Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 23.07.2018 року його, [PERSON] , було звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі, у зв`язку з чим останній був вимушений звернутися до суду. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.11.2018 року стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату в сумі 66884,32 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 23.07.2018 року по 15.11.2019 року в розмірі 19039,50 грн. Проте, заборгованість із заробітної плати була виплачена лише 26.01.2021 року. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.11.2018 року по 26.01.2021 року. Ухвалою суду від 25.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився, надав письмовий відзив на позовну заяву, де зазначено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 377,43 грн. Наказом від 21.03.2014 року №75 у Товаристві було встановлено неповний робочий тиждень, з робочими днями понеділок, вівторок та середа; дані факти мають важливе значення при обрахунку розміру середнього заробітку. Додатково зауважив про необхідність врахування принципів справедливості та співмірності, оскільки позивач просить суд стягнути середній заробіток в сумі 125279,91 грн., в той час як несвоєчасно виплачена заборгованість із заробітної плати складає 66884,32 грн. Задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі покладе на роботодавця надмірний майновий тягар та унеможливить виконання ним своїх зобов`язань з виплати заробітної плати перед іншими працівниками. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.07.2018 року [PERSON] було звільнено з роботи в Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.11.2018 року по справі №592/11252/18 стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату в сумі 66884,32 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.07.2018 року по 15.11.2019 року в розмірі 19039,50 грн (а.с.9-10). Заборгованість із заробітної плати була фактично виплачена [PERSON] 26.01.2021 року (а.с.8). Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до в п. 6 вказаних роз`яснень, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно наказу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» від 21.03.2014 р. №75 «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» в Товаристві з 26.05.2014 р. встановлений режим неповного робочого тижня, а саме триденний робочий тиждень, де робочими днями є понеділок, вівторок, середа. Наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №81 від 16.04.2019 року дію Наказу «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» №75 від 21.03.2014 року відмінено з 01.07.2019 року, у зв`язку із запланованим підвищенням обсягів виробництва. Як вбачається з Довідки АТ «Сумське НВО» 16-07/249 від 22.03.2021 року, середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 377,43 грн. Передбачений частиною першою ст. 117 КЗпП обов`язок роботодавця з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає при невиплаті з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (постанова Верховного Суду України від 02.07.2014 року по справі №6-76цс14). Таким чином, оскільки остаточний розрахунок з [PERSON] , в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, було фактично проведено лише 26.01.2021 року, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 183430 грн. 98 коп., за період з 19.11.2018 року по 26.01.2021 року, що складає 486 робочих днів (враховуючи триденний робочий тиждень до 01.07.2019 року), при середньоденній заробітній платі позивача 377,43 грн. (486 роб.дн. х 377,43 грн. = 183430,98 грн). Разом з тим, суд приймає до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові по справі №761/9584/15-ц від 26.06.2019 року, де зазначено про можливість зменшення судом розміру відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, з урахуванням принципів справедливості та співмірності. Так, Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117\~КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Однак, встановлений статтею 117\~КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав (не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах), і інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. З матеріалів справи вбачається, що розмір невчасно виплаченої [PERSON] заробітної плати складає 66884,32 грн., разом з тим, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 183430,98, що, на думку суду, є неспівмірним, несправедливим і таким, що покладе на відповідача надмірний майновий тягар та може унеможливити виконання роботодавцем певних грошових зобов`язань перед іншими працівниками. Крім того, суд зауважує, що позивачу був виплачений середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.07.2018 року по 15.11.2018 року в розмірі 15326,80 грн. За таких обставин, зважаючи на очевидну непропорційність встановлених сум середнього заробітку розмірам заборгованості із заробітної плати, виплаченої працівнику з порушенням строку, беручи до уваги майновий стан сторін по справі, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає доцільним визначити розмір відповідальності відповідача за невиконання вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні позивача в сумі 91715,49 грн. (50% встановленого розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні). У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 454,00 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial