Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №DNH4KS98410098 від 26.11.2005 року в сумі 34294 грн. 79 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 3082 грн. 46 коп., заборгованості по процентам в сумі 11486 грн. 35 коп., пені в сумі 17616 грн. 70 коп. та штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина) і 1609 грн. 28 коп. (процентна складова), посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов'язання за цим договором не виконує. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, в наданій до суду заяві клопотала про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин суд розглядає справу у відсутність сторін в заочному порядку, що відповідає положенням ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Так, у відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 26.11.2005 року між ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №DNH4KS98410098. Відповідно до умов цього договору (заяви позичальника) банк надав відповідачу строковий кредит у сумі 4532 грн. 20 коп. на строк 42 місяці по 26.05.2009 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди та комісії, які зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам. В заяві також передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту він сплачує банку відсотки у розмірі 6,00% на місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Підпунктом 5.1. пункту 5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) встановлено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2., 3.2.3. даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Згідно розрахунку заборгованості по договору № DNH4KS98410098 від 26.11.2005 року відповідач станом на 15.01.2014 року має заборгованість в сумі 34294 грн. 79 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 3082 грн. 46 коп., заборгованості по процентам в сумі 11486 грн. 35 коп., заборгованості по пені в сумі 17616 грн. 70 коп. та штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина) і 1609 грн. 28 коп. (процентна складова). Суд вважає, що заборгованість відповідача по кредиту та процентам підлягає стягненню на користь позивача у повному обсязі згідно розрахунку в загальній сумі 14568 грн. 81 коп.. Разом з цим, суд вважає, що сума нарахованої неустойки, в даному випадку пені, підлягає зменшенню згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки значно перевищує розмір заборгованості, що може негативно позначитись на майновому стані відповідача. При цьому, суд вважає за можливе обмежити суму неустойки (пені) розміром боргу по кредиту в сумі 3082 грн. 46 коп.. Крім того, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача одночасно штрафу та пені подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення. Так, за ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня). Згідно заяви відповідача № DNH4KS98410098 від 26.11.2005 року та п. 5.1. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2., 3.2.3. умов він сплачує пеню. В заяві № DNH4KS98410098 від 26.11.2005 року не встановлено неустойки у виді штрафу, однак п. 5.3. умов надання споживчого кредиту передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. При цьому п.п. 3.2.2., 3.2.3 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) встановлено обов'язок позичальника погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви та сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1., 4.2. даних умов та тарифів. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні і штраф і пеня була нарахована банком відповідачу фактично за одне й те саме порушення, а саме порушення строків платежів по кредиту. За встановлених обставин суд відмовляє позивачу в задоволенні його вимог про стягнення з відповідача штрафу згідно п. 5.3. умов надання споживчого кредиту. Враховуючи викладене суд задовольняє позов частково в сумі 17651 грн. 27 коп.

Outcome: partial