Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, та на обґрунтування якого вказав, що з 06.06.2012 року по 15.04.2015 року перебував у трудових відносинах з Ніжинською нафтогазорозвідувальною експедицією по випробуванню свердловин ДП «Чернігівнафтогазгеологія». При звільненні йому не було виплачено кошти з польового забезпечення в розмірі 8667,02 гривень. Позивач вважає, що затримка з розрахунку при звільненні виникла з вини роботодавця, отже на його користь повинна бути виплачена середня заробітна плата за час затримки розрахунку в розмірі 5648,00 грн. також, йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 3000 гривень, так як зазнав моральних страждань та втратив нормальні життєві звязки. Просив стягнути з відповідача на його користь 8667,02 грн. заборгованості по польовому забезпеченню, 5648,00 грн. компенсації за затримку розрахунку за період з 15.04.2015 р. по 15.09.2015 р. та 3000 гривень моральної шкоди. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. До початку розгляду справи до суду засобами факсимільного звязку від відповідача надійшли копія довідки про заборгованість по польовому забезпеченню, довідка про розрахунок середньоденного заробітку та середньомісячної зарплати, наказ №76 від 06.11.2013 р., відомості про нарахування коштів №17 від 29.05.2015 р. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] працював з 05.06.2012 року на посаді помічника бурильника у Ніжинської нафтогазорозвідувальної експедиції по випробуванню свердловин Дочірнього підприємства національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» (а.с.7). 15.04.2015 року був звільнений за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.7). Як зазначає позивач та підтверджується копією відомості про нарахування коштів №17 від 29.05.2015 року, заборгованість із заробітної плати була йому виплачена. Однак, ні у день звільнення, ні на даний час роботодавець не сплатив на його користь заборгованість із польового забезпечення у сумі 8865,00 грн. Наявність такої заборгованості підтверджується довідкою №43 від 25.05.2015 р. (а.с.9) та копією довідки №82 від 27.08.2015 р. Згідно ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Стаття 15 Закону України «Про оплату праці» вказує, що підприємства можуть самостійно встановлювати форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, а також умови введення і розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат у колективних договорах з обов'язковим дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною і галузевою угодами. Встановлення надбавок у вигляді польового забезпечення регулюється\~\~постановою Кабінету Міністрів України «Про надбавки (польове забезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених для виконання монтажних, налагоджувальних, ремонтних і будівельних робіт, та працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер» від 31 березня 1999 року №490. Отже сума нарахованої та не виплаченої надбавки по польовому забезпеченню за жовтень 2013 року, січень-грудень 2014 року у загальному розмірі 8865,00 підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до\~\~постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час (абз. 3 п. 2). У відповідності до довідки №83 від 27.08.2015 року розмір середньочасової заробітної плати позивача становить 13,77 грн. (1828,38грн./140 год.); середньоденна заробітна плата становить 110,16 грн. (13,77 грн.*8 год.); середньомісячна зарплата становить 550,80 грн. (110,16 грн. * 5 дн. середньомісячна кількість робочих днів згідно графіку роботи підприємства (наказ №71 від 06.11.2013 р.). Означений розрахунок позивачем не оскаржувався та відповідає на думку суду вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Розрахунок середнього заробітку здійснений позивачем суд не бере до уваги, оскільки він здійснений із застосуванням заробітної плати за вересень та жовтень 2014 року (2236,14+588,08/2=1412,00). Визначаючи розмір компенсації за час затримки розрахунку суд бере до уваги той факт, що позивачем заявлено вимоги про стягнення компенсації за період з 15.04.2015 року по 15.09.2015 року, що становить 5 місяців. Отже, розмір компенсації має становити 2754 грн. (550,80 грн.*5 міс.), а позовні вимоги в частині стягнення компенсації за час затримки розрахунку підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з невиплатою відповідачем належних сум заробітної плати у встановлені строки позивачу спричинено моральну шкоду, яка призвела до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховуючи положення ст. 237-1 КЗпП України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне задовольнити ці позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487,20 гривень слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial