Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даною позовною заявою та просив визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], та одержання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] та право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,8914 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], та одержання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON]. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначив, що [INFO] помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Позивач вчасно звернувся до нотаріуса та прийняв відповідне спадкове майно, проте позивач листом державного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки у зв'язку з тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки видані після смерті [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, та розглянути справу без нього. Відповідач (Копачівська сільська рада Обухівського району Київської області) про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, подав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їхнього представника, та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельні ділянки площею 0,8914 та, кадастровий номер [NUMBER], та земельної ділянки площею 0,25 та, кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до листа № 607/02-14 від 11.07.2017 року, держаного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки видані після смерті [PERSON]. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] розпочав за життя процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,8914 та, кадастровий номер [NUMBER], та земельної ділянки площею 0,25 та, кадастровий номер [NUMBER], за результатами якої, після його смерті, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,8914 га серії [NUMBER] та державний акт на право власності на земельну ділянку 0,25 га серії [NUMBER]. Земельні ділянки площею 0,25 га та площею 0,8914 га були передані [PERSON] на підставі рішення 22 сесії 5 скликання Копачівської сільської ради Обухівського району Київської області № 67 від 16.07.2008 року. Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру вбачається, що земельна ділянка площею 0,25 га (кадастровий номер: [NUMBER]) та земельна ділянка площею 0,8914 га (кадастровий номер: [NUMBER]) на праві власності обліковуються за [PERSON]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 369/2007 після померлого [INFO] [PERSON], позивач є єдиним спадкоємцем всього належного померлому майна, за заповітом від 11.03.2002 року. [PERSON] за життя не завершив процедуру приватизації земельних ділянок та не провів державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, тобто право на завершення приватизації земельних ділянок перейшло до його спадкоємців. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті( ст. 1218), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328) та власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК У країни громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судовому практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року вбачається, що «Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз.2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України у безоплатну приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року « Про приватизацію земельних ділянок»! втратив чинність на підставі закону № 139 - V від 14 вересня 2006 року ) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ( п.1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом У» 509-V від 16 вересня 2008 року). Отже, якщо видача державного акта про право власності па землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року « Про приватизацію земельних ділянок»,до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку . Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч.З ст. 116 ЗЮ». Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Іншого, окрім судового, способу захисту своїх прав позивач не має.

Outcome: approved