Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, та просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , батьком якого він являється, та стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітнього [PERSON] , [INFO] , шляхом зарахування коштів на поточний рахунок № [NUMBER] в ПАТ «Державний ощадний банк України», до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виховання сина та його матеріального утримання. В судове засідання представник позивача -Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області та представник органу опіки та піклування, - Перебудівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області не з*явилися, подавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про підтримку позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіславши заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Статтею 164 ч.1 п.2 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини, що і було встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін, представника органа опіки та піклування, малолітньої дитини та дослідженню письмових доказів. За висновком органу опіки та піклування Ніжинської районної державної адміністрації є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України (а.с.7-8). У свідоцтві про народження дитини відповідач зазначена його батьком (а.с.15). Відповідно до довідок комунального закладу медико-соціального захисту «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» від 13.12.2017 та 24.05.2018 року [PERSON] , [INFO] , на підставі заяви батьків про тимчасове влаштування від 12.06.2017 року перебуває у їхньому закладі з 09.12.2014 року і знаходиться на повному державному утриманні. (а.с.18, 20). Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його участі у вихованні сина. [PERSON] тривалий час не спілкується з сином, не утримує його матеріально, що є елементами протиправного невиконання відповідачем передбачених ст.150 СК України обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] буде суперечити його інтересам. На думку суду, поведінка відповідача є такою, що свідчить про його ухилення від виконання обов`язку по вихованню дитини. Такий акт свідомої поведінки [PERSON] розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов`язок по відношенню до сина. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обґрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно його сина [PERSON] , оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дітей. Статтями 180-181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку про те, що вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved