Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 11.03.2020року наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №1311/ВК від 11.03.2020року його- [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги, передбаченої наказом. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 22.04.2020року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 03.06.2019 року до 11.03.2020року перебуваву трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7). Наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №1311/ВК від 11.03.2020року [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.7). При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка станом на 11.03.2020року становила 123725 грн. 32 коп., що підтверджується розрахунковим листом Товариства по цеху №22 за березень 2020 року (а.с.8), сума заборгованості не була виплачена до цього часу. З повідомлення АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про розміри оплати праці працівника вбачається, що сума вихідної допомоги, нарахованої до виплати [PERSON] , становить 71463 грн. 89коп. (код «185» в розрахунковому листі). Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст. ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків), в тому числі суму нарахованої вихідної допомоги (без вирахування податків), разом в розмірі 123725 грн. 32коп. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 р., та № 6-76цс14 від 02.07.2014 р., які відповідно до ст. 417 ЦПК України є обов`язковими для судів. Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується у випадках, крім іншого, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи з середньої заробітної плати. Відповідно до абз. 3 п. 2 Розділу 2 вказаного Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи з розміру нарахованої до виплати вихідної допомоги, сума заробітної плати [PERSON] за останні два робочих місяці становила 47642,59 грн. (розрахунок: 71463,89 грн. / 3 міс. * 2 міс.) Пунктом 8 Порядку №100 визначено, що середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Оскільки [PERSON] був звільнений 11.03.2020 року, тому для обчислення розміру середньоденної заробітної плати слід брати кількість відпрацьованих робочих днів за січень (21 день)та лютий (20 днів)2020 року, що в сумі становить 41робочий день. За таких обставин, середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 1162 грн. 01 коп. (47642,59 грн. : 41 роб.дн. = 1162,01 грн.). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був звільнений 11.03.2020 року, а остаточний розрахунок з ним не було проведено, за таких обставин, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 53452 грн. 46 коп.за період з 12.03.2020р. по 19.05.2020р., що складає 46 робочих днів, при середньоденній заробітній платі позивача 1162,01грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved