Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.12.1989 року. Шлюб реєструвався управлінням запису актів громадянського стану адміністрації міста Оренбурга за актовим записом №3266. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. У січні 2015 року позивач виїхав на постійне місце проживання до міста Оренбург, Росія, оскільки проживати разом з відповідачем стало неможливо через особисті неприязні стосунки. Шлюбні відносини між сторонами припинені у 2014 році, сумісне господарство не ведеться. Спору про розподіл майна, що є у сумісній власності, немає. Просить шлюб з відповідачем розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, але надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечувала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» . При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку , встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 1 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 рокугромадяни кожної із держав-учасниць цієї Конвенції, а також особи, що проживають на їхніх територіях, користуються на території всіх інших Договірних Сторін по відношенню до своїх особистих і майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни даної Договірної Сторони. Відповідно до ч.2 ст.27 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони і при цьому обидва з подружжя мають те саме громадянство, їхні особисті і майнові правовідносини визначаються за законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої вони є. Відповідно до ч.1 ст.28 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» у справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Громадяни кожної Договірної Сторони, а також особи, які проживають на їхніх територіях, мають право вільно та безперешкодно звертатися до суду, прокуратури та інших закладів кожної Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні та кримінальні справи, можуть бути їх учасниками, подавати клопотання, подавати позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, що і громадяни кожної Договірної Сторони. Згідно з ч 1 ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та відсутність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи: повторним свідоцтвом про укладення шлюбу між громадянином Росії [PERSON] та громадянкою України [PERSON], виданим управлінням запису актів громадянського стану адміністрації міста Оренбурга 01.12.2105 року ([NUMBER]); свідоцтвом про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації [NUMBER], виданим громадянину України [PERSON] 12.02.2015 року УФМС Росії по Оренбурзькій області. На підставі викладеного,

Outcome: approved