Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який у подальшому був уточнений, по якому просить суд скасувати арешт з майна позивача, а саме ? частини [ADDRESS] та 1/6 частини [ADDRESS], накладені постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 12.01.2012 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.08.2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу [ADDRESS], яка належала продавця на підставі свідоцтва про право власності .12.01.2012 року постановою державного виконавця Першого Приморського ВДВС ОМУЮ накладено арешт та заборону відчуження вищезазначеної квартири в межах виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-6721/10, виданого 07.09.2010 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «АСК «ІНГО Україна» грошової суми в розмірі 26545, 03 грн. Позивач вважає, що накладенням арешту на його майно, а саме квартиру та оголошенням заборони його відчуження порушені його права, як її власника що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача по справі до судового засідання не з'явилився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи суду не надавав та не заявляв. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач по справі є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2011 року, укладеного між [PERSON] ( продавцем) та [PERSON] ( покупцем),посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Пенчевим К.Л. за реєстровим №4-2608, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами ( а.с.8,9,10). На примусовому виконанні Першого Приморського ВДВС ОМУЮ перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-6721/10, виданого 07.09.2010 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ « АСК «Інго Україна» 26545, 03 грн., відкритого постановою державного виконавця від 22.09.2010 року. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що [PERSON] на праві власності відповідно до довідки КП « ОМБТІ та РОН» належить ? частина [ADDRESS] та 1/6 частина [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що з метою виконання рішення суду державним виконавцем 12.01.2012 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. На даний час виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-6721/10 виданого 07,09.2010 року Приморським районним судом м. Одеси не виконано ( а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Першого Приморського ВДВС ОМУЮ з заявою про зняття арешту з майна, на яку отримав відповідь листом № 29700 від 14.10.2013 року, в якій зазначено, що відповідно до ст.. 60 Закону України « Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про знаття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня , коли йому стало відомо про такі обставини. Також позивачу роз'яснено право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна ( а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України « про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках не завершенного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч.2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»). Суд, враховуючи , що житлове приміщення, на яке накладено арешт, належить на праві власності не боржнику,а третій особі, чиї права, як власника мпйна, порушуються накладеним арештом. Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved