Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що його мати (відповідач) з ним не проживає, вихованням та утриманням не займається та на теперішній час її місцезнаходження йому не відоме. Понад два роки позивач проживає в сім'ї свої бабусі [PERSON]. Відповідач жодного разу не з'явилася до школи, батьківські збори не відвідує, зовсім не цікавиться його успіхами. Предмет позову становить вимогу про позбавлення батьківських прав відповідача відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, [PERSON] у судовому засідання позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Пояснила, що відповідач знайшла собі чоловіка та виїхала з ним до Вірменії, життям сина не цікавиться. Відповідач не скористалася правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - органу опіки та піклування надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у відсутність третьої особи, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Суд, дослідив докази, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 77-80 ЦПК України, позивач [PERSON] народився [INFO] (паспорт громадянина України [NUMBER], запис №20011107-00855, виданий 28.11.2017 органом 1216), копія якого долучена до матеріалів справи. Відповідач [PERSON], [INFO] є матір'ю позивача; відомості про батька внесені в актовий запис про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач понад два роки пооживає разом зі своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків та обставини, викладені у позові, підтверджуються характеристикою учня 10-А класу КЗО «СЗШ №143» ДМР [PERSON]., [INFO]., з якої вбачається, що позивач навчається у школі з 01.09.2017. Зарекомендував себе здібним учнем. До навчання ставить сумлінно, має розвинене логічне мислення, пам'ять, уважний на уроках, читає додаткову літературу, уміє працювати самостійно. Вольовий, привітний, має свою точку зору, уміє триматися в колективі, користується повагою серед однолітків і вчителів, відповідально ставить до виконання своїх обов'язків. Бабуся приділяє належну увагу щодо навчання й виховання внука (а.с.9). Згідно повідомлення Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 05.11.2018 за вих. №453/4449 ЕО співробітниками поліції була перевірена згідно ІБД «Цунамі» громадянка [PERSON], [INFO], останнє місце мешкання: [ADDRESS], до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, в поле зору поліції не потрапляла, в розшуку не перебуває, її місцезнаходження на теперішній час не відоме (а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 29.08.2017 №386, копія якого долучена до матеріалі справи, надано неповнолітньому [PERSON], [INFO], статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.13). Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 15.11.2018 року за № 1/44-136 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], зробленого за результатом розгляду заяви неповнолітнього [PERSON], [INFO], на засіданні комісії з питань захисту прав дитини (протокол №11 від 07.11.2018) та документів, що підтверджують обставини, внаслідок яких [PERSON] залишився без піклування з боку матері у зв'язку із невиконанням нею батьківських обов'язків, орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні до її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з невиконання матір'ю дитини батьківських обов'язків. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопад 1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Згідно ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов'язків. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини матір'ю дитини знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, тому суд, враховуючи наявні докази поведінки відповідача, які беззаперечно свідчать про ухилення матері від виконання своїх обов'язків, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ч. 2 ст. 243 СК України). За ч. 1 ст. 247 СК України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право: 1) на проживання в сім'ї опікуна або піклувальника, на піклування з його боку; 2) на забезпечення їй умов для всебічного розвитку, освіти, виховання і на повагу до її людської гідності; 3) на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону; 4) на захист від зловживань з боку опікуна або піклувальника. Встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати (ч. 2 ст. 247 СК України). Як вбачається з висновку Управління - служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 30.08.2017 про можливість громадянки [PERSON], [INFO]., бути піклувальником, остання зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. В квартирі чисто, затишно, є все необхідне для повноцінного проживання, розвитку та виховання дитини. Стан помешкання відповідає санітарно-гігієнічним нормам. [PERSON], [INFO]., пенсіонерка за віком, середньомісячний дохід складає 1362 грн., за місце проживання характеризується позитивно, сім'я матеріально забезпечена, згідно медичного висновку про стан здоров'я [PERSON] може бути опікуном, на обліку у лікаря-нарколога і психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалася. Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради вважає, що [PERSON], [INFO]., може бути піклувальником свого неповнолітнього онука [PERSON], [INFO]. (а.с.12). Згідно акту обстеження умов проживання від 20.02.2018, складеного спеціалістами першої категорії УССД [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], піклувальник в поновному обсязі виконує свої обов'язки, дитина має усе необхідне (а.с.11). У зв'язку з викладеним, суд вважає за необхідне призначити бабусю позивача - [PERSON], [INFO]., його піклувальником. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: approved