Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який перейшов у власність [PERSON] відповідно до укладеного між ними договору від 29.12.2011 року, за умовами якого відповідач в обмін на отримання будинку від [PERSON] зобов'язався забезпечити [PERSON] житлом довічно, харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, сплачувати щомісячно вартість матеріального забезпечення в сумі 300,00 грн з урахуванням індексації. Однак, відповідач умови договору не виконує з часу його укладення, не сплачує матеріального забезпечення, не надає допомоги, не доглядає позивача, не виконує обов'язків по догляду за позивачем, посилаючись на брак вільного часу, впродовж року навіть не відвідував позивача. У зв'язку із цим [PERSON]. просить суд розірвати укладений між ним та відповідачем договір довічного утримання. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача надала суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заперечень на адресу суду не надсилав. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.(ст. ст.157,158 ЦПК України). За таких обставин, враховуючи положення ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у відсутності осіб, що приймають участь у розгляді справи, на підставі наявних у ній даних та доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів, а ст.ст.10,60 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, виходячи із засад змагальності сторін, меж судового розгляду, обов'язку сторін щодо доказування та подання доказів, з'ясувавши обставини справи, перевіривши надані суду докази, суд приходить до наступного. 29.12.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання(догляду), за умовами якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність належний відчужувачу житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], в обмін на зобов'язання останнього забезпечити [PERSON] житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному житловому будинку, забезпеченні його харчуванням, доглядом, необхідною допомогою( п.6 договору) Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.3 ч.1 ст.3 ЦК України загальною засадою цивільного судочинства є - свобода договору. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.744 ЦК України за договором довічного утримання(догляду) одна сторона(відчужував) передає другій стороні(набувачеві) у власність житловий будинок,квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Ст. 755 ЦК України визначено, що договір довічного утримання(догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до п.8 договору довічного утримання(догляду), договір може бути розірваний в порядку, передбаченому ст.755 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач своїх обов'язків, покладених договором довічного утримання від 29.12.2011 року не виконує, перебуває за межами території України, що вбачається з поданих до суду заяв, доказів на підтвердження протилежного під час розгляду справи [PERSON] суду не надав. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання(догляду) у зв'язку із невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач у судові засідання не з'являвся, доказів на підтвердження виконання ним своїх обов'язків за договором довічного утримання не надав, судом не було встановлено в ході розгляду справи обставин, які б спростовували доводи позивача, виходячи з природи відносин, що виникають із договору довічного утримання, суд вважає, що подальша його дія суперечитиме інтересам позивача, є недоцільною з огляду на відносини між сторонами та повне невиконання відповідачем своїх обов'язків за вказаним договором, у зв'язку із чим договір довічного утримання від 29.12.2011 року має бути розірваний на вимогу [PERSON] з застосуванням наслідків, передбачених законодавством, а саме-визнання за позивачем права власності на відчужений будинок за розірваним договором житловий будинок. Таким чином, суд приходить до висновку про законність обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В силі вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. та в дохід держави не сплачений позивачем судовий збір за позовні вимоги майнового характеру про визнання права власності у розмірі 3654,00 грн.

Outcome: approved