Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 14 вересня 1996 року з відповідачем, про реєстрацію якого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області складено відповідний актовий запис за номером 1770. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примирення та подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Позов на адресу суду надійшов 16 вересня 2021 року. Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити у його відсутності. Представник відповідача адвокат Петролюк А.М., який діяв на підставі ордера серії ВС № 1107839 від 12 листопада 2021 року, в судовому засіданні позов визнав, підтвердив, що сторони у справі проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, строку на примирення не потребують. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10 вересня 2021 року шлюб між сторонами було зареєстровано 15 вересня 1996 року, про що складено відповідний актовий запис за номером 1770. Шлюб було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, сторона відповідача позов визнала, просила розірвати шлюб, сторони у справі вважають, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, визнанням позову відповідачем. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 908 гривень судового збору.

Outcome: approved