Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні її дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], вихованням та утриманням яких відповідач не займається, долею дітей не цікавиться, схильна до вживання алкогольних напоїв. По відношенню до своїх дітей відповідач є одинокою матір'ю. З 01.11.2012 року сім'я відповідача перебуває на обліку у Криворізькому міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з причини асоціального способу життя, низького рівня виховного потенціалу родини та систематичного ухилення від виконання батьківських обов'язків. Зараз діти перебувають в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» КМР», куди [PERSON] потрапив у квітні 2016 року у зв'язку з тим, що мати не забрала його на вихідні дні з Криворізької загальноосвітньої школи-інтернату №4, а [PERSON] потрапив у травні 2016 року за заявою баби [PERSON] За весь період перебування дітей у вказаному комунальному закладі мати дітей - відповідач у справі, жодного разу не відвідала дітей, до адміністрації закладу не зверталась та не телефонувала. Разом з тим, позивач просить суд накласти заборону на відчуження житла, а саме квартири [ADDRESS], право користування якою мають [PERSON] та [PERSON], а також стягнути з відповідача на користь майбутнього опікуна або державного закладу, в якому будуть перебувати діти, аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач на утримання своїх дітей матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає. Представник позивача у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представники третіх осіб у судове засідання, кожен окремо, надали письмові заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Однак відповідач від виконання своїх обов'язків ухиляється, вихованням та утриманням дітей не займається, долею дітей не цікавиться, схильна до вживання алкогольних напоїв. З 01.11.2012 року сім'я відповідача перебуває на обліку у Криворізькому міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з причини асоціального способу життя, низького рівня виховного потенціалу родини та систематичного ухилення від виконання батьківських обов'язків. Зараз діти перебувають в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» КМР», куди [PERSON] потрапив у квітні 2016 року у зв'язку з тим, що мати не забрала його на вихідні дні з Криворізької загальноосвітньої школи-інтернату №4, а [PERSON] потрапив у травні 2016 року за заявою баби [PERSON] За весь період перебування дітей у вказаному комунальному закладі мати дітей - відповідач у справі, жодного разу не відвідала дітей, до адміністрації закладу не зверталась та не телефонувала (а.с.5, 10-14, 15 зі зворот.боку, 16). Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. При цьому, в розумінні п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку по утриманню дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, на підставі чого суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання її дітей також підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог щодо накладення заборони на відчуження житла, а саме квартири [ADDRESS], право користування якою мають [PERSON] та [PERSON], суд зазначає наступне. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, позивач, у порушення ст. 60 ЦПК України, не надав суду доказів на обґрунтування зазначеної частини позовних вимог, у в'язку з чим суд уважає, що дана частина позовних вимог є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити. Відтак, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial