Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що між відповідачем та Банком 21.03.2006 року було укладено договір №28.4/АК-068.06.2, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 14 522 доларів США у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення по 21.03.2011 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між Банком та відповідачем було укладено договір застави ТЗ №28.4/АК-068.06.2 від 21.03.2006 року за р/н 139, відповідно до якого відповідач передала в заставу заставодержателю належне їй на праві власності майно - автомобіль марки РЕНО, 2006 року випуску. Банк свої зобов»язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позику відповідачу, проте остання не виконує умови договору. Оскільки відповідачем систематично порушувалися умови кредитного договору, позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовними вимогами про стягнення заборгованості. 25.10.2013 року рішенням суду з відповідача на користь Банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором. Станом на 23.03.2017 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 9 423.25 грн., з яких 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом за період з 25.10.2013 року по 23.03.2017 року - 926.86 грн.; сума 3% річних від суми простроченої плати по кредиту за період з 25.10.2013 року по 23.03.2017 року - 15.99 грн., курсової різниці погашення заборгованості за кредитним договором при виконанні рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року в розмірі 8 458.49 грн., які позивач і просив стягнути з відповідача на користь Банку. Ухвалою суду від 24.10.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі. В судове засідання представник позивача не з»явився, в своїй письмовій заяві просив проводити розгляд справи без її участі, проти прийняття судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, про що є відповідні докази в матеріалах справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні було встановлено, що між відповідачем та Банком 21.03.2006 року було укладено договір №28.4/АК-068.06.2, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 14 522 доларів США у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення по 21.03.2011 року. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим договором встановлюється в розмірі 10% річних. Відповідно до п.3.1 Договору позичальник зобов»язується починаючи з місяця, наступного за звітним щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця,частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 242 долари США на рахунок, що вказані в п.1.3 цього договору шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку. Відповідно до п. 3.9 Кредитного договору позичальник зобов»язується за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів сплачувати Банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки встановленої у п. 1.5 цього договору від суми простроченого платежу. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між Банком та відповідачем було укладено договір застави ТЗ №28.4/АК-068.06.2 від 21.03.2006 року за р/н 139, відповідно до якого відповідач передала в заставу заставодержателю належне їй на праві власності майно - автомобіль марки РЕНО, 2006 року випуску. Банк свої зобов»язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позику відповідачу, проте остання не виконує умови договору. Оскільки відповідачем систематично порушувалися умови кредитного договору, позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовними вимогами про стягнення заборгованості. 25.10.2013 року рішенням суду з відповідача на користь Банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором. Відповідно до правового висновку, який викладений у постанові ВСУ 23.09.2015 року при розгляді справи 6-1206цс15, виходячи з системного аналізу ст.ст. 515,526,599,611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Станом на 23.03.2017 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 9 423.25 грн., з яких 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом за період з 25.10.2013 року по 23.03.2017 року - 926.86 грн.; сума 3% річних від суми простроченої плати по кредиту за період з 25.10.2013 року по 23.03.2017 року - 15.99 грн., курсової різниці погашення заборгованості за кредитним договором при виконанні рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року в розмірі 8 458.49 грн., розрахунки містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов»язковим для виконання сторонами, що передбачено ч. 1 ст. 629 ЦК України. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання не допускається, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст. 192 ЦК України). Частина 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов»язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов»язанням, визначається в гривні за офіційним курсом НБУ. Оскільки відповідачем не виконуються належним чином зобов»язання за кредитним договором, порушуються його умови, заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в сумі 1 600.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved