Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 14762,03 грн., посилаючись на те, що відповідач відповідно до укладеного договору без номера від 10.05.2006 року отримав кредит у розмірі 2400 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Згідно з статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконував. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 13.09.2012 року має заборгованість в розмірі 14762,03 грн., яка складається з наступного: -2399,76 грн. - заборгованість за кредитом; - 11183,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафу відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), - 679,14 грн. - штраф (процентна складова). Заочним рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27.08.2013 року зазначений позов задоволено в повному обсязі. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 10.02.2015 року заочне рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27.08.2013 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, а справа за зазначеним позовом призначена до розгляду в загальному порядку. У судове засідання представник позивача не з?явився. Від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутність. Відповідач у судовому засіданні не з?явився. Від нього надійшла заява про невизнання позову з підстав, зазначених у його заяві про застосування строків позовної давності, та розгляд справи за його відсутність. Дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов висновку про відмову у задоволення позову з наступних підстав. Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначено, що позивачем пропущено встановлений законом трьохрічний строк позовної давності, оскільки він 15.06.2006 року припинив виконання взятих за договором обов'язків щодо погашення кредиту та сплати процентів за його користування, а позов подано у вересні 2012 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що 10.05.2006 року між сторонами укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2400 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Відповідач зобов'язань за кредитним договором не виконував, внаслідок чого станом на 13.09.2012 року заборгував позивачу 14762,03 гривень. Відповідно до вимог п. 5.4 Правил користування платіжною карткою (зворот а.с. 9) відповідач зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно. Однак, починаючи з червня 2006 року, відповідач проценти за користування кредитом не сплачував. а . с . 4-5 З огляду на викладене, суд вважає, що позивачу, починаючи з червня 2006 року, було відомо, що відповідач, не виконуючи вз'ятих на себе за зазначеним вище кредитним договором обов'язків, порушує його право на отримання від відповідача передбачених цим же договором грошей, а тому початок перебігу позовної давності в даному випадку необхідно відраховувати з червня 2006 року. Позивач позов подав до суду 27.09.2012 року ( а.с. 17), тобто після спливу встановленого ст. 257 ЦК України трьохрічного строку позовної давності, оскільки з червня 2006 року до 27.09.2012 минуло більше шести років. Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, що відповідно до ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. З огляду на викладене, суд не бере до уваги письмові пояснення представника позивача про те, що твердження відповідача про сплив строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором є неспроможними і суперечать чинному законодавству України та умовам кредитного договору. Суд також не бере до уваги письмові пояснення представника позивача про те, що день пред'явлення позову є початком перебігу позовної давності за вимогою про стягнення штрафів, оскільки ця вимога є додатковою, а ст. 265 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. На підставі статей 256, 257, 261, 265, 266, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed