Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що з 15.07.1980 року по 28.05.2014 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем. В звязку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 24.11.2014 року йому встановлено 30% стійкої втрати професійної працездатності, 02.11.2015 року встановлено 50% стійкої втрати працездатності та 3 групу інвалідності, безтерміново. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 125 від 06.10.2014 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, загазованості. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 15000грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, він постійно хворіє, оскільки з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці він хворіє на емфізему легень І ступеню, легеневу недостатність І ступеню, хронічну приглухуватість. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити Представник відповідача позовні вимоги не визнала, пояснивши, що відповідно до п. 19 акту розслідування професійного захворювання №125 від 06.10.2014р. Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а, отже, відсутні порушення законних прав [PERSON], які передбачені статтею 237-1 КЗпП України як підстава для відшкодування моральної шкоди. В п. 19 акту розслідування професійного захворювання №125 від 06.10.2014р., складеного комісією з розслідування професійного захворювання відносно [PERSON], не встановлено порушень Товариством нормативних актів про охорону праці та не визначені посадові особи Товариства, які допустили такі порушення.Встановлювати осіб, які не виконали вимог по охороні праці відповідно до п. 86 Порядку, має право комісія з розслідування професійних захворювань, яка не встановила з боку Товариства порушень законодавства про охорону праці, а оскільки акт розслідування професійного захворювання №125 від 06.10.2014р. [PERSON] не оскаржив в судовому порядку, то відсутні належні та допустимі докази порушення Товариством його прав, а отже і відсутні підстави для задоволення позову. Позивач не надає доказів, що підтверджують в чому полягають обмеження в життєдіяльності, не зазначає, які саме додаткові зусилля необхідні для організації його життя. Позивач посилається на погіршення стосунків з близькими та рідними, однак доказів, що могли б підтвердити даний факт не надає. Наявні у судовій справі матеріали розслідування професійного захворювання, а саме повідомлення про професійне захворювання за формою П-3, акт розслідування хронічного професійного захворювання №125 від 06.10.2014р. за формою П-4 (далі - Акт), свідчать про отримання Позивачем професійного захворювання, що, в свою чергу, свідчить лише про можливість заподіяння моральної (немайнової) шкоди, а не констатує такий факт, оскільки оцінка будь-яких явищ залежить від психофізіологічних особливостей її сприйняття (оцінки) конкретної особи. Просить в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав: Судом встановлено, що позивач з 15.07.1980 по 28.05.2014 року перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе». Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с.3-4). Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 125 від 06.10.2014 року [PERSON] були встановлені такі професійні захворювання: «ХОЗЛ І стадії токсико-пилової етиології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень 1 ступеню. Легенва недостатність 1 ступеню. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІст), за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне, від тривалого впливу шуму на виробництві» (а.с.7). В п.16 Акту зазначено, що професійні захворювання виникли у звязку з недосконалістю технологій, неефективним використанням засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. Причина професійного захворювання згідно п.17 Акту проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму та загазованості. Висновком МСЕК від 24.11.2014 року позивачу встановлено 30% стійкої втрати професійної працездатності, 02.11.2015 року встановлено 50% стійкої втрати працездатності та 3 групу інвалідності, безтерміново (а.с.9-13). Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного звязку. В звязку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану його здоровя, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Так, відповідач створив неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається і підтверджується належними письмовими доказами (випискою з історії хвороби а.с.8; повідомленням про професійне захворювання а.с.6; актом розслідування хронічного професійного захворювання а.с.7; актами огляду МСЕК №1023 від 03 грудня 2014 року, №892 від 11.11.2015 року а.с.10-13), що внаслідок неправомірного виконання відповідачем обовязків з питань охорони праці, порушено права [PERSON], йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з хворобою, втратою професійної працездатності на 50%. Позивач має обмеження життєдіяльності до спілкування, до пересування, до трудової діяльності, що підтверджується актом огляду МСЕК (а.с.12-13). Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Отже, суд приходить до висновку, що позивачу внаслідок професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована, тобто право позивача є порушеним і підлягає захисту. Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних та фізичних страждань позивача [PERSON], виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір в відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 10000грн., яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551грн.20коп.

Outcome: partial