Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи було збільшено, до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №06-06-054 від 14.06.2005 року в сумі 332 464,94 грн., з яких заборгованість за основним зобов'язанням - 251 653,23 грн. (заборгованість за тілом кредиту -157 547,34 грн., за відсотками - 93 405, 89 грн., комісія - 700 грн.), пеня в розмірі 2*13,5% за період з 07.10.2010 року по 06.10.2011 року на суму 251 653,23 грн. - 67 946,37 грн., 3% річних за період з 07.10.2010 року по 19.06.2012 року (622 дні) на суму 251 653,23 грн. - 12 865,34 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що між АТ «Кредит Банк (Україна)», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено вказаний кредитний договір. Відповідно до умов договору, банк надав відповідачу кредит в сумі 26 000 дол. США на строк до 01.06.2010 року із щомісячною сплатою відсотків відповідно до умов п.п.4.1 договору. Кредитні кошти надавались з метою інвестування будівництва нерухомості, для здійснення часткової оплати за генеральним договором про часткову участь в будівництві №ПЗ-15В-13-1-2 від 15.03.2005 року, який був укладений між відповідачем та ТОВ «Марс-1». Кредит надавався в безготівковій формі, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Згідно з п. 4.1 кредитного договору позичальник зобов'язувалась щомісяця не пізніше останнього робочого дня поточного місяця погашати рівними частинами заборгованість у сумі 435 доларів США на рахунок шляхом внесення коштів готівкою чи перерахуванням; сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом, а за порушення строків повернення -пеню в розмірі подвійної процентної ставки. 06.10.2010 року між ПАТ «Кредобанк» та позивачем ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір відступлення права вимоги за кредитним договором № 06-06-054 від 14.06.2005 року, відповідно до якого позивач набув прав кредитора до відповідача. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась зазначена заборгованість. 29 02.2008 року ПАТ «Кредо банк» направляло лист-вимогу про наявність заборгованості, але відповідач дій по сплаті кредиту не вчинила, тому позивач вимушений звертатись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Надав письмові заперечення та заяви про застосування строків позовної давності (а.с.7-10, 17-22, 62-64, 87-92). В своїх заявах зазначив, що відповідно до п. 4.1 кредитного договору, кредит повинен погашатись щомісячно, рівними частинами в сумі 435 доларів США, у строки, передбачені графіком платежів - не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. Початком погашення зазначено дату - 30.06.2005 року та закінченням - 31.05.2010 року. З лютого 2006 року відповідач припинила виплату кредиту. Відповідно до листа-вимоги ПАТ «Кредобанк» №15-2690/08 від 29.02.2008 року скористався п. 4.9 кредитного договору, витребував борг з відповідача в повному обсязі, відсотки за користування кредитом та комісію. У відповідача виникли правові наслідки, передбачені п. 4.10 договору, згідно з якими позичальник зобов'язаний протягом 5 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні платежі. Так, як лист-вимога була отримана 29.02.2008 року, то 05.03.2008 року відповідач повинна була сплатити всю суму по кредиту і з цієї дати починається строк позовної давності. Тому строк позовної давності сплив 05.03.2011 року. Представник позивача просив застосувати позовну давність та відмовити у позові в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.06.2005 року між Акціонерним товариством «Кредит Банк (Україна)», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредо банк», та відповідачем був укладений кредитний договір № 06-06-054. Відповідно до п.п. 2.1, 2.6 договору відповідачу було надано у безготівковій формі шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок кредитні кошти у розмірі 26 000 доларів США для інвестування будівництва нерухомості з розрахунку 13, 5 % річних, на строк до 01.06.2010 року ( а.с. 8-11 ). 29.02.2008 року ВАТ «Кредобанк» на адресу відповідача направило лист - вимогу №15-2690/08, в якому зазначено, що станом на 28.02.2008 року відповідачем порушуються зобов'язання за кредитним договором, в наслідок чого існує прострочена заборгованість в розмірі 25 358,68 доларів США та зазначено вимогу невідкладної сплати вказаної заборгованості, в тому числі по кредиту в сумі 19 908,68 доларів США, відсотків за користування кредитом в сумі 5 450 доларів США та комісії в сумі 1 000 грн. ( а.с. 62 ). 06.10.2010 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 06-06-054 від 14.06.2005року, до відповідача по справі. ТОВ «Кредекс Фінанс» повторно направило вимогу від 11.01.2012 року вих.№225 про погашення кредитної заборгованості, зазначивши про необхідність сплати боргу в розмірі 251 653,23 грн. Що стосується посилань сторони відповідача про застосування строку позовної давності, судом встановлено наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк виконання за кредитним договором відповідно до п. 2.1 сторони визначили до 01.06.2010 року. Направлення листа-вимоги від 29.02.2008 року відповідачу про сплату заборгованості за кредитним договором в повному обсязі не дає підстав вважати, що між сторонами закінчились правовідносини, які виникли на підставі кредитного договору. Так, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання, а саме - 01.06.2010 року, вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Виходячи з положень статті слідує, що кредитор скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту, процентів, комісій, інших платежів та відповідно до п.4.9 кредитного договору, не вимагаючи його дострокового розірвання. Таким чином, перебіг строку позовної давності починається з 01.06.2010 року та закінчуться 01.06.2013 року. Позовна заява позивачем була направлена до суду 15.08.2012 року (а.с.50), отже строк позовної давності позивачем не було пропущено, а тому підстави для застосування судом строків позовної давності - відсутні. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором, банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626, 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Так, позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме відповідно до п.2.6 кредитного договору від 14.06.2005 року шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача [PERSON] за [NUMBER] в розмірі 26 000 доларів США, що підтверджується копію меморіального валютного ордеру № 243028 від 14.06.2005 року. Відповідно до листа Національного Банку України № 13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу на здійснення операції з валютними цінностями згідно п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». У зв'язку із чим, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України зазначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.ст. 610, 611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заборгованість за кредитним договором №06-06-054 від 14.06.2005 року становить - 332 464,94 грн., а саме: 1) заборгованість за основним зобов'язанням - 251 653,23 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту -157 547,34 грн., - за відсотками - 93 405, 89 грн., - комісія - 700 грн., 2) пеня за період з 07.10.2010 року по 06.10.2011 року - 67 946,37 грн., 3) 3% річних за період з 07.10.2010 року по 19.06.2012 року - 12 865,34 грн. Судом встановлено, що вимоги по сплаті заборгованості за кредитним договором в розмірі заборгованості за основним зобов'язанням в сумі 251 653,23 грн. та 3% річних в сумі 12 865,34 грн., з урахуванням того, зобов'язання є грошовим, тому наслідками неправомірних дій, а саме прострочення боржником виконання грошового зобов'язання є сплата боргу з урахуванням 3 % річних, є законними та підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача по сплаті пені, судом встановлено наступне. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Частиною 2 статті 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Строк позовної давності по основній та додаткових вимогах обчислюється щодо кожної вимоги окремо. Така ж позиція викладена в Постанові Верховного Суду України Про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.11.2013 року №6-116цс13, яка є обов'язковою для всіх судів України відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України. Таким чином, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду і починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Враховуючи викладене, пеня повинна нараховуватись з 15.08.2011 року по 15.08.2012 року (день звернення кредитора до суду). З урахуванням того, що стороною відповідача були надані розрахунки по сплаті пені, які містять суперечності щодо днів прострочення, періоду прострочення та суми: - розмір пені за 365 днів прострочення в період з 07.10.2010 року по 19.06.2012 року складає 67 946,37 грн.( а.с.44); - розмір пені за 365 днів прострочення в період з 07.10.2010 року по 06.10.2011 року складає 15 139,51 грн. (а.с.69); - розмір пені в період з 07.10.2010 року по 06.10.2011 року складає 67 946,37 грн. (а.с.102). Вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості по пені не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 645,18 грн., відповідно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial