Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, покликаючись на те, що 19 жовтня 2007 року між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 014/1352/74/52825, згідно якого позичальнику надано кредит у розмірі 632115,20 грн. 02 жовтня 2015 року між ТзОВ «Арма Факторинг» та [PERSON] укладено договір комісії № 02/1015-1 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, відповідно до якого ТзОВ «Арма Факторинг» зобов'язується за дорученням [PERSON] вчинити від свого імені правочини з первісним кредитором щодо набуття права вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором № 014/1352/74/52825 від 19 жовтня 2007 року. Враховуючи дане, [PERSON] являється кредитором позичальника [PERSON] за кредитним договором № 014/1352/74/52825 від 19 жовтня 2007 року. Оскільки позичальником не виконуються умови кредитного договору, заборгованість у добровільному порядку не погашається, а тому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання кредиту № 014/1352/74/52825 у розмірі 7882356,05 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що 19 жовтня 2007 року між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 014/1352/74/52825, згідно якого позичальнику надано кредит у розмірі 632115,20 грн. терміном до 19 жовтня 2027 року зі сплатою 12,95 % річних. 02 жовтня 2015 року між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ТзОВ «Арма Факторинг» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», як Первісний кредитор, відступило за плату право вимоги в повному обсязі за Кредитним договором № 014/1352/74/52825 від 19.10.2007р. відносно позичальника [PERSON] до Нового кредитора. 02 жовтня 2015 року між ТзОВ «Арма Факторинг» та [PERSON] укладено договір комісії № 02/1015-1 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, відповідно до якого ТзОВ «Арма Факторинг» зобов'язується за дорученням [PERSON] вчинити від свого імені правочини з первісним кредитором щодо набуття права вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором № 014/1352/74/52825 від 19 жовтня 2007 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.\~ Згідно з повідомленням ПАТ «[PERSON] [PERSON]» №114-6-2-00/6-4065 від 02 жовтня 2015 року 02 жовтня 2015 року всі права вимоги банку до [PERSON] за кредитним договором № 014/1352/74/52825 від 19 жовтня 2007 року були відступлені ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик». Однак, позивачем чи його представником не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що первісний кредитор ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» уклали договір відступлення права вимоги від 02 жовтня 2015 року у письмовій формі, як і кредитний договір № 014/1352/74/52825 від 19 жовтня 2007 року, що є безумовною вимогою щодо укладення такого договору згідно ст. 513 ЦК України та крім того, суд позбавлений можливості пересвідчитись у належності укладення договору відступлення права вимоги від 02 жовтня 2015 року, умовах, підставності та змісті укладення даного договору. Окрім цього, у судовому засіданні представник позивача надав докази неможливості самостійно надати докази укладення договору відступлення права вимоги від 02 жовтня 2015 року між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», однак не заявив клопотання про витребування таких доказів судом та зазначив, що відсутня необхідність витребування таких доказів, оскільки на його думку, у матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження позовних вимог. Внаслідок наведеного, оскільки позивачем чи його представником не надано суду договору відступлення права вимоги від 02 жовтня 2015 року, укладеного між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», суд не може зробити висновок про правомірність та належність договір, укладених на підставі даного договору, зокрема, договору про відступлення права вимоги від 02 жовтня 2015 року, укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ТзОВ «Арма Факторинг», договору про відступлення права вимоги від 02 жовтня 2015 року, укладеного між ТзОВ «Арма Факторинг» та [PERSON], а тому, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем та представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, які не знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Outcome: dismissed