Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та він і, його представник суду пояснили, що, виконуючи рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 р. по цивільній справі за № 178/970/15-ц, за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до позивачів про стягнення заборгованості у сумі 171 780 грн. 23 коп., був погашений кредит в повному обсязі, який надався [PERSON], згідно з кредитним договором за №DZR0GA00000099 від 30 січня 2008 р., між [PERSON], з одного боку, та ПАТ КБ «ПриватБанк» з другого боку за умовами якого, повинен був погасити кредит в строк до 30 січня 2018 року. Гарантом своєчасного погашення кредиту було заставлене житлове приміщення - квартира за №8 у буд.№8 по вул.Шкільній, с.м.т.Кринички Криничанського району Дніпропетровської обл., яка належить на праві приватної власності поручителю за договором поруки [PERSON] 04 лютого 2016 року відділом державної виконавчої служби Криничанського району були відкриті виконавчі провадження №03-40912 та №03-40910. 03 березня 2016 року через касу ПАТ КБ «Приватбанк» було здійснено сплату заборгованості у сумі 190967,83 грн., а 10 березня 2016 р. відділ ДВС Криничанського РУЮ направив кошти у розмірі 171780.23 грн. на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк», як стягнення боргу. Зарахування даної суми на кредитний рахунок відбувалося більше місяця. У квітні 2016 р. [PERSON] за умовами кредитного договору № DZR0GA00000099 кредит погасив в повному обсязі. Таким чином, при достроковому поверенню кредиту, банк повинен дати згоду на те, що умови договору виконані, строк дії договору закінчився та повернути поручителю [PERSON] правовстановлюючі документи на заставлене нерухоме майно. Однак, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» порушив умови договору, а саме звернення позивача визначити договір № DZR0GA00000099 достроково виконаним, дати згоду на припинення його дії та повернути правовстановлюючі документи, залишено без розгляду. 28 липня 2016 р. позивач звернувся до відповідача з пропозицією визнати договір за № DZR0GA0000009 від 30 січня 2008 р., укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] достроково виконаним, визначити, що строк дії договору закінчився 28 липня 2016 р., внести до п.6.3. зміни - «строк дії договору 28 липня 2016 р.», повернути поручителю [PERSON] правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS], с.м.т. Кринички Криничанського району Дніпропетровської області. Лист з пропозицією просив вважати частиною укладеного договору. Відповідач, отримавши лист 29 липня 2016 року, залишив його без розгляду. Враховуючи те, що умови договору виконані, заборгованості за кредитом не має, вважає, що дії відповідача за удержання правоустановлюючих документів є грубим порушенням інтересів з боку відповідача. Також вважають, що діями відповідача їм спричиненая значна моральна шкода, бо вони змушені звертатися до суду, ходити по інстанціям, вимагати повернення необґрунтовано утриманих документів на свою квартиру, та побоюваться, що відповідач використає їх у своїх інтересах. Тому просять визнати виконаним в повному обсязі дію кредитного договору за № DZR0GA00000099 від 30 січня 2008 р. та встановити строк договору до 28 липня 2016 р., укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк»; відповідачеві повернути [PERSON] правовстановлюючі документи на іпотечне житло - квартиру [ADDRESS] району Дніпропетровська область; відшкодувати [PERSON] та [PERSON] 10 000 грн. - моральної шкоди. Відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів. Відповідач [PERSON] відділення Дніпродзержинської філії публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 01 грудня 2015 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №DZR0GA00000099 від 30 січня 2008 р. (а.с.13,14). Вказане рішення суду відповідачами було виконано в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення № 293 від 10 березня 2016 року, в якому зазначено призначення платежу - стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»(а.с.16), а також постановою ВДВС Криничанського РУЮ від 04 березня 2016 року, якою було закінчене виконавче провадження по виконавчому листу №2/178/437/15, у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с.18). У відповідності до п.6.1. умов кредитного договору, він припиняє свою дію після належного виконання позичальником зобовязань. Згідно договору іпотеки квартири від 31 січня 2008 року термін дії договору до повного виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Як убачається з матеріалів справи [PERSON], [PERSON] виконали зобовязання кредитного договору №DZR0GA00000099 від 30 січня 2008 р. в повному обсязі, а відтак термін дії договору іпотеки - закінчився. Статтею 509 ЦК України\~визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України з припиненням основного зобовязання, забезпеченого заставою або порукою, припиняється порука і право застави. Частиною першою статті 593 ЦК України передбачено, що у разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов'язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов'язаний негайно повернути його заставодавцеві. У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином з моменту виконання боржником зобовязань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обовязків сторін, що складають зміст конкретного зобовязального правовідношення. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Законом України «Про іпотеку» зазначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що у відповідності до статті 1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Всупереч вказаним нормам закону позивачами не надано суду жодних доказів щодо спричинення їм моральної шкоди, тому суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди відповідачем задоволенню не підлягають через їх необґрунтованість та недоведеність, оскільки відсутня наявність шкоди, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в їх заподіянні. Враховуючи вищевикладене, вказані норми чинного законодавства України,

Outcome: partial