Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 24.09.2008 р. ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] уклали кредитний договір №02015858894, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 59 085,00 грн., взяв на себе зобов'язання в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачувані платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього - Графіком платежів. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.07.2013 р. має прострочену заборгованість за кредитом 31 919,03 грн., по відсоткам - 1 326,16 грн., за комісією - 354,51 грн., штраф - 490,04 грн. Як зазначається позивачем при зверненні до суду 18.05.2012 р. між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов'язувалось відступити ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним Договором №02015858894 від 24.09.2008 р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Про стягнення зазначеної вище суми з відповідача на користь позивача у позові й заявлено відповідну вимогу. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, не скористався правом надання заперечень проти позову, не надав заяви про розгляд у його відсутності, та у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених суду вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України «Про банки та банківську діяльність»); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Судом встановлено, що 24.09.2008 р. між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] був укладений кредитний договір №02015858894, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 59 085,00 грн., взяв на себе зобов'язання в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачувані платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього - Графіком платежів. Утім, на порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.07.2013 р. має прострочену заборгованість за кредитом 31 919,03 грн., по відсоткам - 1 326,16 грн., за комісією - 354,51 грн., штраф - 490,04 грн. Разом з тим, 18.05.2012 р. між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов'язувалось відступити ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним Договором №02015858894 від 24.09.2008 р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання слушними доводів позивача; водночас, при ухваленні рішення враховується те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд мав би змогу дійти до іншого висновку у справі. Разом з тим, приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договір є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості за кредитним договором з урахуванням заяви позивача та наведеного ним розрахунку станом на 05.06.2012 р. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved