Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 01 грудня 2004 року він був прийнятий на роботу в управління механізації публічного акціонерного товариства «Мостобуд» машиністом віброзанурювача. На початку листопада 2013 року він був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Однак, при звільненні його з роботи відповідач не виплатив йому заробітну плату на загальну суму 27000 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Також позивач просить стягнути з відповідача 3000 грн. середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач в судове засідання не з'явився, а представив заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, а представив заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 01 грудня 2004 року позивач був прийнятий на роботу в управління механізації публічного акціонерного товариства «Мостобуд» стажером на віброзанурювач «Мюллер». А 07 серпня 2013 року він був звільнений з посади машиніста автобетононасоса бурової дільниці на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з угодою сторін. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації повинна проводитись в день звільнення. Однак, судом встановлено, що при звільненні позивача з роботи відповідач дійсно не виплатив йому належні при звільненні суми - 21493 грн. заборгованості по заробітній платі та 2853 грн. компенсації за невикористану відпустку, а всього 24346 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, при відсутності спору підприємство, установа, організація зобов'язані виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи із вимог даного закону з відповідача також необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Як вбачається з довідки, наданої управлінням механізації публічного акціонерного товариства «Мостобуд», середньомісячна заробітна плата позивача [PERSON] складає 2937 грн. Таким чином, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, розмір компенсації за затримку розрахунку при звільненні позивача за період з 07 серпня 2013 року (тобто з дня звільнення) і по 29 січня 2014 року (день винесення рішення) складає 16782 грн. 60 коп. Однак, враховуючи, що позивач просить стягнути з відповідача вказану компенсацію лише в сумі 3000 грн. і не наполягає на її збільшенні, то виходячи із принципу диспозитивності, відповідно до якого особа має право розпоряджатись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, суд вважає необхідним стягнути з відповідача компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в тому розмірі, на якому наполягає сам позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial