Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача про скасування постанови АА 344618 від 01.12.2006 року Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та зняття арешту з належної йому на праві особистої власності 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], обґрунтовуючи вимоги тим, що вказана частка квартири належить йому на праві власності, підстави, що були на той час для накладення арешту, - відсутні. У судове засідання позивач подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у попередньому судовому засіданні представник відповідача повідомила, що арешт було накладено у зв'язку із заборгованістю з аліментів, що виникла у нього на той час. Третя особа [PERSON] (стягувач), залучена до участі у справі, повідомила, що не має претензій до позивача та просила розглянути справу за її відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На примусовому виконанні Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходилось виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м.Одеси, про стягнення аліментів з позивача на користь третьої особи. У ході виконавчого провадження державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції постановою АА 344618 від 01.12.2006 року було накладено арешт на належне боржникові майно, зокрема на 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, як повідомила третя особа та представник Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, заборгованість з аліментів перед третьою особою відсутня, виконавче провадження закрито та відсутнє, оскільки з 2006 року не зберігається, однак накладений державним виконавцем арешт не знято, постанова чинна. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ч.1, 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. За встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved