Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати недійсним договір дарування будинку [ADDRESS] та земельної ділянки за вказаною адресою. Мотивувала таким. 01.12.2015 року вона подарувала відповідачці вказане майно. Вважала, що відповідачка буде за нею доглядати. Вона людина похилого віку. Бажала забезпечити гідну старість. Відповідачка примусила йти до нотаріуса. На теперішній час вона залишилась без допомоги. Договір уклала так як знаходилась під впливом помилки та тяжких обставин. При укладанні договору не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги , дала пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач позов не визнала. Пояснила, що позивачка була ініціатором укладення договору дарування. В неї з іншими родичами стосунки плохі. Вона виїжджала жити до будинку похилого віку. Повернувшись вони проживали разом 2 роки. Відповідачка витрачала кошти на ремонт будинку, сплачувала податки. Суд, вислухавши учасників, дослідивши докази, приходить до такого. 01.12.2015 року позивачка подарувала відповідачці будинок з земельною ділянкою, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Договір нотаріально посвідчений. При його укладенні нотаріус роз`яснювала позивачці зміст договору. Пунктом 13 договору встановлено, що нез`ясованих та незрозумілих питань сторони для себе не мають. Факт роз`яснення договору підтвердила свідок [PERSON] , нотаріус яка посвідчувала договір. Позивачка в позові посилалась на те, що підписуючи договори вона забезпечить собі гідну старість. В позові та в судовому засіданні позивачка не вказала яким чином їй мало бути забезпечено старість. Доказів того, що відповідачка мала доглядати за позивачкою та у якій спосіб, позивачка суду не надала. Посилання на те,що позивачка очікувала на догляд спростовуються відсутністю посилань позивачки на те, який догляд їй мав надаватись та який надавався протягом двох років після укладання договору дарування і який перестав надаватися, чим було порушено її право на догляд. Посилання позивачки на онука свідчить про те, що після повернення онука з лав ВСУ позивачка змінила своє ставлення до укладеної угоди. Позивачка не надала суду доказів того, що відповідачка її примусила звернутися до нотаріуса. Позивачка не надала суду доказів того, що при підписанні договорів обставини в яких вона знаходилась були тяжкими. Позивачка не надала суду доказів того, що її стан здоров`я не давав їй можливості розуміти правову природу угоди та її наслідки. Позивачка не надала суду доказів того, що вона не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності враховуючи її вік. Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; -особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; -волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; -правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачка не надала суду докази невідповідності договорів дарування вимогам закону. Викладене приводить суд до висновку про те ,що у задоволенні позову слід відмовити. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі відмови у задоволенні позову судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed