Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив та остаточно просить стягнути з відповідача недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 2695,45 грн., 3% річних компенсації за користування грошовими коштами у сумі 62,42 грн., суму пені у розмірі 249,87 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06 вересня 2012 року він уклав із відповідачем договір добровільного страхування транспортного засобу форма № 83 серія УБ № 735831 автомобіля FIAT NUOVO DOBLO CARGO, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 21 січня 2013 року за участі вказаного автомобіля сталася дорожньо - транспортна подія. Відповідач вказану ДТП визнав страховим випадком та 26 березня 2013 року сплатив на користь позивача грошову суму у розмірі 2 325,55 грн. шляхом перерахунку вказаної суми на рахунок ПП «Спецавтопостач», яке здійснило ремонт пошкодженого автомобіля. Позивач не погоджується із вказаною сумою страхової виплати, оскільки ремонт автомобіля фактично виконано на суму 3374,45 гривень, з яких сума франшизи складає 950,00 гривень, тому невідшкодованою є грошова сума у розмірі 2695,45 грн. і відповідач добровільно відмовляється сплатити вказану суму страхового відшкодування безпідставно посилаючись на невідповідність позицій рахунку-фактури № С-51 від 24 січня 2013 року, що складений ПП «Спецавтопостач», позиціям протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 23 січня 2013 року. Позивач після події ДТП на виконання умов договору страхування у встановлений строк телефоном повідомив відповідача про настання страхового випадку, надав заяву про страхову виплату, надав для огляду пошкоджений автомобіль. Аварійний комісар 23 січня 2013 року склав протокол (акт) огляду транспортного засобу. Пошкоджений автомобіль FIAT NUOVO DOBLO CARGO знаходився на гарантії підприємства виготовителя, ділером якого на території України є ТОВ «АВТОРІНО». За умовами ділерського договору між ТОВ «АВТОРІНО» та ПП «Спецавтопостач», останній наділений виключним правом здійснювати на території міста Харкова та Харківській області організацію гарантійного та пост гарантійного обслуговування автомобілів FIAT, тому позивач зобов'язаний здійснювати ремонт свого автомобіля тільки на ПП «Спецавтопостач». Оскільки пунктами 13.6.3 та 13.6 договору страхування передбачено, що у разі пошкодження застрахованого транспортного засобу розмір збитку може визначатися страховиком на підставі рахунку-фактури СТО, який до початку проведення ремонтно-відновлюваних робіт попередньо погоджується зі страховиком і у такому випадку на підставі заяви страхувальника відшкодування здійснюється на рахунок СТО, що видала відповідний документ, тому ПП «Спецавтопостач», склав рахунок - фактуру № С-51 від 24 січня 2013 року та визначив орієнтовну вартість відновлювального ремонту у розмірі 9750,00 гривень, яка є орієнтовною та з великою вирогідністю буде збільшуватися, оскільки під час проведення відновлювальних робіт, як правило з'ясовуються додаткові наслідки ДТП, як то - скриті недоліки, які в подальшому приведуть до погіршання робочого стану автомобіля або його складових частин. Неодноразові звернення позивача щодо погодження суми відновлювального ремонту відповідач ігнорував і листом за вихідним номером № 09-02-09/6490 від 26 березня 2013 року повідомив, що 29 січня 2013 року складено дослідження № [NUMBER]-29.01/5, за яким вартість матеріального збитку складає 3004,55 грн. Також повідомив, що позиції рахунку - фактури № С-51 від 24 січня 2013 року на загальну суму 9750,00 грн. не відповідають протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 23 січня 2013 року і у НАСК «Оранта» відсутні підстави для доплати страхового відшкодування згідно наданого рахунку -фактури, що не відповідає фактичним обставинам та умовам договору оскільки дослідження № [NUMBER]-29.01/5 не є підставою для визначення розміру збитку, оскільки в п. 13.6 Договору страхування визначені документи, які можуть бути такою підставою: калькуляція вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та/або акта автотоварознавчого дослідження, що складається аварійним комісаром, сертифікованим експертом або спеціалістом; оригінал акту виконаних робіт та документів, що підтверджують дійсні витрати; деталізований документ СТО і взагалі відповідач не визначає, що саме є невідповідністю позицій рахунку-фактури позиціям протоколу (акту) огляду транспортного засобу, що стала підставою встановлення суми страхового відшкодування у розмірі 2325,55 грн. Також, відповідач виплатив страхове відшкодування з простроченням, що є підставою для стягнення з відповідача суми 3% річних та суми пені за прострочення виконання зобов'язання. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суд уз позовом. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності у судовому засіданні підтримала заявлені її довірителем вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд розглянув справу за відсутності представникам відповідача. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач 06 вересня 2012 року застрахував належний йому автомобіль FIAT NUOVO DOBLO CARGO державний реєстраційний номер [NUMBER] у Відкритому акціонерному товаристві Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» за програмою «Стандарт» форма № 83 серія УБ № 735831, договір добровільного страхування транспортного засобу 100-37 № 735831, про що свідчить договір страхування, заява позивача на реєстрацію транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. 21 січня 2013 року сталася дорожньо - транспортна подія в результаті якої автомобіль FIAT NUOVO DOBLO CARGO, державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, про що свідчать акт огляду транспортного засобу від 06 вересня 2012 року, довідки Відділу Державтоінспекції МВС України про дорожньо-транспортну пригоду. Позивач звернувся до відповідача із заявами про страхову виплату, заявою про перерахунок страхової виплати на рахунок ПП «Спецавтопостач», аварійним комісаром 21 січня 2013 року складений Протокол (акт) огляду транспортного засобу, що належить позивачу, а відповідач 13 лютого 2013 року склав розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № СТО-13-1207/1 від 13 лютого 2013 року та виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 2325,55 грн., про що свідчать заяви позивача, протокол (акт), розрахунок, страховий акт та про що не заперечувала у судовому засіданні представник позивача. Відповідно до рахунку -фактури № С-51 від 24 січня 2013 року, що надана ПП «Спецавтопостач», позивачу до сплати нараховані 9750 гривень 00 коп. Листом № 09-02-09/640 від 26 березня 2013 року відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для доплати страхового відшкодування згідно рахунку-фактури № С-51 від 24 січня 2013 року на загальну суму 9750,00 грн., оскільки вказаний рахунок - фактура не відповідає позиціям протоколу (огляду) транспортного засобу від 23 січня 2013 року. Листом від 11.02.2013 року на ім'я ПП «Спецавтопостач», позивач просив надати письмове обґрунтування вартості відновлюваних ремонтних робіт, зазначених у рахунку-фактурі № С-51 від 24 січня 2013 року на загальну суму 9750,00 грн. Листом від 20.02.2013 року ПП «Спецавтопостач» на ім'я позивача, повідомляє, що в рахунку-фактурі № С-51 від 24 січня 2013 року вказувалась вартість складових матеріалів та робіт необхідних для відновлювального ремонту автомобіля FIAT NUOVO DOBLO CARGO виходячи з того, що ціни як на роботи так і на складові матеріали затверджуються заводом виробником та доводяться до дилерів, в тому числі і до ПП «Спецавтопостач», підприємством імпортером, яке є офіційним представником заводу виробника в Україні. Тому у ПП «Спецавтопостач» відсутня можливість в односторонньому порядку втручатися в рекомендоване ціноутворення. Вартість відновлювального ремонту вказана в рахунку - фактурі № С-51 від 24 січня 2013 року на загальну суму 9750,00 грн., є орієнтовною та з великою вірогідністю буде збільшуватися, оскільки під час проведення відновлювальних робіт, як правило з'ясовуються додаткові наслідки ДТП, а саме: скриті недоліки, які в майбутньому призведуть до погіршення роботоздатності автомобіля або його складових частин. Відповідно до акту здачі-приймання (надання послуг) № 182/1-2013 від 08 квітня 2013 року ПП «Спецавтопостач» виконано роботи по відновленню належного позивачу автомобіля FIAT NUOVO DOBLO CARGO на суму 5700,00 грн. За квитанцією № 118 КП9 від 19 квітня 2013 року позивач сплатив на рахунок ПП «Спецавтопостач» за ремонт автомобіля згідно акту № 182/1-2013 від 08 квітня 2013 року, грошову суму у розмірі 3374,45 грн. За квитанцією № 8452757 від 06 вересня 2012 року позивач на рахунок відповідача сплатив грошові кошти (страховий платіж) у розмірі 5744,34 гривні. Листом від 01 липня 2013 року позивач повідомив відповідача про сплату ним суми у розмірі 3374,45 грн., що дорівнює різницю між вартістю ремонту та виплатою, що здійснена НАСК «Оранта». Позивачем в якості доказів надані: заява позивача на ім'я відповідача про доплату суми страхового відшкодування, описи вкладення до цінного листа з оголошеною вартістю та квитанції про оплату послуг «Укрпошти», лист позивача на ім'я відповідача датований 22 січня 2013 року, де вказує про об'єктивність причин неподання своєчасно заяви про страхову виплату щодо ДТП від 21.01.2013 року; лист від 26.02.2013 року на ім'я відповідача, яким позивач просить попередньо письмово погодити рахунок- фактуру № С-51 від 24 січня 2013 року на загальну суму 9750,00 грн.; дилерський договір № 24-2012 від 31 січня 2012 року укладений між ПП «Спецавтопостач» та ТОВ «АВТОТОРІНО»; угода позивача та ПП «Спецавтопостач» про гарантійні зобов'язання; заява позивача на ім'я відповідача про перегляд суми страхового відшкодування за його страховим випадком із урахуванням вартості відновлювальних робіт на суму 9750,00 грн.; постанови та витяг про судову практику ПВСУ України, копії рішень з Єдиного реєстру судових рішень судів першої інстанції. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів наданих сторонами. Суд, аналізуючи надані докази у їх сукупності приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача недоплаченої суми страхового відшкодування задоволенню не підлягають за їх безпідставністю оскільки, відповідач здійснив позивачу страхову виплату вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у розмірі, що визначений на підставі акту автотоварознавчого дослідження, що складений аварійним комісаром, що відповідає умовам договору страхування укладеного між позивачем та відповідачем зокрема п. 13.6.1 якого передбачено, що у разі пошкодження застрахованого транспортного засобу розмір збитку може визначатися страховиком на підставі калькуляції вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та/або акта автотоварознавчого дослідження, що складається аварійним комісаром, сертифікованим експертом або спеціалістом, при цьому розмір збитку відповідно до п. 13,6 вказаного договору страхування визначається страховиком - відповідачем по справі. Таким чином відповідач діяв відповідно до умов договору, тому вимога про стягнення суми страхового відшкодування у обраний позивачем спосіб захисту порушеного права задоволенню не підлягає, при цьому суд виходить з тих обставин, що позивач вимоги про оскарження дій відповідача щодо визначення ним розміру відшкодування саме відповідно до п. 13.6.1 договору страхування (на підставі протоколу (акту) страхового комісара) не заявляє, не надав доказів про те, що сплачена сума відшкодування є неправильною і не заявив про необхідність проведення судової експертизи для встановлення вартості відновлювального ремонту, а суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів наданих сторонами, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні вказаної вимоги і не приймає до уваги посилання позивача про те, що мало місце фактичне погодження відповідачем та СТО рахунку -фактури, що дослідження не є підставою для визначення розміру збитку і не передбачено договором, як надумані. Також суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог стягнення з відповідача суми 3% річних та суми пені за прострочення виконання зобов'язання, оскільки позивач не надав доказів про те, що страхове відшкодування відповідачем сплачено с порушенням строків такої виплати. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved