-х осіб була надана службова квартира [ADDRESS], житло було надано як працівнику міських електричних мереж, де позивач працював з 03.08.1972 р. по 21.10.1986 р. Відповідно до рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №3046 від 23.10.2003 р. затверджений акт від 03.07.2003 р. про передачу житлового будинку [ADDRESS] з балансу Дніпропетровських міських електричних мереж Відкритого акціонерного товариства «ЕК Дніпрообленерго» на баланс Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства (КЖ РЕВП) Амур-Нижньодніпровського району. Пунктом 2 вказаного рішення передбачено житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 249,9 кв.м, прийняти до складу комунальної власності територіальної громади міста на баланс КЖ РЕВП Амур-Нижньодніпровського району. Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2480 від 28 вересня 2009 року внесені зміни до рішення виконкому міської ради від 23 жовтня 2003 року № 3046 (про зміни в назві): замість «Комунальне житлове ремонтно- експлуатаційне виробниче підприємство Амур-Нижньодніпровського району» вважати «Виробниче ремонтне житлово- експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району». Пункт 1 рішення виконкому №3046 від 23.10.2003 р. викладено в новій редакції: «Прийняти у комунальну власність територіальної громади міста житловий будинок [ADDRESS], який знаходиться на балансі Дніпропетровських міських електричних мереж Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» та передати його на баланс Виробничому ремонтному житлово- експлуатаційному підприємству Амур-Нижньодніпровського району». Відповідно до акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність, затвердженого міським головою Куліченком 1.1., комісія, що була створена відповідно до рішення міськвиконкому від 28 вересня 2009 року за № 2480, 19 лютого 2010 року провела обстеження житлового будинку [ADDRESS]; відповідно до авізо №1 від 8 квітня 2011 року Дніпропетровські міські електричні мережі ВАТ «ЕК Дніпрообленерго» передало, а Виробниче ремонтне житлово- експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, виконуючи наказ Мінтопенерго № 18 від 19 січня 2010 року та рішення Дніпропетровської міської ради №3046 від 23 жовтня 2003 року та №2480 від 28 вересня 2009 року, безоплатно прийняло на баланс житловий будинок [ADDRESS], про що 12 вересня 2011 року КП «ДМБТІ» зроблено запис в облікову книгу № 42 ЖЮ за реєстровим № 3298-156. Реєстрація права власності на квартиру не проводилася. Судом на підставі пояснень позивача та свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що у 1984 році третю кімнату до двокімнатної квартири позивача будували працівники РЕМу; відповідно до пояснень позивача будівництвом займалося підприємство та жодних документів не видавали та в результаті цих робіт квартира стала трьохкімнатною. Згідно зі ст. 100 ЖК (в редакції, яка діяла на час переобладнання) переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. У разі відмови наймодавця, наймача або членів його сім'ї у згоді на переобладнання чи перепланування жилого приміщення спір може бути вирішено в судовому порядку, якщо на переобладнання чи перепланування є дозвіл виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Судом в цій справі встановлено, що дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів на переобладнання і перепланування жилого приміщення - зазначеної вище квартири не було отримано, через що суд погоджується із доводами представника відповідача Дніпропетровської міської ради щодо самовільного здійснення наймачем (позивачем) переобладнання жилого приміщення. Разом з тим, відповідно до листа Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 20.04.2012 р. УР-11 про виведення житлового приміщення із числа службових на заяву [PERSON] було відмовлено з посиланням на те, що [PERSON] не отримував ордера на 3-х кімнатну квартиру, та такий ордер не видавався. Розглядаючи справу в порядку позовного провадження, суд позбавлений можливості збирати докази за власною ініціативою, та розглядає справу за зверненням фізичної особи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; утім, в порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів на підтвердження проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно - права комунальної власності на будинок [ADDRESS] (відповідно до п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно №7/5 від 07.02.2002 р., оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно і здійснюється органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує права на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам), надано не було. Таким чином, право позивача на приватизацію займаної ним квартири є похідним від проведення державної реєстрації права та отримання свідоцтва органом місцевого самоврядування, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (в данному випадку [ADDRESS], та лише за умови вчинення дії щодо реєстрації права власності та вчинення позивачем дій щодо приватизації займаного ним житла, порушені права підлягають судовому захисту, тому поданий [PERSON] позов з огляду на його предмет та підставу не є таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати віднести на рахунок позивача (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України). .

Outcome: dismissed