Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому (після уточнення позовних вимог) просив: 1. \~ \~ \~ \~Стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] -73546,00 гривень. 2. \~ \~ \~ \~Стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] витрати, понесені у звязку з розглядом справи. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 листопада 2015 року, він сплатив відповідачу грошові кошти в розмірі 41200,00 гривень, що підтверджується квитанцією №16/11 від 16 листопада 2015 року. Пізніше, він сплатив Відповідачу ще 33316,00 гривень, що підтверджується квитанцією №03/12 від 03 грудня 2015 року. Тобто, загальна сума сплачених коштів ФОП [PERSON] дорівнює 74516,00 гривень. Вказані кошти були сплачені в якості попередньої оплати (авансу) за організацію в майбутньому (орієнтовно через 2 місяці) туристичної поїздки за маршрутом Київ-Бангкок-Київ за туром згідно маршруту «CasyBeachHotel 4*, ВВ, DeluxeRoom х2» (згідно квитанції №16/11) та туром згідно маршруту «CosyBeachResort» (згідно квитанції №03/12). Тобто, аванс був сплачений мною більш ніж за 2 місяця до планового відпочинку. При цьому, жодних договорів відповідно до законодавства України, зокрема Закону України «Про туризм», між ним та Відповідачем не укладалося. В грудні 2015 року двоюрідного брата позивача, з яким він мав би їхати у подорож, було виявлено пухлину - рак. Тому він одразу повідомив ФОП [PERSON] про те, що його брат смертельно хворий і поїздка, яка була попередньо запланована на лютий 2016 року, відміняється. Також він повідомив ФОП [PERSON] про те, що я хочу повернути сплачений мною аванс у розмірі 74516,00 гривень. Проте, відповідач аванс не повернула, повідомила , що повернення авансу неможливе. В лютому 2016 року його двоюрідний брат [PERSON] помер. 25 лютого 2016 року він звернувся до Відповідача з письмовою вимогою про сплату грошових коштів у розмірі 73516,00 гривень. Проте, до цього часу ФОП [PERSON] не повернула сплачений аванс, тому він змушений звертатися до суду. Надалі на обґрунтування своїх позовних вимог посилається на відповідні норми права. Зокрема, зазначає, що сплачені кошти є авансом, який підлягає поверненню у повному обсязі. Просить позов задовольнити. Проти зустрічного позову заперечував. Відповідач позов не визнав, заявив зустрічний позов, у якому просив (зокрема): 1.Визнати Договір на туристичне обслуговування від 16.11.2015 року укладеним та дійсним. 2.В задоволенні первісного позову відмовити [PERSON] в повному обсязі. 3.Стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору та витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначив (зокрема), що 16.11.2015 року між ФОП [PERSON] Турагенство CoralTravel», що діє від імені та за дорученням Туроператора «TOB КОРАЛ ТРЕВЕЛ» (далі, - Позивач за зустрічним позовом, Турагент), та [PERSON] (даті, - Відповідач за зустрічним позовом, Клієнт, Турист) був укладений Договір на туристичне обслуговування від 16.11.2015 року (далі, - Договір). За умовами зазначеного Турагент згідно із заявкою Туриста на туристичне обслуговування за встановлену в договорі плату зобов'язується забезпечити надання Туристу й особам, що слідують з ним, комплексу туристичних послуг, а Турист зобов'язується на умовах даного договору прийняти і оплатити вартість у строки зазначені в рахунку на оплату туру. В листопаді 2015 року в рамках вищевказаного Договору відповідачем за зустрічним позовом було оформлено 2 заявки на тур в Таїланд у період з 08.02.2016 року по 19.02.2016 року, всього на загальну суму 5 841,00 доларів США, що за курсом на 16.11.2016 року (дата укладення Договору) по курсу 23,50 грн. за 1 дол. США становило 137 263,50 грн. Сторони обумовили, що першу частину вартості послуг за тур, а це 30% від загальної вартості Клієнт зобов'язаний був сплатити 16.11.2016 року, другу (20%) до10.12.2015 \~ \~ \~ \~року та третю (50%) - до 15.01.2016 року. 16.11.2015 \~ \~ \~ \~р. [PERSON], у чіткій відповідності до обумовлених строків, сплатив 41 200,00 грн., а 03.12.2015 р. - 32 316,00 грн., що в сумі становить 73 516,00 грн. 17.11.2015 \~ \~ \~ \~року ФОП [PERSON], перерахувала Туроператору в рахунок оплати Туру відповідача грошові кошти в сумі 118 903,50 грн. з яких: - \~ \~ \~ \~74 516,00 грн - кошти [PERSON] - \~ \~ \~ \~45 387,50 грн. - її власні кошти, які підлягали поверненню їй Відповідачем. Вважає, що посилання позивача за первинним позовом щодо неукладення між сторонами вищевказаного Договору є безпідставними та не відповідають дійсності, а позовні вимоги за первісним позовом - є незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. 15.01.2016 року [PERSON] анульовано обидві заявки на подорож в Таїланд, у зв'язку з хворобою одного з туристів, заявлених в турі - свого двоюрідного брата [PERSON]. Згідно з п.7.11. Агентського договору неможливість виконання Туру, що виникла, у тому числі, з вини Туриста не надає Турагенту права відмовитись від виконання підтвердженого туру у частині оплати його вартості, якщо інше не передбачене законодавством України. З огляду на чинне законодавство, [PERSON] не може претендувати на повернення сплачених коштів в сумі 73 516,00 грн. Відповідачем (за первинним позовом), з розумінням сприймаючи складну життєву ситуацію позивача, вживалися заходи на добровільній основі для повернення максимально можливої суми коштів позивачу, але за результатами є можливим повернути тільки 12212 грн. Посилалася на відповідні норми права. Заявлений зустрічний позов підтримує, проти первинного позову заперечує. Вирішуючи по суті спірні правовідносини, суд виходить, зокрема, з наступного: Як встановлено в ході судового засідання та не заперечується сторонами, письмового договору між сторонами не укладалося, було досягнуто усних домовленостей та позивачем (за первинним позовом) передано відповідачу грошові кошти на загальну суму 73\~516 грн. Згідно абз.3 ст.20 Закону України «Про туризм», договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Таким чином, згідно встановлених обставин справи, сторонами було порушено письмову форму укладання договору. При цьому, згідно ч.1 ст.218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми\~правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його\~недійсність, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч.2 ст.218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Вказане, зокрема, на переконання суду і складає суть спору, що вирішується у даному судовому засіданні. При вирішенні даного питання суд виходить з наступного: Як встановлено в судовому засіданні та, фактично, не оспорюється сторонами, 16.11.2015 року між позивачем та відповідачем було досягнуто усної домовленості щодо надання позивачу певних туристичних послуг. При цьому, як встановлено з пояснень учасників процесу, сторонами було, фактично, досягнуто згоди щодо усіх важливих умов майбутнього договору маршруту, приблизної вартості, приблизних строків, порядку оплати, тощо. Крім того, з наданого стороною відповідача (за первинним позовом) роздрукування електронного листування з позивачем (а.с.51-67) вбачається, що останній був поінформований про усі важливі та істотні умови можливих подорожей, включаючи необхідність передоплати у розміні 50% з метою негайного викупу авіаквитків для перельоту (а.с.56). Більш того, на а.с.57 містяться роздрукування електронного листування сторін, згідно з яким позивачу за первинним позовом пропонується здійснити оплату за бронювання конкретного, раніше визначеного туру, а позивач підтверджує свою згоду на вчинення вказаних дій, тобто внесення не авансового платежу, як зазначає у позові, а саме попередньої оплати за тур. 16.11.2015 року позивач (за первинним позовом) сплатив обумовлену раніше частину грошових коштів, тобто, в сенсі ч.2 ст.218 ЦК України, вчинив дію, спрямовану на реалізацію правочину, а інша сторона відповідач за первинним позовом підтвердила її вчинення, зокрема, шляхом прийому платежу та бронювання узгоджених турів (а.с.59,60). У подальшому, що знову ж не оспорюється сторонами, позивачем (за первинним позовом) здійснено ще один платіж, тобтов сенсі ч.2 ст.218 ЦК України, вчинив дію, спрямовану на реалізацію правочину, а інша сторона відповідач за первинним позовом підтвердила її вчинення, зокрема, шляхом прийому платежу. Оцінюючи вищевикладене у своїй сукупності, з урахуванням фактичних обставин справи, суд доходить до висновку, що за даних обставин у розумного, поінформованого стороннього спостерігача не виникло б розумних сумнівів в укладенні сторонами договору та добросовісного здійснення ними дій, направлених на його реалізацію та виконання його умов. Таким чином, суд доходить до висновку, що факт укладення даного правочину між позивачем та відповідачем, попри недодержання встановленої законом його письмової форми, доведено поза розумним сумнівом. За таких обставин суд критично оцінює аргументи позивача (за первісним позовом), що, на його думку, свідчать про протилежне, оскільки вони не спростовують вищенаведеного, і, отже, не відповідають встановленим судом обставинам справи. При цьому, відповідно, суд погоджується з позицією відповідача (за первісним позовом), позивача (за зустрічним) позовом про те, що вказаний договір від 16.11.2016 року є дійсним, вважаючи, що визнання вказаного договору дійсним відповідає вимогам ч.2 ст.218 ЦК України. Відповідно, суд задовольняє зустрічний позов у даній частині. Інші доводи та міркування сторін з даного приводу суд не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують наведених вище обґрунтувань. Водночас, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Як видно з зустрічного позову (а.с.40, зворот), відповідач (за первісним позовом), позивач (за зустрічним) позовом визнає можливість повернення іншій стороні грошових коштів у сумі 12212 грн., тобто, фактично, визнає позовні вимоги за первісним позовом у вказаній частині. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити у вказаній частині первісний позов, відмовивши при цьому у задоволенні решти позовних вимог за ним. На підставі викладеного,

Outcome: partial