Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вище згаданим позовом до відповідача. Сторона позивача змінивши свої позовні вимоги просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно за законом - житловий будинок загальною площею 53,7 кв.м, в т.ч. житловою площею 32,9 кв.м з належними до нього господарськими спорудами, який розташований на [ADDRESS] після смерті брата - [PERSON], який помер [INFO]. В підтвердження позовних вимог покликається на те, що в 1935 році його батько, [PERSON], побудував житловий будинок в [ADDRESS]. Разом з ним до дня його смерті в будинку проживав рідний брат позивача - [PERSON], [INFO] [INFO] помер батько позивача, а брат позивача продовжував проживати у цьому будинку, що підтверджується будинковою книжкою, і проживав там до дня своєї смерті - до [INFO]. Отже, він вважається спадкоємцем І черги, та таким, що фактично прийняв спадщину (ст.ст.529. 549 ЦК УРСР) і відповідно житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами на [ADDRESS] належав в порядку спадкування братові позивача [PERSON]. [INFO] помер брат позивача - [PERSON], похованням якого займався позивач [PERSON] та його діти. Оскільки в будинку ніхто, крім [PERSON] не проживав, то відповідно [PERSON] звернувся в Першу Дрогобицьку державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON], згідно чого було зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 55645860 від 24.01.2014 року, але у видачі свідоцтва було відмовлено (вих. № 113/02-14 від 27.01.2014р.) , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок, зареєстрований у встановленому законом порядку, щодо належності його спадкодавцеві. Тому позивач вимушений звернутися до суду для визнання права власності на будинок в порядку спадкування. Таким чином - [PERSON] є єдиним спадкоємцем спадкодавця [PERSON]. Згідно технічного паспорту на вказаний житловий будинок, будинок, що успадковується позивачем, загальною площею 53.7 кв.м., житловою - 32,9 кв.м., складається з кухні площею 14.1 кв.м.. жилих кімнат площею 16.1 кв.м. та 16,8 кв.м., кладової, площею 6.7кв.м. До господарських споруд належать : два сараї, що позначені літ. «Б», вбиральня (літ. «В»), огорожа та ворота з хвірткою. Належність вказаного будинку померлому [PERSON] підтверджується довідкою, виданою Михайлевицькою сільською радою (вих. № 82 від 23.01.2014р.), в якій зазначено, що згідно з записами в погосподарській книзі № 4 за 2011-2015 роки, головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] являвся [PERSON] до дня смерті - [INFO]. А згідно довідки Михайлевицької сільської ради від 20.11.2013 року за № 651 підтверджується, що власником будинку згідно по господарських книг № 2 за 1950-1952 роки був батько позивача [PERSON], 1911р.н., а брат позивача [PERSON] був зареєстрований та проживав там до дня смерті-[INFO]. На час подачі позову до суду в міжміському бюро техінвентаризації будинок на праві власності ні за ким не зареєстрований. Померлому [PERSON] вищезгаданий будинок належав на праві власності, однак через відсутність правовстановлюючих документів на майно померлого спадкоємці за законом зобов'язані звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача змінила позовні вимоги та просила суд їх задоволити, покладаючись на підстави викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, день та місце слухання справи, на момент слухання справи не повідомив суд причину неявки в судове засідання., а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 липня 2013 року, виданого виконавчим комітетом Михайлевицької сільською радою Дрогобицького району Львівської області, актовий запис за №11 вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. Із копії свідоцтва, виданого повторно, про смерть серії [NUMBER] від 15 грудня 1995 року, виданого Рихтицькою сільською радою Дрогобицького району Львівської області, актовий запис за №25 вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. Із копії повторно виданого свідоцтва про народження [PERSON], виданого 25 травня 1953 року серії [NUMBER], копії свідоцтва про народження [PERSON], виданого 31.03.1947 року Михайлевицькою сільською радою Дрогобицького району Львівської області серії [NUMBER] та довідки № 650 від 20.11.2013 року, виданою Михайлевицькою сільською радою вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. Право власності [PERSON] на житловий будинок загальною площею 53,7 кв.м, в т.ч. житловою площею 32,9 кв.м з належними до нього господарськими спорудами: два сараї, що позначені літ. «Б» та вбиральня (літ.»В»), огорожу та ворота з хвірткою, який розташований в будинковолодінні [ADDRESS] підтверджується довідкою Михайлевицької сільської ради Дрогобицького району від 20.11.2013 року № 651, № 650 від 20.11.2013 року та довідкою № 82 від 13.01.2014 року.. Тим самим, у розумінні ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963р., норми якого діяли на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], який є батьком [PERSON], вказаними діями останній прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. Той факт, що [PERSON] є сином померлого [PERSON] стверджується свідоцтвом про народження серії серії [NUMBER] від 31.03.1947 року та довідкою виданою Михайлевицької сільської ради Дрогобицького району від 20.11.2013 року № 651 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В силу вимог ст.548 ЦК України (1963р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.529 ЦК України (1963р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки померлого. Аналогічні правила щодо спадкування встановлені і згідно Цивільного кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2004р. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1-3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст..1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У відповідності до ч.2 ст.325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Та відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в ході судового розгляду справи, єдиним спадкоємцям другої черги за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] є його рідний брат [PERSON] [PERSON], будучи спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата [PERSON], який помер [INFO], звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, на що отримав відповідь про необхідність надання правовстановлюючих документів, а у випадку їх відсутності запропоновано звернутися до суду, що стверджується відповіддю державного нотаріуса першої Дрогобицької нотаріальної контори від 27.01.2014 року. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок інвентаризаційна вартість будинку та надвірних споруд, розташованих по [ADDRESS], складає 41145 грн. Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним ним способом, передбаченим законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню

Outcome: approved