Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, покликаючись на те, що 2009 року він працював слюсарем з механоскладальних робіт цеху №5 ДП «Львівський бронетанковий завод» 4-го розряду. 05 травня 2014 року його звільнено з роботи у звязку з скороченням штатів працівників. Проте при такому звільненні не враховано його переважне право на залишення на роботі, оскільки залишили на роботі двох слюсарів 3-го розряду механоскладних робіт, які працюють коротший термін ніж він. Просить скасувати наказ №45К(п) від 05 травня 2014 року, поновити його на роботі слюсарем механічної дільниці ДП «Львівський бронетанковий завод», стягнути з ДП «Львівський бронетанковий завод» його середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу до часу винесення судом рішення, 15000,00 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні позивач та його представник, позов підтримали, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити повністю. Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили та пояснили, що у ДП «Львівський бронетанковий завод» скорочувались 2 посади слюсарів з механо-складальних робіт 4-го розряду. На трьох збережених посадах слюсарів залишились працювати працівники, у яких стаж роботи значно більший ніж у позивача. Окрім того, [PERSON] було оголошено 2 догани. Просять у задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що наказом №45 К(п) від 05 травня 2014 року директора ДП «Львівський бронетанковий завод» було звільнено [PERSON] слюсаря з механо-складальних робіт 4 розряду цеху №5 з 05 травня 2014 року у зв'язку із скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. /а.с. 6/ Згідно п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму ВСУ №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» оозглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Згідно наказу №33 від 13 лютого 2014 року та наказу №32 від 13 лютого 2014 року ДП «Львівський бронетанковий завод» у зв'язку з ліквідацією цеху №5 виведено 2 посади слюсара з механо-складальних робіт 4-го розряду зі штатного розпису підприємства з 14 квітня 2014 року. /а.с. 65, 94/ У відповідності до штатного розпису ДП «Львівський бронетанковий завод» з 01 січня 2014 року на даному підприємстві було 5 посад слюсара з механо-складальних робіт 4-го розряду. /а.с. 86-92/ Відповідно до акту про відмову від підпису-підтвердження про ознайомлення з наказом №32 від 13 лютого 2014 року, [PERSON] був ознайомлений з текстом наказу №32 від 13 лютого 2014 року про ліквідацію цеху №5, від підпису про ознайомлення з наказом про ліквідацію цеху №5 ДП «Львівський бронетанковий завод» відмовився. /а.с. 96/ А також, згідно витягу зі штатного розпису ДП «Львівський бронетанковий завод» з 01 жовтня 2014 року на підприємстві є 3 посади слюсара з механо-складальних робіт 4-го розряду. /а.с. 66/ Згідно ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Відповідно до особових карток [NUMBER] [PERSON], [NUMBER] [PERSON], [NUMBER] [PERSON] після ліквідації цеху №5 та виведення 2 посад слюсара з механо-складальних робіт 4-го розряду зі штатного розпису підприємства, 3 збережені посади слюсара з механо-складальних робіт 4-го розряду були запропоновані [PERSON], [PERSON], [PERSON], які мали переважне право на залишення на роботі перед [PERSON], що стверджується особовою карткою [NUMBER] [PERSON], трудовою книжкою [PERSON], оскільки такі працівники мали тривалий безперервний стаж роботи на даному підприємстві, який значно переважав над стажем роботи на підприємстві позивача [PERSON] /а.с. 61-64/ Окрім того, суд не бере до уваги покликання позивача на те, що при звільненні його з посади слюсара з механо-складальних робіт 4-го розряду ДП «Львівський бронетанковий завод», не було враховано його переважне право на залишення на роботі, так як на роботі у даному підприємстві було залишено двох слюсарів 3-го розряду механоскладних робіт, оскільки зі штатного розпису підприємства виведено 2 посади слюсара з механо-складальних робіт саме 4-го розряду у зв'язку з ліквідацією цеху №5 ДП «Львівський бронетанковий завод», що стверджується наказом №33 від 13 лютого 2014 року та наказом №32 від 13 лютого 2014 року ДП «Львівський бронетанковий завод». /а.с. 65, 94/ Отже, як безспірно встановлено в судовому засіданні звільнення позивача [PERSON], відбулося у порядку та з чітким дотриманням вимог чинного законодавства, в його межах, підставно, так як було ліквідовано цех №5 ДП «Львівський бронетанковий завод» та виведено 2 посади слюсара з механо-складальних робіт 4-го розряду зі штатного розпису підприємства з 14 квітня 2014 року та оскільки позивач не мав переважне право на залишення на роботі перед іншими працівниками. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Виходячи з вищенаведеного та оцінюючи докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що покликання позивача та його представника на незаконне звільнення з роботи позивача [PERSON] є безпідставними, позовні вимоги не знайшли свого ствердження у судовому засіданні, позивачем та його представником не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed