Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 09.11.2012 року близько 18-00 год. на автомобільній дорозі Житомир-Могилів-Подільський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача, в результаті якої було пошкоджено автомобіль [NUMBER], власником якого є [PERSON], а за кермом знаходився водій [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АВ/7825921, укладеного із ТДВ «СТДВ «Глобус», строк дії якого до 16.07.2013 року. 06.12.2012 року потерпілий подав повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, а 12.06.2013 року він звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Так як дорожньо-транспортна пригода, яка сталася з вини відповідача, є страховою подією, а також його цивільно-правова відповідальність не була застрахована та позивачем 09.09.2013 року було виплачено потерпілому страхове відшкодування в сумі 15001,81 грн., тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 15001,81 грн. виплаченого страхового відшкодування, витрати на послуги аварійного комісара в сумі 920,00 грн., судовий збір у сумі 1378,00 грн., витрати за юридичні послуги в сумі 2000,00 грн., а всього 19299,81 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, у поданій до суду заяві виклав прохання проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно абзацу пп. 38.2. п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до абзацу «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобів. За положеннями п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону. Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 18.02.2013 року (а.с. 12) встановлено, що [PERSON] 09.11.2012 року близько 18-00 год. на 4 км автошляху Житомир-Могилів-Подільський, керуючи автомобілем [NUMBER], виїхав на регульоване перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора, де здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався в зустрічному. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями, що виразилися у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв?язку зі сплином строку притягнення до адміністративної відповідальності. Судом встановлено, що оскільки на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди 09.11.2012 року цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, а на підставі звіту № 651 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ-21093», д.н.з. [NUMBER] від 20.12.2012 року (а.с. 15-34), звіту № 764 про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ-21093», д.н.з. [NUMBER] від 22.04.2013 року (а.с. 35-41) та поданих [PERSON] заяв від 06.12.2012 року та 12.06.2013 року (а.с. 7, 8) згідно платіжного доручення № 1/19592 від 09.09.2013 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] у розмірі 15001,81 грн. відповідно до наказу МТСБУ № 3117 від 06.09.2013 року (а.с. 49, 50). Таким чином, встановивши, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль [NUMBER], сталася з вини відповідача і його цивільно-правова відповідальністьне була застрахована, а позивачем здійснено виплату страхове відшкодування потерпілому в розмірі 15001,81 грн., тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування та витрат позивача за послуги аварійного комісара 920,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2612 від 12.08.2013 року, № 2613 від 12.08.2013 року (а.с. 45, 48). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1378,00 грн. При цьому не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 2000,00 грн., що зазначено як витрати за правову допомогу, так як позивачем не надано платіжного документу (квитанції, чеку) на підтвердження сплати цієї суми. На підставі викладеного,

Outcome: approved