Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить зняти арешт з будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який належить йому на праві приватної власності, припинити дію обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, зареєстрованого за №7660697 у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок за адресою [ADDRESS], який належить йому. Позов обґрунтовує наступним. Він є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. Даним будинком володіє на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 липня 2003 року, зареєстрованого за №4814. На сьогоднішній день він має намір відчужити зазначений будинок та для цього звернувся до державної нотаріальної контори, де його повідомили, що на будинок накладено арешт. В реєстраційній службі він отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У графі витягу «вид обтяження» зазначено заборона на нерухоме майно; «зміст, характеристика обтяження» - № реєстра: 59762-1072, внутр..№5Е01303Е27F12В305722, коментар:18; «Відомості про суб'єкт обтяження» особа, майно/права якої обтяжуються (власник): [PERSON]. Арешт був накладений в 1959 році, коли [PERSON] отримав від підприємства, де він працював, а саме: Будівельне управління №5, позику. Дане підприємство ліквідоване, позику отримувач сплатив. Документи про відсутність заборгованості отримати не можливо в зв'язку з ліквідацією підприємства. [PERSON] являвся першим власником будинку та володів їм до моменту смерті. Після його смерті спадщину отримала його дружина та матір позивача [PERSON], яка померла [INFO]. Таким чином після смерті матері він отримав він неї в спадщину зазначений будинок. Відповідно з інформації витягу арешт накладався на зобов'язання [PERSON], який помер [INFO]. Отже, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно обмежує законні права позивача як власника будинку, щодо вільного розпорядження майном: унеможливлює укладення договорів відчуження належного йому будинку. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов та обставини, яким він обґрунтований, підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником спірного будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 01.07.2003 року №2221, питягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.07.2003 №1075152, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.11.2014 №29374955, технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду №4814. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.11.2014 №29989821, на спірний будинок зареєстроване обтяження №7660697 - заборона на нерухоме майно на підставі повідомлення Токмацької державної нотаріальної контори від 29.06.2000 року №б/н. Суб'єктом обтяження є [PERSON]. В перше обтяження зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Токмацькою державною нотаріальною конторою 10.06.2005 року за №2073698. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 05.03.1998 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Позивач правомірно набув у власність спірний житловий будинок, в порядку спадкування. Арешт був накладений в 1959 році, коли [PERSON] отримав від підприємства, на якому він працював - Будівельного управління №5, позику. Дане підприємство ліквідоване, позику отримувач сплатив. Документи про відсутність заборгованості отримати не можливо в зв'язку з ліквідацією підприємства. Зазначені обставини сторони не оспорюють. Таким чином, в теперішній час відсутні будь-які правові підстави перебування успадкованого позивачем майна під арештом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі викладеного,

Outcome: approved