Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який (а.с. 35-37), просить визнати незаконним та скасувати: свідоцтво про право на спадщину на імя [PERSON] стосовно житлового будинку № 33 по вул. Ломаній в с. Усатове Біляївського району Одеської області, видане 06 червня 2001 року Біляївською державною нотаріальною конторою; договір дарування житлового будинку під № 33 по вул. Ломаній в с. Усатове Біляївського району Одеської області, укладений 25 вересня 2006 року відповідачкою [PERSON] (в якості дарувальника) та відповідачем [PERSON] (в якості обдарованого); державний акт про право власності на земельну ділянку, розташовану в с. Усатове Біляївського району Одеської області по вул. Ломаній під № 33 серії ЯЛ № 517286, виданий 04 жовтня 2011 року на імя [PERSON], а також вилучити належну йому на праві власності 1/2 частину житлового будинку під № 33 по вул. Ломаній в с. Усатове Біляївського району Одеської області з незаконного володіння [PERSON] та [PERSON], а також вселити його у зазначений житловий будинок. Свої вимоги мотивує тим, що 17 березня 1969 року помер його батько [PERSON], якому на праві приватної власності належав житловий будинок по вул. Ломаній, 33 в с. Усатове Біляївського району Одеської області. На момент його смерті разом з ним у будинку проживав він, [PERSON] та його матір [PERSON] Так як вони з матірю на момент смерті батька проживали разом з ним, вони вважаються такими, що прийняли спадщину. 20 листопада 1986 року його мати [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла [PERSON] все своє майно. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року, зокрема визнано недійсним заповіт від імені [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області 20 листопада 1986 року в частині заповідання [PERSON] житлового будинку по вул. Ломаній, 33 в с. Усатове Біляївського району Одеської області та за ним визнано право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами, у порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 17 березня 1969 року. При цьому, 06 червня 2001 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області на імя [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок. Після цього, 25 вересня 2006 року відповідачкою [PERSON] спірний житловий будинок подаровано відповідачу [PERSON], а 04 жовтня 2011 року на підставі рішень Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 12.12.2006 року № 220-V та від 08.10.2010 року № 1774-V, останнім отримано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 517286. При цьому, постановою Біляївського районного суду Одеської області від 23 березня 2015 року визнано незаконним та скасовано і рішення Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 220-V від 12 грудня 2006 року «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам в звязку з переходом права власності на житлові будинки та господарські будівлі в с. Усатове» - в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,14 га по вул. Ломаній №33, і рішення Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1774-V від «Про уточнення площі земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) в с. Усатове» - в частині уточнення площі земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні гр. [PERSON] - 0,1436 га по вул. Ломаній під №33. Вважає, що відсутні правові підстави для видачі державного акту про право власності на земельну ділянку на імя [PERSON], у звязку з чим звернувся до суду з позовом. Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання повторно не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча були повідомлені належним чином, а тому враховуючи думку представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 17 березня 1969 помер [PERSON] батько позивача, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вул. Ломаній, 33 в с. Усатове Біляївського району Одеської області. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року встановлено, що [PERSON] є таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, а тому ця обставина відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України є такою, що не підлягає доказуванню. Окрім позивача, фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] і його дружина [PERSON], яка на момент відкриття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] була зареєстрована і проживала у спірному будинку, а тому виходячи з положень ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), житловий будинок по вул. Ломаній, 33 в с. Усатове Біляївського району Одеської області, з часу відкриття спадщини 17 березня 1969 року, належить [PERSON] та [PERSON] 20 листопада 1986 року мати позивача [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла [PERSON] все своє майно. 06 червня 2001 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області на імя [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами під № 33 по вул. Ломаній в с. Усатове Біляївського району Одеської області, розташований на присадибній земельній ділянці земель Усатівської сільської Ради Біляївського району Одеської області, розміром 0,25 га, яке зареєстроване в реєстрі за № 316/2001 (а.с. 9). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року визнано незаконним рішення виконавчого комітету Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 48 від 18 травня 2001 року в частині видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок по вул. Ломаній, 33 в с. Усатове Біляївського району Одеської області на імя [PERSON]; визнано недійсним свідоцтво про право власності № 74 від 21 травня 2001 року на житловий будинок по вул. Ломаній, 33 в с. Усатове Біляївського району Одеської області на імя [PERSON]; визнано недійсним заповіт від імені [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області 20 листопада 1986 року, зареєстрований за № 80 в частині заповідання [PERSON] житлового будинку по вул. Ломаній, 33 в с. Усатове Біляївського району Одеської області та вважається, що відповідно до заповіту [PERSON] заповіла [PERSON] 1/2 частину житлового будинку по вул. Ломаній, 33 в с. Усатове Біляївського району Одеської області; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Ломаній, 33 в с. Усатове Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 17 березня 1969 року. Рішення набрало законної сили. Згідно ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Враховуючи те, що судовим рішенням визнано недійсним заповіт від імені [PERSON] в частині заповідання [PERSON] всього житлового будинку, тому підлягає визнанню недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише в частині заповідання [PERSON] всього житлового будинку, тобто з наведеного вбачається, що [PERSON] заповіла [PERSON] 1/2 його частину. Відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області 25 вересня 2006 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3046, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок з надвірними спорудами під № 33 по вул. Ломаній в с. Усатове Біляївського району Одеської області, розташований на земельній ділянці площею 0,14 га, що належить Усатівській сільській Раді Біляївського району Одеської області (а.с. 23). З огляду на те, що [PERSON] успадкувала лише 1/2 частину спірного житлового будинку, договір дарування, укладений між [PERSON] та [PERSON] має бути визнано частково недійсним, а саме: в 1/2 частині житлового будинку. 04 жовтня 2011 року на підставі рішень Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 12.12.2006 року № 220-V та від 08.10.2010 року № 1774-V на імя [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1436 га, яка розташована по вул. Ломаній, 33 в с. Усатове Біляївського району Одеської області (а.с. 11). Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 23 березня 2015 року визнано незаконним та скасовано рішення Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 220-V від 12 грудня 2006 року «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам в звязку з переходом права власності на житлові будинки та господарські будівлі в с. Усатове» - в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,14 га по вул. Ломаній №33, та рішення Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1774-V від 08 жовтня 2010 року «Про уточнення площі земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) в с. Усатове» - в частині уточнення площі земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні гр. [PERSON] - 0,1436 га по вул. Ломаній під №33 (а.с. 8). Постанова набрала законної сили. Згідно ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до положень ст. 126 Земельного Кодексу України державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням. Згідно зі ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. З огляду на те, що постановою Біляївського районного суду Одеської області від 23 березня 2015 року рішення Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 12.12.2006 року № 220-V та від 08.10.2010 року № 1774-V визнані недійсними, скасуванню підлягає й державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1436 га по вул. Ломаній, 33 в с. Усатове Біляївського району Одеської області, виданий на імя [PERSON], виданий на підставі вказаних рішень. Позовні вимоги [PERSON] в частині вилучення належної йому на праві власності 1/2 частини житлового будинку під № 33 по вул. Ломана в с. Усатове Біляївського району Одеської області з незаконного володіння [PERSON] та [PERSON], задоволенню не підлягають, оскільки ні позивач у позовній заяві, ні його представник у судовому засіданні не довели, яким чином можливо вилучити 1/2 частину житлового будинку. Крім того, позовні вимоги про вселення позивача у зазначений житловий будинок задоволенню також не підлягають, оскільки позивачем зокрема не доведено наявність будь-яких перешкод у його вселенні до будинку.

Outcome: partial