Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою та просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 18.12.2010 Центрально-Міським відділом РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 18.12.2010 він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого сторони мають малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з вересня 2017 року, з цього ж часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Позивач вважає, що подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем є недоцільним, так як сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення сумісного побуту і господарства. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив цивільну справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с. 18). Відповідач також надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]» (а.с. 19). В зв'язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 18.12.2010 Центрально-Міським відділом РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 911, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження [NUMBER] ; [NUMBER](а.с. 8,9). Позивач стверджує, що спільно з відповідачем не проживають з вересня 2017 року. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки відповідач визнала позов у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний.

Outcome: approved