Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та уточненнями до позову в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 5251,23грн., та понесені позивачем судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким відповідач взяла у позивача в борг грошові кошти. Рішеннями судів першої та апеляційної інстанції з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики. Судові рішення фактично виконані відповідачем 09.02.2014 року. Позивач зазначає, що рішеннями суду відсотки за користування коштами були стягнуті з відповідача за період з 10.08.2012 року по 13.03.2013 року, а відповідач фактично користувалась позиченими коштами до 09.02.2014 року, то позивач вважає що з відповідача необхідно стягнути відсотки за користування коштами за період з 14.03.2013 року по 09.02.2014 року, тобто по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та підтвердив обставини викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач позовні вимоги не визнала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10.08.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів, за яким відповідач взяла у позивача в борг грошові кошти в сумі 88000гривень (що за згодою сторін еквівалентно 11000 доларів США), які зобовязалась повернути за першою вимогою, але не пізніше 10.08.2013 року. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 22.03.2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 169253грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прилюдних торгів за початковою ціною, що буде встановлена субєктом оціночної діяльності під час реалізації. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 17.06.2013 року рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 22.03.2013 року змінено в частині розміру заборгованості відповідача, а саме зазначено розмір заборгованості 152355грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 21.01.2015 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики, а саме курсові збитки та пеню відмовлено. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 17.03.2015 року вказане рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 21.01.2015 року в частині відмови у стягненні інфляційних збитків скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні збитки в сумі 7434грн., в решті частині рішення суду залишено без змін. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, за договором позики на позичальникові лежить зобовязання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки умовами вказаного договору позики грошових коштів від 10.08.2012 року процентна ставка за користування коштами не встановлена, розмір відсотків повинен встановлюватись виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України. Таким чином, враховуючи, що вищевказаними рішеннями суду з відповідача були стягнуті відсотки за користування коштами за період з 10.08.2012 року по 13.03.2013 року, а відповідач користувалась вказаними грошовими коштами до 09.02.2014 року, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за користування коштами за період з 14.03.2013 року по 09.02.2014 року, тобто по день фактичного розрахунку у сумі 5251грн.23коп., з врахуванням погашеної відповідачем 19.09.2012 року частини заборгованості за договором позики грошових коштів. Також з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені позивачем судові витрати у сумі 243грн.60коп.

Outcome: approved