Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача та просить визнати її такою, що втратила право користуватися житлом по вул. Надслучанській ( колишня - Володарського, 17) № 19 кв. 3 в м. Новоград-Волинський (далі Квартира), яка належить їй на праві власності. В обґрунтування позову зазначає, що їй належить Квартира. Відповідач зареєстрована в належній їй квартирі, як дружина її сина, з якою він більше року не проживає, оскільки вона разом з донькою виїхала з квартири, при цьому продовжує перебувати на реєстраційному обліку і в добровільному порядку знятись з нього не бажає. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в письмовій заяві до суду просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибула, в судовому засіданні 25.05.2016 року просила надати термін для врегулювання спору мирним шляхом. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно договору дарування квартири від 18 серпня 2003 року [PERSON] належить квартира № 3 по вул. Надслучанській (колишня Володарського, 17) 19, в м. Новоград-Волинський Житомирської області. (а.с.8-9) . Згідно довідки наданої Новоград-Волинською реєстраційною службою УДМС України в Житомирській області, відповідач перебуває на реєстраційному обліку в [ADDRESS] з 16.01.2004 року (а.с.16). Відповідно до акту обстеження від 10 лютого 2016 року, складеного за участю сусідів та депутата Новоград-Волинської міської ради, [PERSON], [INFO], з вересня 2014 року по даний час в квартирі [ADDRESS] не проживає (а.с. 7). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності. [PERSON] відповідач по справі, не проживає у ній без поважних причин з вересня 2014 року, однак продовжує перебувати на реєстраційному обліку за вищезазначеною адресою, чим порушує права позивача, як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимога про зобов`язання відповідача знятись з реєстрації є безпідставною, оскільки таке зняття проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved