Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, щовін є фізичною особою-підприємцем, займає активну громадянську позицію і, як наслідок, є публічною особою. У серпні 2020 року біля одного з будинків по [ADDRESS] невідома особа підстрелила дворову собаку. З невідомих причин мешканці будинку, біля якого сталась ця стрілянина вирішили, що саме позивач підстрелив собаку. Але, працівниками Глухівського відділу поліції була проведена перевірка за фактом жорстокого поводження з тваринами, під час якої він добровільно надав для проведення балістичної експертизи належну йому мисливську зброю. За результатами цієї перевірки правоохоронними органами будь-якої причетності позивача до виниклої ситуації не встановлено. Разом з тим, відповідачка [PERSON] , не маючи достовірної інформації про особу, яка вчинила стрілянину по собаці, безпідставно розповсюджує образливі висловлювання на адресу позивача, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію. В результаті такі образи стали публічні та відомі широкому загалу користувачів, які також продовжували розповсюджувати неправдиву негативну інформацію, яка, в свою чергу, супроводжувалась погрозами спалити будинок, зруйнувати магазин, вчинити фізичну розправу і таке інше. Внаслідок цього, на сторінках соціальних сітей було зроблено більше шести тисяч репостів, тобто, більше шести тисяч користувачів Інтернету вимагали вчинити розправу над ним. Позивач вважає, що такими неправомірними діями відповідачки була принижена його честь, гідність та ділова репутація, а також йому заподіяно моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, оскільки відповідачка принизила позивача перед іншими людьми та поширила неправдиві та образливі відомості стосовно нього, що він нібито вчинив злочин. Внаслідок цього позивач сильно переживав, хвилювався, а також через постійні запитання мав виправдовуватись перед громадою, що ніякого злочину він не вчиняв. Через це погіршився стан здоров`я позивача та його дружини, у зв`язку з чим вони вимушені були звертатись за медичною допомогою. Враховуючи викладене, позивач просить визнати, що поширені відповідачкою [PERSON] відомості, що позивач вчинив кримінальне правопорушення, а саме, вчинив жорстокі дії відносно тварини, не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію, а також просить стягнути з відповідачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. Ухвалою суду від 19 березня 2021 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачці була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачці був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. 06 квітня 2021 року відповідачка подала до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої позицію тим, що інформація, висловлена нею про позивача та характер подачі цієї інформації є оціночним судженням - критичним висновком, зробленим на підставі відомих їй фактів щодо обставин, учасником яких вона була. Спірне висловлювання є її особистою думкою та сформованим переконанням, не містить будь-яких фактичних неправдивих даних і, відповідно, враховуючи контекст і характер застосованих мовних засобів та стилістичних прийомів, не посягають на честь, гідність та ділову репутацію позивача. Також відповідачка вважає, що позивачем не обґрунтовано та не надано доказів того, що викладена нею інформація, якимось чином порушує особисті немайнові права позивача, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У зв`язку з цим відповідачка вважає, що нею не порушені немайнові права позивача щодо честі, гідності та ділової репутації, а тому відсутні підстави вважати, що йому цим була заподіяна моральна шкода. Крім того, відповідачка зазначає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що саме вона є автором публікацій, викладених у соціальній мережі «Facebook», зі змістом яких той не погоджується. Також із матеріалів справи вбачається, що 06.04.2021 відповідачка направила позивачу відзив на позовну заяву, але у встановлений судом строк позивач відповідь на відзив не надав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Частиною четвертою статті 32 Конституції України кожномугарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. В той же час, у відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, саме позивач має надати суду відомості та довести, яка саме інформація, що порушує особисті немайнові права позивача, була поширена відповідачем із зазначенням часу, способу і осіб, яким така інформація поширена. (Пункт 14постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1). Але, на підтвердження своїх позовних вимог щодо розповсюдження відповідачкою [PERSON] недостовірної інформації про позивача, останнім до суду надано лише 35 листів «скріншотів» із інтернет-сторінок різних користувачів із листуванням різного змісту, в тому числі - із обговоренням події, що мала місце всерпні 2020 року, коли біля одного з будинків по [ADDRESS] була застрелена собака. Також в позовній заяві не зазначено, конкретно, які саме відомості, що розміщені на цих 35 сторінках «скірншотів» є такими, що не відповідають дійсності та принижують честь, гідності і ділову репутацію позивача, а також, коли, і ким ці відомості були розповсюджені. Фактично, позивач переклав на суд обов`язок самостійно визначити, які з розміщених на вказаних «скріншотах» відомості є такими, що порушують особисті немайнові права позивача. Однак, це є неприпустимим, оскільки, як зазначалось вище, обов`язок доказування обставин, на які посилається позивач, лежить саме на ньому. Крім того, у своїй заяві позивач просить визнати такими, що не відповідають дійсності відомості, що були розповсюджені відповідачкою через мережу Інтернет. При цьому, у відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Однак, в позовній заяві взагалі не зазначено, хто є власником веб-сайту, на якому були розповсюджені відомості, правдивість яких оспорює позивач. Оскільки позивачем не доведено, коли, які саме і ким недостовірні відомості про нього були розповсюджені, то в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed