Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми боргу у розмірі 60136,06 грн., яка складається: за розпискою від 30.12.2016 року у розмірі 34445,90 грн., з них 25000 грн. сума основного боргу, 2371,23 грн. сума 3% річних від простроченої суми за період з 01.02.2017 року до 30.03.2020 року та 7074,67 грн. сума інфляції за весь час простроченого грошового зобов`язання; за розпискою від 25.03.2017 року у розмірі 25690,16 гривень, з них 20000 грн. сума основного боргу, 1658,23 грн. сума 3% річних від простроченої суми за період з 26.06.2017 року до 30.03.2020 року та 4031,93 грн. сума індексу інфляції за весь час простроченого грошового зобов`язання . Крім цього просить стягнути з відповідача 840,80 грн. судового збору, 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 3000 грн. витрат із залучення спеціаліста. Позовні вимоги мотивує тим, що 30.12.20169 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав від позивача гроші в борг в сумі 25000 гривень з кінцевим терміном повернення до 31.01.2017 року. Про факт отримання цих грошей відповідачем була написано відповідну розписку. Крім того, 25.03.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав від нього гроші в борг у розмірі 20000 грн. з кінцевим строком повернення до 25.06.2017 року, про що також відповідачем було написано розписку. Після закінчення терміну повернення грошей позивач періодично нагадував відповідачу про необхідність повернення боргу, але останній не виконав взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом.. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8\~ст.\~178\~ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. \~\~Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~провести заочний розгляд справи та, згідно зі ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] 30.12.2016 року отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 25000 гривень, строк повернення позики до 31.12.2017 року, що підтверджується оригіналом розписки (а.с.--). Також, відповідно до розписки від 25.03.2017 року [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 20000 гривень, строк повернення позики до 25.06.2017 року, що підтверджується оригіналом розписки (а.с.--). Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі № \~564/2736/15-ц від 28 листопада 2018 року. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання.\~ Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач станом на день розгляду справи свої зобов`язання за договорами позики в обумовлений сторонами термін не виконав, а отже зобов`язаний повернути позивачу борг за розписками з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи наведене, перевіривши розрахунок заборгованості щодо невиконання умов договорів розписки від 30.12.2016 року та від 25.03.2017 року (а.с. 6-32), суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, а саме з відповідача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 60136,06 грн., яка складається: за розпискою від 30.12.2016 року у розмірі 34445,90 грн., з них 25000 грн. сума основного боргу, 2371,23 грн. сума 3% річних від простроченої суми за період з 01.02.2017 року до 30.03.2020 року та 7074,67 грн. сума інфляції за весь час простроченого грошового зобов`язання; за розпискою від 25.03.2017 року у розмірі 25690,16 гривень, з них 20000 грн. сума основного боргу, 1658,23 грн. сума 3% річних від простроченої суми за період з 26.06.2017 року до 30.03.2020 року та 4031,93 грн. сума індексу інфляції за весь час простроченого грошового зобов`язання . Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 840,80 гривень, а також 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 3000 грн. витрат із залучення спеціаліста.

Outcome: approved