Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він, [PERSON], його колишня дружина [PERSON] та їх син [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO]. Однак відповідачка, на протязі багатьох років за адресою свого місця реєстрації не проживає, квартирну плату та комунальні послуги не сплачує, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та його представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі, визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Відповідачка в судовому засіданні, заперечувала проти предявленого позову у повному обсязі, вважаючи його не обґрунтованим, безпідставним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства, оскільки вона не проживає у зазначеній квартирі з вини саме позивача, який своїми діями перешкоджає їй у вільному користуванні майном, тому просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та допитавши свідків у судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 23 травня 2006 року було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено актовий запис №82 та видане відповідне свідоцтво серії 1-КИ №031080. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-КИ №149619, видане Виконкомом Горьківської сільської ради с.Горького, актовий запис №08). Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що на імя [PERSON], як лаборанту НВД АФ «НАУКОВА», спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету, 13 грудня 2005 року видано ордер №12 і надано квартиру [ADDRESS], площею 30 кв.м, разом з членами її родини: чоловіка [PERSON] та сина [PERSON] і на підставі вказаного ордеру вони вселилися та зареєструвалися в квартирі за вказаною адресою. Відповідно до вимог\~ст. 156 ЖК України\~члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належать користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2\~ст. 64 ЖК України. Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені\~ст. 157 ЖК України\~та частиною першою ст. 116 ЖК України. Таким чином, судом встановлено, що саме [PERSON] є фактичним власником спірного житла, оскільки їй, як працівнику НВД АФ «Наукова», видавалася квартира і на її імя, адміністрацією та профспілковим комітетом фірми видано Ордер №12, тобто відповідачка, зареєстрована в квартирі в установленому законом порядку і набула прав і обов'язків, передбачених\~ст.156 ЖК України, тому відсутні будь-які законні підстави, для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Крім того, суд, допитавши свідків у судовому засіданні, знайшов підтвердження посилань [PERSON] про те, що саме [PERSON] здійснює їй перешкоди у користуванні житлом і, що саме з вини позивача, відповідачка тривалий час не проживає у спірній квартирі. Виселення, згідно із частиною першою\~ст. 116 ЖК України\~може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Також, на підставі\~ст. 391 ЦК України, вирішуючи даний спір суд враховує той факт, що квартира є житловою, а позбавлення житла можливе на підставі вимог закону, який регулює житлові правовідносини. Крім того, суд враховує, що відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім'ї власника будинку залежить, зокрема, від вирішення питання про втрату ними права користування жилим приміщенням, яке регулюється нормами житлового і\~цивільного кодексів\~(ст.ст.\~71,\~72,\~156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] не наведено підстав порушення [PERSON] норм чинного законодавства України, що давало б суду достатньо підстав для позбавлення відповідачки належного їй майна. Згідно з вимогами частин 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана \~довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу та доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях. Враховуючи, обставини справи, приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed