Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 07.08.2014 р. між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «КЛАСІК» № В19-2083020/Т, згідно якого він, як сторона за договором, розмістив на депозитному рахунку [NUMBER] грошовий вклад в розмірі 190000,00 грн., строком до 07.11.2014 року включно з нарахуванням відсотків 13 % річних з їх виплатою на умовах, визначених договором. У відповідності до п. 3.1.2. договору банківського вкладу вкладник має право достроково розірвати цей Договір відповідно до чинного законодавства України, повідомивши про це Банк (письмово) не пізніше ніж за два робочі дні до дати розірвання цього Договору. 29 серпня 2014 р. позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, у якій просив відповідача достроково розірвати вищезазначений договір банківського вкладу та виплатити позивачу належні до сплати грошові кошти. Згідно з умовами договору цей договір повинен припинити свою дію, починаючи з 03 вересня 2014 р., а позивачу повинна бути виплачена сума вкладу з процентами. Однак відповідач розірвати договір банківського вкладу та повернути вклад з процентами відмовляється. Позивач просить розірвати вказаний договір банківського вкладу та стягнути з відповідача суму банківського вкладу у розмірі 190000,00 грн., а також проценти за період з 08.08.2014 р. по 09.09.2014 р. у сумі 2233, 15 грн. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, а ч. 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. У відповідності зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 р. № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщення юридичними особами вкладів на інших умовах повернення, які вставлені договором. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Як встановлено судом, 07.08.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «КЛАСІК» № В19-2083020/Т, згідно якого позивач розмістив на депозитному рахунку [NUMBER] грошовий вклад в розмірі 190000,00 грн., строком до 07.11.2014 року включно з нарахуванням відсотків 13 % річних з їх виплатою на умовах, визначених договором. У відповідності до п. 3.1.2. договору банківського вкладу вкладник має право достроково розірвати цей Договір відповідно до чинного законодавства України, повідомивши про це Банк (письмово) не пізніше ніж за два робочі дні до дати розірвання цього Договору. Встановлено, що 29 серпня 2014 р. позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу, повернення вкладу та виплату процентів за період з 08.08.2014 р. по 09.09.2014 р. Однак відповідач договір банківського вкладу не розірвав, банківський вклад позивача та нараховані відсотки не повернув. Зважаючи на те, що банківський вклад позивачу відповідачем не повернуто, позивач має право вимагати від відповідача повернення вказаних грошових коштів, що відповідає ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума банківського вкладу у розмірі 190000,00 грн. та проценти за період з 08.08.2014 р. по 09.09.2014 р. у сумі 2233,15 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1922,33 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved