Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та зазначив, що 01 вересня 2012 року на підставі наказу № 269 від 15.08.2012 р. між Технолого-економічним коледжем Білоцерківського національного аграрного університету та відповідачем було укладено Договір № 157 про підготовку спеціаліста та зараховано [PERSON] студентом першого курсу денної форми навчання за кошти фізичних або юридичних осіб. Позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача забезпечити фундаментальну професійну підготовку [PERSON] за напрямом 0517 Харчова промисловість та переробка сільськогосподарської продукції за спеціальністю 505170108 «Зберігання, консервування та переробка плодів та овочів» освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» та зобов'язався видати документ про освіту державного зразка. Строк надання освітньої послуги з 01 вересня 2012 року по 01 березня 2016 року, загальна вартість становила 18550 грн. Відповідно до п.3.1. Договору відповідач зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені Договором. Однак 04 липня 2014 року [PERSON] був відрахований із числа студентів коледжу за неуспішність та пропуски занять без поважних причин. Посилаючись на наведене, просив стягнути з відповідача 2600 грн. - кошти, які не були виплачені за надані освітні послуги станом на лютий 2016 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини. Відповідач у судове засідання не прибула, про місце та час його проведення повідомлена належно. Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 01 вересня 2012 року між Технолого-економічним коледжем Білоцерківського національного аграрного університету та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 157 про підготовку за рахунок коштів замовника спеціаліста та на підставі наказу №269 від 15.08.2012 р. зараховано студентом першого курсу денної форми навчання за кошти фізичних або юридичних осіб [PERSON] Строк надання освітньої послуги становив з 01 вересня 2012 року по 01 березня 2016 року, а загальна вартість - 18550 грн. Пунктом 4.3. Договору передбачено,що замовник вносить плату готівкою кожного семестру на початок. Судом встановлено, що 04 липня 2014 року [PERSON] був відрахований із числа студентів коледжу за неуспішність та пропуски занять без поважних причин, не виплативши кошти в сумі 2600 грн. 16 лютого 2016 року адміністрація коледжу зверталась до відповідача з пропозицією погасити заборгованість в добровільному порядку, однак по теперішній часть заборгованість не погашена. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором про надання послуг, згідно ч..1 ст. 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язаний оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник згідно вимогам ч. 1 ст. 903 ЦК України, зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Доказів відсутності заборгованості відповідач суду не надав. На підставі наведеного,

Outcome: approved