Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів донарахованої заборгованості за кредитним договором за період з 10.04.2010 по 22.06.2015. Обґрунтовує позов тим, що 06 липня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладений кредитний договір №04-502/22-4.4, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 15 000 грн. та зобов'язався повністю повернути кредит до 06 липня 2010 року. Для забезпечення виконання зобов'язання по даному кредитному договору 06 липня 2007 року укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель [PERSON] поручається за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором та несе солідарну відповідальність у повному обсязі. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 25 червня 2010 року по справі № 2-1548/10 позов задоволено і вирішено солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON], на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість станом на 09.04.2010 включно у розмірі 15631,41 грн. Оскільки відповідачі здійснили оплату платежів по судовому рішенню тільки 06.04.2012, тому позивачем здійснено донарахування нової заборгованості у розмірі 60602,47 гривень за період з 09.04.2010 по 05.04.2012, з яких: сума донарахованих відсотків - 2902,49 гривень; сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії- 6300, 00 грн.; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії- 51399,98 грн. Враховуючи те, що розмір пені, нарахованої за період з 22.06.2014 по 22.06.2015 становить 51399,98 гривень, і дана сума значно перевищує суму несплачених кредитних коштів, тому просить стягнути суму співрозмірну сумі несплачених відсотків та комісії, яка дорівнює 9 202, 49 гривень, а відтак загальну суму заборгованості 18 408, 98 гривень. Вказану суму просить стягнути солідарно з відповідачів в примусовому порядку, покликається на копії кредитного договору, поруки, розрахунки, інші документи. Представник позивача [PERSON], діючи згідно довіреності від 26.01.2015 (а.с.27) у судовому засіданні у повному обсязі підтримала позовні вимоги, пояснила, що банк має право нараховувати відсотки, комісію та пеню до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, при цьому кредитний договір діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань, зобов'язання припиняється не будь-яким виконанням, а лише виконанням, проведеним належним чином відповідно до умов договору у випадку повного погашення заборгованості за кредитом. Наявність судового рішення від 25.06.2010 про стягнення заборгованості з відповідачів на користь банку та його виконання відповідачем не є підставою для припинення зобов'язання, оскільки сплативши заборгованість за кредитом відповідачі виконали зобов'язання лише частково, але зобов'язання припиняються належним виконанням, а не ухваленням рішення суду. Відсотки та комісійну винагороду, яка нараховувалась після подання до суду первісного позову, банк мав змогу обчислити лише після того, як буде сплачено тіло кредиту, яке було погашене лише 06.04.2012. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, подав суду письмові заперечення. Просить у задоволенні позову відмовити, оскільки рішення суду про стягнення коштів виконувались лише ним, а [PERSON] ухилявся від сплати боргу, уникає зустрічі. Співвідповідач [PERSON] у судові засідання повторно не з'явився, про причини неприбуття не повідомив, хоча про розгляд справи належним чином був повідомлений. Суд згідно з вимогами ст.169 ЦПК України розглядає справу у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали по справі, і давши їм оцінку у сукупності, приходить до наступного. Встановлено, що 06 липня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір №04-502/22-4.4. Згідно з умовами кредитного договору, відповідачу був наданий кредит у сумі 15 000 гривень шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок [PERSON] Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Забезпеченням виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором є порука фізичної особи - [PERSON] на підставі договору поруки № б/н від 06.07.2007. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 25.06.2010 позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено, з [PERSON] та [PERSON] як солідарних боржників стягнуто заборгованість за кредитним договором станом до 09.04.2010 включно в сумі 15631,41 гривень. Згадане рішення суду, що набрало законної сили, має преюдиціальне значення для суду. Це випливає з положення ч.3 ст.61 ЦПК України, тому факт порушення відповідачами виконання зобов'язань за кредитним договором № 04-502/22-4.4 від 06.07.2007 доведений. З'ясовано, що в ході здійснення виконавчого провадження з примусового виконання вказаного рішення суду заборгованість за кредитним договором в сумі 15631,41 гривень повернуто боржниками лише 06.04.2012. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за період з 09.04.2010 по 05.04.2012 (дати погашення заборгованості, стягнутої судовим рішенням від 25 червня 2010 року) становить 60602,47 гривень, з яких: нараховані відсотки - 2902,49 гривень; несплачена комісія - 6300,00 гривень; пеня - 51399,98 гривень. Оскільки, розмір пені, нарахованої за період з 22.06.2014 по 22.06.2015 становить 51 399, 98 гривень і дана сума значно перевищує суму несплачених кредитних коштів по відсотках та комісії, представник позивача просить стягнути суму пені співрозмірну сумі несплачених відсотків та комісії, яка дорівнює 9 202, 49 гривень ( 2 902, 49 боргу по відсотках+ 6300,00 боргу по комісії = 9 202, 49 гривень, таким чином загальна сума заборгованості становить 18 404, 98 гривень. Оскільки розрахунок заборгованості проведений позивачем у відповідності до умов договору, він приймається судом до уваги. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленим цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Стаття 1050 ЦК України передбачає, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого само роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до абз. 2 п. 17, п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. Таким чином, відповідно до умов кредитного договору банк має право нараховувати відсотки, комісію та пеню до моменту повернення кредитних коштів на позичковий рахунок. Виконання відповідачами рішення Сихівського районного суду м.Львова від 25 червня 2010 року не є підставою для припинення зобов'язання, оскільки сплативши заборгованість за кредитом у зазначеній сумі лише 06.04.2012, відповідачі виконали зобов'язання лише частково. Разом з тим суд приймає до уваги наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч. 4 ст. 559 зазначеного Кодексу порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно умов договору поруки від 06.07.2007 року такий діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. В свою чергу, поручительство припиняється, якщо банк впродовж шести календарних місяців з дня настання строку виконання зобов'язання позичальником по договору про надання кредиту не позивається до поручителя в судовому порядку. Як зазначено вище, кінцевим терміном погашення кредиту, відповідно до умов кредитного договору № 04-502/22-4.4, є 06 липня 2010 року, повернення тіла кредиту - 06 квітня 2012 року. Враховуючи те, що Банк звернувся з позовом одночасно до позичальника та поручителя 18.08.2015, а саме з пропуском шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тому зобов'язання за договором поруки, в силу приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України припинилися, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 8 жовтня 2014 р. у справі № 6-128цс14. За наведених обставин сума заборгованості у розмірі 18404,98 грн підлягає стягненню лише з боржника [PERSON], а в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителів слід відмовити. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial