Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив відізвати з Харківського районного відділу державної виконавчої служби виконавчий лист № 2034/8081/2012 на боржника [PERSON], закінчивши таким чином виконавче провадження, встановити належну до сплати прострочену суму основного боргу солідарно з відповідачів у розмірі 17203,66 гривень, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача збитки від інфляції за період з 01 липня 2012 року по 31 жовтня 2016 року у розмірі 17427,71 гривень, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача проценти за користування коштами за період з 01 липня 2012 року по 31 жовтня 2016 року у розмірі 2471,73 гривень, встановити загальну суму заборгованості станом на 31 жовтня 2016 року від інфляції та процентів за користування коштами у розмірі 37103,10 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2013 року з відповідачів на користь позивача стягнуто 16116,80 гривень інфляційних нарахувань та 2960,70 гривень 3 % річних від простроченої суми боргу з 16 вересня 2004 року по 30 червня 2012 року, а всього 19077,50 гривень. Боржники у добровільному порядку не виконали рішення суду, у звязку з чим за вказаним рішенням було видано виконавчі листи. За виконавчим листом про стягнення зі [PERSON] інфляційних нарахувань та 3 % рчних відкрито виконавче провадження, грошові кошти у рахунок погашення боргу утримуються з пенсії боржника. У відкритті виконавчого провадження по виконавчому листу про стягнення коштів зі [PERSON] відмовлено, оскільки у виконавчому документі був відсутній ідентифікаційний номер. На час предявлення позову до суду борг повністю не погашений. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова у 2004 році з нього та [PERSON] на користь позивача було стягнуто заборгованість за договором позики, а також судові витрати. Рішення суду було виконано в 2008 році, тобто на теперішній час відповідачі не мають заборгованості за договором позики. В 2013 році за рішенням суду з відповідачів на користь позивача було стягнуто інфляційні збитки та 3 % річних за несвоєчасно виконане грошове зобовязання, але позивачем до виконавчої служби поданий виконавчий лист лише стосовно боржника [PERSON] На теперішній час з пенсії [PERSON] утримуються кошти за виконавчим листом. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала пояснення відповідача [PERSON] Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що позовні вимоги про відкликання виконавчого листа, закриття виконавчого провадження та витребування інформації не можуть бути задоволені, оскільки для вирішення вказаних питань цивільно-процесуальним законодавством встановлено інший порядок. Також, представник відповідачів зазначила, що застосування ст. 625 ЦК України, а саме нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних можливо лише до договірних правовідносин, застосування вказаної норми за невиконання рішення суду не передбачено цивільним законодавством. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи була повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом не надав. Суд, вислухав пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевірив надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2004 року зі [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку стягнуто борг за договором позики у сумі 14418,82 гривень. За вказаним рішенням суду видано виконавчий лист про стягнення з відповідачів суми боргу, Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. Постановою державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського міського управління [PERSON] від 15 січня 2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5789/04 закінчено у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Таким чином, судом встановлено, що визначена судовим рішенням сума заборгованості за договором позики, укладеного між сторонами, відповідачами погашена. Згідно з вимогами ст. 1050 ЦПК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦПК України. У звязку з простроченням виконання грошового зобовязання позивач звернувся до суду із позовом про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних за весь час прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2013 року з відповідачів на користь позивача стягнуто суму інфляційних нарахувань у розмірі 2112,81 гривень та суму 3 % річних від простроченої суми у розмірі 466,89 гривень. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2013 року рішення першої інстанції змінено, зі [PERSON], [PERSON] солідарно на користь [PERSON] стягнуто 16116,80 гривень інфляційних нарахувань та 2960,70 гривень 3 % річних за весь час прострочення виконання грошового зобовязання, а саме 16 вересня 2004 року по 30 червня 2012 року, а всього 19077,50 гривень. 10 жовтня 2013 року державним виконавцем Харківського районного ВДВС винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 40139213 та ВП № 40179826 за виконавчими листами Харківського районного суду Харківської області у справі 2034/8082/2012. Як вбачається з відповіді Харківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 21 лютого 2017 року № 941, під час проведення виконавчих дій виконавцем не виявлено належного боржнику ліквідного майна, зареєстрованих транспортних засобів, обєктів нерухомості та доходів. Боржник перебуває на обліку та отримує пенсію в Головному управлінні ПФУ України управління пенсійного забезпечення військовослужбовців, що за територіальністю відноситься до Дзержинського ВДВС ХМУЮ. Стягнень не проводилось. 28 квітня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження направлено до Дзержинського ВДВС ХМУЮ. Таким чином, судом встановлено, що виконавчі провадження ВП № 40139213 та ВП № 40179826 за виконавчими листами Харківського районного суду Харківської області у справі 2034/8082/2012Харківським районним ВДВС закінчені, стягнення за ними не проводилися. Як встановлено під час судового розгляду справи та не заперечується відповідачами по справі, рішення апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2013 року про стягнення зі [PERSON], [PERSON] солідарно на користь [PERSON] інфляційних нарахувань та 3 % річних за весь час прострочення виконання грошового зобовязання у повному обсязі не виконане. Разом з тим, суд відмовляє у задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань та 3 % річних на суму, що стягнута за рішення апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2013 року, з огляду на наступне. Статтею\~625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, ч.\~1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У ч.\~2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.\~2 ст.\~625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, ст.\~625 ЦК України регулюються зобовязальні (договірні) правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. З огляду на те, що відповідачами зобовязання за договором позики виконане в повному обсязі, а нарахування інфляційних витрат та трьох процентів річних не є борговим (грошовим зобовязанням) в розумінні чинного законодавства, а є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобовязання, а тому до них не може застосовуватися відповідальність, передбачена положеннями ст.625 ЦК України, в разі невиконання рішення суду про стягнення інфляційних нарахувань на суму боргу та 3 % річних немає. З огляду на наведене, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає. Що стосується вимог позивача про відкликання з Харківського районного відділу державної виконавчої служби виконавчого листа № 2034/8081/2012 на боржника [PERSON], закінчення таким чином виконавчого провадження, встановлення належної до сплати простроченої суми основного боргу, то слід зазначити наступне. Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ч.1 ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обовязку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Таким чином, позивачем обраний не належний спосіб захисту своїх прав та інтересів. При цьому слід зазначити, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», та розділом VІ ЦПК України «Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) », а тому підстав для задоволення вимог в частині відкликання виконавчого листа та закінчення виконавчого провадження також немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed