Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цією заявою і вказав, що 16 червня 2011 року виконавчий комітет Жмеринської міської ради №166 встановив тариф на послуги з утримання будинків і споруд прибудинкових територій у розмірі 1,416 грн. Тариф на обслуговування будинку №12 пр-к. Гвардійський, в якому відповідно до довідки комунального підприємства «Жмеринкакомунсервіс» зареєстрований та проживає [PERSON] (а.с.8), встановлено у розмірі 2,04 гривень (а.с.13,14). Станом на 1 травня 2015 року у звязку з категоричною відмовою відповідача розраховуватись за надані послуги, які КП «Жмеринкакомунсервіс» надає за тарифом затвердженим рішенням Жмеринської міської ради (а.с.12), виникла заборгованість у розмірі 3442,04 грн. Особовий рахунок відповідного житлового приміщення числиться за [PERSON], яка визнана, як така, що померла згідно свідоцтва про смерть. Відповідно до змісту ст. 1219 ЦК України є можливість заявлення вимог щодо оплати житлово-комунальних послуг до правонаступників при умові, що спадкоємець здійснив своє право на прийняття спадщини. У звязку з тим, що [PERSON] зареєстрований та проживає за вказаною адресою, а також судячи із поквартирної карточки, до простежуються родинні звязки із [PERSON], є підстави стверджувати, що спадкоємець прийняв спадщину, а отже він зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, але [PERSON] не уклав даного договору. Однак, не зважаючи на те, що між боржником і КП «Жмеринкакомунсервіс» немає письмового договору, боржник здійснює споживання житлово-комунальних послуг, так як відмов від споживання житлово-комунальних послуг споживач не заявляв та претензій щодо якості або кількості послуг боржником не предявлялось. Щомісяця КП «Жмеринкакомунсервіс» виконувало по будинку № 13 пр-ок. Гвардійський, в якому розташована квартира відповідача, повний комплекс житлово-комунальних послуг у відповідній кількості та якості, що передбачено чинним законодавством, відповідно до доданих документів (а.с.19-41). В звязку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь комунального підприємства «Жмеринкакомунсервіс» заборгованість у сумі 3442,04 грн. (три тисячі чотириста сорок дві грн.. 04 коп.) за надані послуги. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Також зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення та просить з відповідача стягнути витрати на оплату оголошення в газеті у сумі 420 грн, відповідно до платіжного доручення №417 від 01 липня 2015 року. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду через засоби масової інформації, а саме шляхом оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 120 (5494) від 07.07.2015 року, але до суду не зявився, причини неявки не повідомив, а згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як згідно з положенням ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до змісту ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Виходячи з положень ст.ст. 64, 66-68 Житлового кодексу УРСР, наймач та члени його сімї, що проживають разом з ним, несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення, в тому числі обовязки по платі за користування житлом та платі за комунальні послуги у визначені строки. Як зазначається у п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved