Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № R53100363723В від 30 листопада 2012 року у розмірі 127236 грн. 68 коп. та судові витрати і зазначає, що 30 листопада 2012 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір. За даним договором банк надав відповідачу кредит у розмірі 41700 грн. строком до 30 листопада 2015 року включно з оплатою відсотків за користування кредитом 36% річних. У зв'язку з неналежним виконання відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 24.06.2014 року становить 127236 грн. 68 коп. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 41700 грн., простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 16062 грн. 95 коп., пені за прострочення зобов'язань зі сплати кредиту та відсотків у розмірі 69473 грн. 73 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, судова повістка повернулась з відміткою пошти - за закінчення строку зберігання. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем його реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання боржника немає. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від нього не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 30 листопада 2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53100363723В /а.с.11-17/. Відповідно до п.3.1 даного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 41700 грн. Кредит був наданий на споживчі потреби строком до 30 листопада 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % річних. Як вбачається з п.3.4 кредитного договору, кредит та відсотки за його користування повинні повертатись позичальником щомісячно, відповідно до графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг. Так, сплата кредиту повинна здійснюватись позичальником регулярними рівними щомісячними платежами до 28 числа кожного місяця шляхом перерахування коштів на визначений у договорі рахунок в передбаченому Графіком розмірі. Згідно з п.3.9 договору кредит був наданий шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів. Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Цього ж дня банком на картковий рахунок відповідача була перерахована грошова сума в розмірі 41700 грн. 00 коп., що підтверджується копією меморіального ордеру №65202 від 30 листопада 2012 року /а.с.25/. Отже, позивач виконав у повному обсязі та належним чином умови кредитного договору. Однак, [PERSON] свої обов'язки за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед банком. Факт прострочення [PERSON] сплати щомісячних платежів по кредиту та відсотках підтверджується випискою з рахунку /а.с.27-29/. Станом на 24 червня 2014 року заборгованість по кредиту складає 41700 грн. 00 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом складає 16062 грн. 95 коп. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно до п.5.2.1 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, зокрема: - невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору. При цьому банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення або у інші строки, передбачені умовами цього договору (п.5.2.2 договору). Відповідно до п.5.3.6 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити дострокове повернення кредиту у випадках, передбачених п.5.2.1 цього договору, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги. 21 січня 2014 року банком на адресу [PERSON] був направлений лист-вимога про дострокове повернення кредиту, в якій було повідомлено про суму заборгованості за кредитом та попередження про можливість прийняття примусових заходів стягнення заборгованості у разі несплати боргу протягом встановленого строку, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень /а.с.31/. Однак, по закінченню тридцятиденного терміну вимогу банку у встановлений строк [PERSON] не виконав. Відповідно до п.7.1 кредитного договору у разі прострочення зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору відповідач зобов'язується сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочення зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Розмір пені за несвоєчасну сплату процентів, кредиту та комісійної винагороди складає 69473 грн. 73 коп. Відповідно до ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Беручи до уваги, що розмір нарахованої банком неустойки перевищує у декілька раз розмір збитків, суд вважає необхідним зменшити її розмір до 40000 грн. Розмір заборгованості за кредитом підтверджується розрахунком /а.с.44/. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, а саме: порушив строки повернення кредиту - не сплачував ануїтетні платежі, передбачені графіком та договором. Проаналізувавши всі зібрані по справі докази суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № R53100363723В від 30 листопада 2012 року у розмірі 97762 грн. 95 коп. На підставі вимог ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 977 грн. 62 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial