Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 01 лютого 2013 року [PERSON] взяла у нього у борг 400 000 грн., які зобов'язалась повернути до 01 березня 2013 року. Даний факт підтверджується розпискою, наданою відповідачкою. До теперішнього часу борг [PERSON] не повернула. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь борг у сумі 400 000 грн., та судовий збір у сумі 3654 грн. У судовому засіданні позовні вимоги були уточненні та остаточно позивач просить стягнути з відповідачки борг у розмірі 300 000 грн., а також судовий збір за розгляд даного позову у сумі 3000 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги у судовому засіданні визнав, не заперечував проти того, що відповідачка брала у позивача грошові кошти у сумі, зазначеної у розписці, однак борг не повернути не мала можливості. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи у межах заявлених вимог. Кожна особа, що бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.31 ЦПК України відповідач вправі визнати позов протягом усього часу розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 17 квітня 2013 року [PERSON] отримала у [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 300 000 грн., які зобов'язалась повернути до 01 травня 2013 року, про що написала розписку (а.с.5). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та якості. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суду було надано розписку про отримання відповідачем у позивача грошових коштів у сумі 300 000 грн. Таким чином судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики грошових коштів. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено в судовому засіданні позивач свої обов'язки за договором позики виконав надав відповідачу грошові кошти в борг . Проте свій обов'язок щодо повернення боргу відповідач у встановлений у розписці сторонами строк не виконав. Тому суд вважає, що сума заборгованості за договором позики у розмірі 300 000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved