Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08.03.2015 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому автомобіль «Honda Accord» д/н [NUMBER] . Сума завданої таким чином шкоди складає 524 977 грн. 85 коп., з яких 121 810 грн. відшкодовані страховою кампанією. Просив стягнути з відповідача решту матеріальної шкоди між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 177 167 грн. 85 коп., 900 грн. витрат на проведення експертного дослідження, 41 211 грн. 64 коп. втрату товарної вартості, 5 000 грн. моральної шкоди, 10 000 грн. на правову допомогу та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідачка заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиву на позовну заяву в якому зазначає, по-перше, позивачем не доведена сума залишків (226 000 грн.), хто її розрахував та відповідає цей документ законодавству. По-друге, у листі страхової компанії зазначено, що ринкова вартість автомобілю складає 385 900 грн., натомість згідно висновку експерта №50/15 складає 524977,85 грн. З наведено слідує, що є два джерела визначення ринкової вартості автомобілю на момент ДТП, у зв`язку з чим не розуміло на яке посилається позивач. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що 08.03.2015 року о 11 годині 35 хвилин на 414 км а/ш «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя», мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіль «Honda Accord» д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобілю «Mitsubishi Lancer» д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.02.2016 року, яка в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України має преюдиціальне значення для вирішення справи. Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4 при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинено чи обмежено договором, стороною якого потерпілий не був. Таким чином, оскільки страхова компанія відшкодувала лише частину завданої внаслідок ДТП за участю відповідача шкоди, різницю між такою страховою виплатою та фактичним розміром шкоди має сплатити саме відповідач, як особа, неправомірними діями якої було завдано таку шкоду. Відповідно до висновку експерта автотоварознавця [PERSON] №50/15 від 18.03.2015 року ринкова вартість автомобіля «Honda Accord» д/н [NUMBER] становить 524 977,85 грн., тоді як вартість його відновлювального ремонту, становить 652 497,49 грн. (а.с.24). Таким чином, оскільки вартість відновлювального ремонту є більшою ринкової вартості автомобіля, згідно з п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, вартість матеріальної шкоди складала 524 977, 85 грн. (а.с.19). Відтак судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda Accord» д/н [NUMBER] перевищує його ринкову вартість. За таких умов відновлювальний ремонт вказаного автомобіля є економічно недоцільним, що ґрунтується на матеріалах справи, узгоджується з іншими доказами по справі і сумнівів у суду не викликає, є обґрунтованим і мотивованим, а тому береться судом до уваги при вирішенні спору. При цьому, у судовому засіданні було встановлено, що позивач відчужив належний йому автомобіль на он-лайн аукціонні за 226 000 грн., що вбачається з довідки страхової компанії «ВУСО» від 25.08.2015 року. З даної довідки також вбачається, що позивачу була проведена виплата страхового відшкодування в розмірі 121 810 грн. Одже, у зв`язку з недостатністю страхової виплати для повного відшкодування шкоди завданої позивачу, решта розміру матеріальної шкоди, яка складає різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), та дорівнює 177 167,85 грн. (524977,85-121810-226000) має бути відшкодована відповідачем, як безпосереднім завдавачем шкоди, що повністю узгоджується з положеннями ст. 1194 ЦК України. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, суд вважає доведеним розмір матеріального збитку, що складає різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а також витрати на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності, розмір якої становить 900 грн. (а.с.25) (524977,85-121810-226000+900,00 =178 067 грн. 85 коп.). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача [PERSON] , позивачу була заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в зміні звичайного способу життя, що порушило звичайний ритм її життя, призвело до незручностей у повсякденному житті, додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусиль для організації свого життя, відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. В обґрунтування зазначеної позовної вимоги стороною позивача надані докази щодо витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн., а саме: договір про надання правової допомоги №20/01 від 20.05.2015 року та № 293 від 10.05.2016 року, Акт прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 20.05.2015 року, розрахунок витрат часу на правову допомогу станом на 14.09.2017 року становить 10 104 грн. Таким чином, вимога позивача щодо відшкодування понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. є також законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в межах позовних вимог, що повністю узгоджується з положеннями ст..137 ЦПК України. Разом з тим, суд не вбачає підстав для окремого стягнення з відповідача втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 41 211 грн. 64 коп., оскільки ця складова включена до загальної вартості матеріального збитку. В іншій частині позов підлягає задоволенню. Крім цього, посилання у відзиві на позовну заяву на те, що не доведена сума залишків та розбіжності у ринковій вартості автомобіля є безпідставними, оскільки відповідач, не обґрунтував свої заперечення щодо позову та не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд, також відхиляє клопотання відповідача щодо передачі автомобіля «Honda Accord» д/н [NUMBER] , оскільки позивач просить стягнути з відповідача не вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу, а тільки різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1 910,67 грн. пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial