Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом до відповідачів посилаючись на те, що під час проведення свята, яке відбулося під егідою відповідача Виконавчого комітету Запорізької міської ради 19.01.2013 року в м. Запоріжжя, відповідач [PERSON] розповсюдив інформацію, яка є недостовірною та принижує ділову репутацію позивача і завдає йому моральної шкоди. У зв'язку із чим, просив визнати недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію позивача висловлювання відповідача [PERSON] наступного змісту: «… на берегу великого Днепра. И сколько лет люди не пытались осквернить эту воду, даже делая из нее алкогольные напитки, у них никогда ничего не получалось и не получится. Хортица», зобов'язати відповідача [PERSON] та відповідача Виконавчий комітет Запорізької міської ради спростувати вказану інформацію у спосіб її поширення. Стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та Виконавчого комітету Запорізької міської ради 1 000 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Крім того вказував на те, що відповідач [PERSON] розповсюдив негативну інформацію яка є недостовірною та принижує ділову репутацію позивача в мережі Інтернет, яка була висловлена відповідачем [PERSON] та просив визнати її недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію позивача. Зобов'язати відповідача [PERSON] спростувати недостовірну інформацію наступного змісту: «Хоть некоторые пытались осквернить Хортицу и воды Днепра, производя из нее алкогольный продукт, мы гордое казацкое племя, не позволим более посягать на наши святыни» у спосіб її поширення. Вирішити питання про стягнення з відповідачів сплаченого судового збору. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, посилаючись на порушення відповідачами [PERSON] та Виконавчим комітетом Запорізької міської ради її прав у зв'язку із поширенням недостовірної та такої, що принижує її ділову репутацію наступної інформації, що була поширена відповідачем [PERSON] під час проведення свята, яке відбулося під егідою відповідача Виконавчого комітету Запорізької міської ради 19.01.2013 року в м. Запоріжжя, а саме: «… на берегу великого Днепра. И сколько лет люди не пытались осквернить эту воду, даже делая из нее алкогольные напитки, у них никогда ничего не получалось и не получится. Хортица». Просив визнати її негативною та недостовірною і зобов'язати відповідачів [PERSON] та Виконавчий комітет Запорізької міської ради її спростувати у спосіб її поширення. В судовому засіданні представники позивача вимоги позовної заяви підтримали та пояснили, що оскільки позивач є єдиним виробником алкогольної продукції під торговою маркою «Хортиця», вона виготовляється в м. Запоріжжя, то висловлювання відповідача [PERSON] перед значною кількістю людей в м. Запоріжжя про те, що «люди производя алкогольные напитки из вод Днепра оскверняют его», пов'язуючи зазначене висловлювання із найменуванням «Хортиці» безпідставно порушив права позивача, оскільки торгова марка «Хортиця» є зареєстрованою, горілка, яка випускається під зазначеною маркою має всі відповідні дозволи, а вода з якої вона виробляється береться з річки Дніпро, на що позивач має всі відповідні дозволи. Отже, він виготовляючи горілку під торговою маркою «Хортиця» з води, яка береться з річки Дніпро жодним чином не «оскверняет» його води, а таке твердження є безпідставним, негативним та таким, що завдає збитків діловій репутації позивача як виробника горілки під торговою маркою «Хортиця». Також вказували на те, що відповідач [PERSON] не мав права цитувати недостовірну інформації яка була висловлена відповідачем [PERSON] під егідою відповідача Виконавчого комітету Запорізької міської ради у мережі Інтернет, такі дії також порушують права позивача, а вказана інформація також повинна бути спростована у спосіб її поширення. В якості обґрунтування вимоги щодо стягнення 1 000 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди представники позивача зазначали, що трудовий колектив позивача звертався із листом до відповідача Виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо добровільного спростування поширеної інформації, оскільки з їх точки зору вона є негативною, порушують права позивача та може призвести до погіршення діяльності підприємства, що може призвести по поставлення трудового колективу в скрутне матеріальне становище. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та вказував на те, що дійсно, його довіритель поширив інформацію, яку позивач вважає недостовірною та такою, що завдає йому збитків, однак дана інформація була поширена ним виключно тому, що він взагалі негативно ставиться до алкогольних напоїв і підстав стверджувати, що така інформація стосується саме діяльності позивача та третьої особи немає. Крім того вказував на те, що позивач є неєдиним виробником алкогольної продукції, при виготовленні якої використовується вода з річки Дніпро і твердження позивача про те, що при згадуванні алкогольної продукції разом із назвою острова Хортиця мається на увазі саме алкогольна продукція під торговою маркою «Хортиця» є хибним. Щодо стягнення 1 000 000 грн. відшкодування моральної шкоди зазначив, що така вимога є неправомірною, оскільки інформація не є негативною, та позивачем не надано жодного доказу з приводу аргументування наявних збитків у зв'язку із висловлюваннями його довірителя. Представники відповідача Виконавчого комітету Запорізької міської ради в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та вказували на те, що Виконавчий комітет Запорізької міської ради не поширював жодної інформації, не узгоджував із відповідачем [PERSON] його висловлювань в процесі проведення свята «Запорізький Йордан», а дане свято було з ним погоджено виключно з приводу надання дозволів щодо його проведення та забезпечення безпеки під час вказаного свята. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся неодноразово. Представники позивача не заперечували поти розгляду справи у його відсутність. Представники інших відповідачів заперечували проти розгляду справи за його відсутності. Суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від явки до суду, що направлено на затягування розгляду справи і вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, від його представника на адресу суду надходили заяви про розгляд справи за його відсутності та про те, що він вимоги своєї заяви підтримує в повному обсязі. Вислухавши пояснення представників позивача, пояснення представників відповідачів, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, позивач є виробником алкогольних напоїв які виробляються під торговою маркою «Хортиця», а третя особа є власником для товарів і послуг «KHORTYTSA» та «Хортиця», що не заперечується сторонами по справі та підтверджується ліцензією на виробництво алкогольних напоїв разом із відповідними додатками до неї та знаками для товарів і послуг. 21.01.2013 року від [PERSON] на адресу позивача надійшли пояснення, в яких він доводив до відома, що 19.01.2013 року на Набережній Магістралі у місті Запоріжжя в районі Центрального міського пляжу під час проведення свята «Запорозький Йордан» на святкуванні Хрещення, відповідач [PERSON] будучи ведучим вказаного свята зі сцени сказав наступне: «Хоть некоторые пытались осквернить Хортицу и воды Днепра, производя из них алкогольный продукт, мы, гордое казацкое племя, не позволим более посягать на наши святыни». Зазначав, що багато оточуючих почали висловлювати своє обурення, бо вказане висловлювання можна було трактувати лише виключно як випад у бік працівників та власників ЛВЗ «Хортиця» відомого та шанованого виробника алкогольної продукції. 24.01.2013 року трудовий колектив ЛВЗ «Хортиця» звернувся до відповідача Виконавчого комітету Запорізької міської ради з листом про публічне нанесення шкоди репутації підприємства зі сторони Запорізької влади та вимогою спростувати інформацію, яка була публічно поширена відповідачем [PERSON] на масовому заході, який відбувався під егідою Запорізької влади та яка є негативною. В судовому засіданні було встановлено та не заперечувалося сторонами факт проведення зазначено вище свята 19.01.2013 року в м. Запоріжжя та факт поширення відповідачем [PERSON] інформації, яку позивач та третя особа вважає недостовірною та негативною. Разом із цим, представники відповідача Виконавчого комітету Запорізької міської ради в судовому засіданні пояснили, що Виконавчий комітет Запорізької міської ради лише надавав свій дозвіл на проведення масових заходів щодо відзначення свята Хрещення і з ним відповідач [PERSON] не погоджував програму свята, ним не затверджувалося жодні виступи ведучого, тому підстав стверджувати про наявність вини відповідача Виконавчого комітету Запорізької міської в порушенні прав позивача та третьої особи немає. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи ту обставину, що представниками позивача та третьою особою не було наданих жодних доказів того, що в діях відповідача Виконавчого комітету Запорізької міської ради є будь - які порушення законних прав та інтересів позивача та третьої особи, суд вважає, що в частині задоволення вимог до відповідача Виконавчого комітету Запорізької міської ради слід відмовити. Щодо вимог до відповідача [PERSON], то суд вважає за необхідне відмітити наступне. Як на підставу своїх заперечень проти задоволення позовних вимог, представник відповідача [PERSON] посилався на те, що інформація, яка була поширена його довірителем є оціночним судженням, оскільки він взагалі негативно ставиться до алкогольних напоїв, а власна назва острову Хортиця не може стосуватися найменування торгової марки «Хортиця», крім цього зазначав, що з його висловлювань неможливо ідентифікувати саме позивача, як юридичну особу, оскільки значна кількість виробників алкогольної продукції також використовують воду з річки Дніпро. З такою позицією представника відповідача [PERSON] суд погодитися не може виходячи із наступного. Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Правдива інформація, навіть у випадку, коли вона порушує особисті немайнові права фізичних осіб, не може бути спростована ними. В цьому випадку можна застосувати інші способи захисту, наприклад, відшкодування майнової та/або немайнової шкоди, але не спростування. Важливим при визначенні інформації неправдивою є введення законодавцем презумпції добропорядності, яка означає, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Надані позивачем матеріали справи свідчать про те, що його діяльність є правомірною, він має відповідні ліцензії на виготовлення алкогольної продукції, його продукція є якісною та для її виготовлення він використовує воду з річки Дніпро, що не є порушенням норм чинного законодавства України за умови дотримання всіх правил. З наданого представником позивача висновку спеціаліста - лінгвіста про смисл фрази з публічного мовлення вбачається, що поширена відповідачем [PERSON] інформація, яку позивач та третя особа вважає негативною та такою, що принижує їх ділову репутацію негативно характеризує будь - яких виробників алкогольної продукції, а з урахування регіонального розміщення та схожості найменування торгової марки «Хортиця» з островом Хортиця та розміщенням заводу по виробництву алкогольної продукції й його назвою - ЛВЗ «ХОРТИЦЯ», в Запорізькій області, асоціюється саме з діяльністю позивача, яка плюндрує, згідно тверджень відповідача [PERSON] святі води річки Дніпро. Представники відповідачів в судовому засіданні звертали увагу суду про неналежність наданого представником позивача зазначеного вище доказу, а тому він не може братися судом до уваги при винесенні рішення. З такими представників відповідачів суд погодитися не може виходячи із наступного. З матеріалів справи вбачається, що даний висновок не є висновком судової експертизи, а є письмовим доказом, наданим суду позивачем на підтвердження позовних вимог. Цей висновок складено спеціалістом - лінгвістом, який має відповідну освіту, необхідний рівень знань та стаж роботи, оскільки суду надані підтверджуючі документи, що лінгвіст - спеціаліст [PERSON] є кандидатом філологічних наук, доцентом кафедри мовознавства. Тобто, поданий представником позивача висновок спеціаліста - лінгвіста відповідає вимогам ст. 64 ЦПК України, не має на перед встановленого значення і відповідачами не спростований, хоча судом роз'яснювалося їм право на звернення до суду із клопотанням про проведення судової експертизи, яким вони не скористалися. Таким чином суд критично ставиться до заперечень представників відповідачів про оціночні судження, що містяться у висловлюваннях відповідача [PERSON], які ним були публічно поширені, оскільки існування фактів можливо довести, тоді як правдивість оціночних суджень доведенню на підлягає, а суд приходить до висновку, що використовуючи воду з річки Дніпро для виготовлення алкогольної продукції позивач її не плюндрує, а твердження відповідача [PERSON] є недостовірними. Тому в цій частині позовні вимоги позивача та третьої особи є правомірними. Щодо вимоги до відповідача [PERSON], то суд вважає її неправомірною, оскільки він при поширенні інформації послався на джерело її походження та вказував на те, що вона була поширена публічно, тому не зобов'язаний був перевіряти достовірність її змісту. За загальним правилом, спростування неправдивої інформації здійснюється у такий самий спосіб, у який була поширена неправдива інформація. Однак, у випадках, коли спростування неможливо чи недоцільно провести в такий самий спосіб, то воно повинно проходити в адекватній (схожій, максимально наближеній) формі, з урахуванням того, що спростування повинно бути ефективне, тобто охопити максимальну кількість реципієнтів, що сприйняли попереднє поширення інформації. Таким чином, вимога щодо обрання способу спростування поширеної неправдивої інформації обраної позивачем та третьою особою, відповідає загальним правилам та є правомірною. Щодо вимоги про стягнення 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за необхідне відмітити наступне. Відповідно до приписів ст. 22 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Інформації про особу, тобто з якої можна було б точно встановити, що вона стосується конкретної особи, чи, принаймні, ця особа включається до кола осіб, яких ця інформація стосується (наприклад, інформація про те, що юридична особа випускає неякісну продукцію чи надає неякісні послуги, порушує не лише право на репутацію цієї юридичної особи, але й опосередковано порушує особисті немайнові права, осіб, які працюють в даній юридичній особі та відповідальні за якість продукції чи послуг). Також, слід зауважити, що для ідентифікації особи не обов'язково вказувати на її прізвище, ім'я та по батькові, номер і серію паспорта, місце проживання та інші ідентифікуючі дані. Для того, щоб інформація стосувалась конкретної особи потрібно вказати лише певні ознаки, які достатні для точного виокремлення цієї особи серед інших. Враховуючи ту обставину, що судом встановлено факт поширення відповідачем [PERSON] неправдивої інформації саме щодо діяльності позивача, та встановлення факту незадоволення трудового колективу щодо таких висловлень, що фактично погіршили моральний дух працівників з приводу виконання ними своїх трудових обов'язків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] 2000 грн. на відшкодування понесеної моральної шкоди. Щодо іншої частини вимог про стягнення на відшкодування понесеної моральної шкоди, то суд вважає вимоги в цій частині необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial