Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати, покликаючись на те, що 07 вересня 2015 року його було звільнено відповідачем. Починаючи із січня 2010 року по вересень 2015 року відповідач здійснював нарахування заробітної плати з порушенням норм чинного законодавства. У звязку із цим 18 травня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова стягнуто з відповідача на його користь 42073,00 грн. невиплаченої заробітної плати. Внаслідок порушення роботодавцем строків виплати зарплати вважає, що на його користь слід стягнути компенсацію втрати частини доодів у звязку із порушенням встановлених строків її виплати. Просить стягнути з відповідача 52914,23 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати. Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати заперечила у повному обсязі, оскільки нарахована заробітня плата виплачувалась позивачу своєчасно та Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» не регулюється питання індексації перерахунку заробітної плати нарахованої під час розгляду спору у суді. Крім того, зазначила, що позивачем невірно здійснено розрахунок суми компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати та така сума повинна становити 42595,72 грн. У зв'язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у ЛМКП «Львівтеплоенерго» та 07 вересня 2015 року його звільнено. Відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 травян 2018 року з ЛМКП «Львівтеплоенерго» стягнуто на користь позивача 42073,00 грн. невиплаченої заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з\~ст.ст.\~2,\~3\~Закону України\~«Про компенсацію\~громадянам втрати\~частини доходів\~у звязку\~з порушенням\~строків їх\~виплати» компенсація\~ громадянам\~ втрати\~ частини\~доходів у\~зв'язку\~з порушенням\~ строків\~ їх\~ виплати\~ (далі\~ -\~ компенсація)\~провадиться \~у \~разі затримки\~на один\~і більше\~календарних місяців\~виплати доходів,\~ нарахованих\~громадянам за\~період починаючи\~з дня\~набрання чинності\~цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). У відповідності до правового висновку Верховного суду України, викладеної у постанові №6-131цс12 від 07 листопада 2012 року основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Отже, оскільки відповідачем порушено строки виплати заробітної плати позивачу [PERSON], суд вважає, що з відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» слід стягнути на користь позивача 42595,72 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, представником відповідача іншого розрахунку такої компенсації не надано. Однак, суд вважає, що позивачем невірно здійснено розрахунок суми компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати у розмірі 52914,23 грн., оскільки при розрахунку суми компенсації позивачем здійснювався такий розрахунок шляхом добутку нарахованого, але не\~виплаченого грошового доходу за\~відповідний місяць (після утримання податків і\~обовязкових платежів) та індексу споживчих цін у\~відсотках для визначення суми компенсації, а не приросту індексу споживчих цін, як встановлено Законом України № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року та Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення\~ компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку порушенням термінів їх виплати». Крім того, суд не бере до уваги покликання представника відповідача на те, що заборгованість по виплаті заробітної плати була відсутня та заробітня плата виплачувалась своєчасно, оскільки як встановлено рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 травня 2018 року заробітня плата виплачувалась ЛМКП «Львівтеплоенерго» позивачу [PERSON] не у повному обсязі. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Внаслідок наведеного, суд вважає, що з відповідача слід стягнути у дохід держави 704,80 грн. судового збору. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід задовольнити часткового, оскільки згідно розрахунку витрат від 26 листопада 2018 року до таких витрат включено участь у судових засіданнях, однак, даний позов розглядається судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та сторони не брали участь у судових засіданнях, а відтак такі витрати є безпідставними, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 1500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, \~ \~ \~ \~

Outcome: partial