Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, яким просив суд визнати за ним право власності на автомобіль Skoda Fabia, 2007 року випуску, звільнити з-під арешту вказаний автомобіль та стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що ним з аукціону було придбано належний [PERSON] автомобіль Skoda Fabia, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER], двигун BZG057848. Вказаний автомобіль був реалізований в порядку виконання рішення Дзержинського районного суду міста Харкова по справі № 2-2193/11. На даний час, як вказує позивач, на вказаний автомобіль накладений арешт, що утискає його права як власника майна. У судове засідання сторони не зявились, позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» до суду подані заперечення до позовної заяви, якими представник просить суд розглядати справу за їх відсутності, в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування заперечень представник відповідача вказує на те, що право власності позивача на автомобіль не оскаржується сторонами, тим більше воно підтверджується наданим позивачем свідоцтвом про право власності на автомобіль (а.с. 21). Крім того, Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22.01.2014 року по справі № 635/9456/13-ц, провадження № 2/635/362/2014, вказаний автомобіль виключено з акту опису та звільнено з-під арешту, а також заборонено органам ДВС вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права розпорядження вказаним автомобілем. Арешт, накладений Дзержинським районним судом міста Харкова, згідно вказаного рішення, скасований Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 28.10.2013 року. Судові повістки, направлені на адреси [PERSON] та Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції, повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, в розумінні ст. 74 ЦПК України відповідачі про судове засідання повідомлялись належним чином, тож суд розглядає справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню у звязку із наступним. Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. За ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом достовірно встановлено наступне. Позивач є власником автомобіля Skoda Fabia, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] (а.с. 21), який придбав згідно довідки-рахунка серія ВІА № 508086 від 21.05.2014 року. Застосовані до автомобіля обтяження зняті відповідними судовими рішенням (а.с. 39-40) згідно Заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 22.01.2014 року по справі № 635/9456/13-ц, провадження № 2/635/362/2014, яке набрало законної сили. Доказів, які б підтверджували наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги останнім не надано. Суд не бере до уваги вимогу позивача, що йому було завдано моральної шкоди. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки, діями відповідача порушення прав [PERSON] не відбулось, тому відсутні підстави для стягнення моральної шкоди . Отже, суд дійшов висновку що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю за недоведеністю позовних вимог. Позивач в судовому засіданні не довів ті обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог. Понесені позивачем судові витрати при зверненні із позовом до суду які складаються із судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. підлягають віднесенню за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed