Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 32000 грн. боргу, вказавши, що 20 січня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 32000 гривень, які останній зобов'язувався повернути позивачу до 21 січня 2012 року, що підтверджується розпискою, яка засвідчена особистим підписом відповідача та підписами свідків [PERSON] та [PERSON]. Однак в обумовлений строк відповідач позику не повернув. На неодноразові попередження позивача про повернення грошових коштів, відповідач ігнорує, та ухиляється від виконання. 30 вересня 2013 року позивач надіслав [PERSON] рекомендований лист (вимогу) про повернення раніше отриманих ним грошових коштів в розмірі 32 000 грн., до 11 жовтня 2013 року, однак відповідач відмовився їх повертати. Так як, вище зазначенні умови договору позики відповідачем [PERSON] не виконані, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 32000 грн. основного боргу та судові витрати в розмірі 320 грн.. У судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України, через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що 20 січня 2011 року позивачем надано в борг відповідачу 32000 гривень, які останній до 21 січня 2012 року зобов'язався повернути позивачу, що підтверджується розпискою та підписами свідків [PERSON] та [PERSON]. Однак в обумовлений строк відповідач позику не повернув. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі. Зазначена форма закону дотримана, що підтверджується договором позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 32000 гривень. (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вищезгаданого договору позики відповідач [PERSON] зобов'язався повернути борг до 21.01.2012 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Ст. 530 ч. 2 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 32000 грн. боргу, підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернув. Відповідно до вимог ст. ст. 81, 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплаченений судовий збір в розмірі 320 гривень 00 коп. забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved