Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить виселити відповідача із орендованої ним кімнати та стягнути з нього 1 660 грн. заборгованості за договором оренди та 7 440 грн. неустойки. Посилається на те, що 30.11.2012 р. [PERSON] - відповідач звернувся до ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» з заявою (вх. №2310/1 від 30.11.2012 р.), якою просив укласти з ним договір оренди (найму) житла, оплату згідно умов договору гарантував, та зобов'язувався звільнити займане приміщення за першою вимогою адміністрації Товариства. Право власності позивача на гуртожиток, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом серія ЖБ №23479 від 18.09.1998 року про право власності на жилий будинок видане Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу № 558-С/ЖБ від 16 вересня 1998 року 01.12.2012 р. з відповідачем було укладено договір найму (оренди) житла №01ф, який був єдиною підставою для заселення його в кімнату № 163 на п'ятому поверху гуртожитку по [ADDRESS]. 01.12.2012 р. між сторонами договору було підписано Акт приймання-передачі трьох ліжко-місць в кімнаті №163 на п'ятому поверху гуртожитку по [ADDRESS]. Даним договором були визначені зобов'язання сторін, позивача як наймодавця, а відповідача як наймача житла, порядок отримання, оплати та повернення житла. Оскільки даний договір за своєю природою був строковим, тому і майно (кімната на три ліжко місця) надавалося на строк дії договору. Пунктом 1.2 договору передбачено, що майно передається в найм (оренду) з метою тимчасового проживання на час дії даного договору. Пунктом 4.1 даного договору передбачено, що у разі припинення дії договору повернути Наймодавцю орендоване майно протягом 5 (п'яти) календарних днів шляхом фактичного звільнення орендованого майна (об'єкту оренди) та підписання Акту приймання-передачі (повернення). Згідно п. 9.1 Договору, даний договір є короткостроковим, набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 30.06.2013 р. 17.06.2013 р. позивач намагався вручити відповідачу повідомлення №0795 від 13.06.2013 р. про припинення дії договору №01ф від 01.12.2012 р., але відповідач відмовився від отримання даного повідомлення, про що було складено комендантом гуртожитку [PERSON] та черговими гуртожитку [PERSON] та [PERSON] Акт відмови від отримання повідомлення. 08.07.2013 р. позивач намагався вручити відповідачу Вимогу №0924 від 03.07.2013 р. про повернення майна, шляхом звільнення кімнати №163 у гуртожитку по [ADDRESS], але відповідач повторно відмовився від отримання даної вимоги, про що було складено комендантом гуртожитку [PERSON] та черговими гуртожитку [PERSON] та [PERSON] Акт відмови від отримання повідомлення. 08.08.2013 р. на адресу відповідача засобами поштового зв'язку було відправлено повторно Вимогу №1056 від 07.08.2013р. про негайне звільнення кімнати та сплату заборгованості за договором у розмірі 1 860 грн. та сплату неустойки у розмірі 3 720 грн. Відповідь на дану Вимогу на адресу позивача не надходила. Таким чином, згідно умов договору (п.9.1), даний договір припинив свою дію 30.06.2013р. В порушення умов договору, відповідачем майно в строки визначені договором повернуто не було, всі вимоги позивача про повернення майна у добровільному порядку задоволені також не були. Станом на день звернення до суду, кімната №163 в гуртожитку по [ADDRESS] відповідачем не звільнена та не повернута Позивачу. Відповідно до умов договору (п.8.4) за несвоєчасне повернення Наймачем Майна (фактичного звільнення орендованого майна після припинення дії договору) Наймач сплачує Наймодавцю неустойку, у розмірі подвійної орендної плати, встановленою п.3.1 договору, за користування орендованим майном за період прострочення. В порушення умов договору, відповідачем не проведено розрахунок за найм (оренду) майна в повному обсязі. Станом на день звернення до суду заборгованість за договором становить 1 660 грн., неустойка складає 7 440 грн. Враховуючи те, що відповідач не виконує зобов'язання за договором щодо своєчасної сплати орендної плати та починаючи з липня 2013 року, в порушення умов договору, продовжує користуватися майном і проживає у кімнаті 163 гуртожитку незаконно чим позбавляє позивача, як власника гуртожитку, права користуватися та розпоряджатися даною кімнатою, просить задовольнити позов. Сторони в судове засідання не з'явилися. Про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача просив розглядати справу в його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що гуртожиток, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить позивачу на право власності, що підтверджується свідоцтвом серія ЖБ №23479 від 18.09.1998 року про право власності на жилий будинок, видане Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу № 558-С/ЖБ від 16 вересня 1998 року.(а.с.8) 01.12.2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір найму (оренди) житла №01ф, який був єдиною підставою для заселення його в кімнату № 163 на п'ятому поверху гуртожитку по [ADDRESS].(а.с.10-12) Даним договором були визначені зобов'язання сторін, позивача як наймодавця, а відповідача як наймача житла, порядок отримання, оплати та повернення житла. 01.12.2012 р. між сторонами договору було підписано Акт приймання-передачі трьох ліжко-місць в кімнаті №163 на п'ятому поверху гуртожитку по [ADDRESS].(а.с.13) Оскільки даний договір за своєю природою був строковим, тому і майно (кімната на три ліжко місця) надавалося на строк дії договору. Пунктом 1.2 договору передбачено, що майно передається в найм (оренду) з метою тимчасового проживання на час дії даного договору. Пунктом 4.1 даного договору передбачено, що у разі припинення дії договору повернути Наймодавцю орендоване майно протягом 5 (п'яти) календарних днів шляхом фактичного звільнення орендованого майна (об'єкту оренди) та підписання Акту приймання-передачі (повернення). Згідно п. 9.1 Договору, даний договір є короткостроковим, набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 30.06.2013 р. 17.06.2013 р. позивач намагався вручити відповідачу повідомлення №0795 від 13.06.2013 р. про припинення дії договору №01ф від 01.12.2012 р., але відповідач відмовився від отримання даного повідомлення, про що було складено комендантом гуртожитку [PERSON] та черговими гуртожитку [PERSON] та [PERSON] Акт відмови від отримання повідомлення.(а.с.14,15) 08.07.2013 р. позивач намагався вручити відповідачу Вимогу №0924 від 03.07.2013 р. про повернення майна, шляхом звільнення кімнати №163 у гуртожитку по [ADDRESS], але відповідач повторно відмовився від отримання даної вимоги, про що було складено комендантом гуртожитку [PERSON] та черговими гуртожитку [PERSON] та [PERSON] Акт відмови від отримання повідомлення.(а.с.16, 17) 08.08.2013 р. на адресу відповідача засобами поштового зв'язку було відправлено повторно Вимогу №1056 від 07.08.2013р. про негайне звільнення кімнати та сплату заборгованості за договором у розмірі 1 860 грн. та сплату неустойки у розмірі 3 720 грн. Відповідь на дану Вимогу на адресу позивача не надходила.(а.с.18) Таким чином, згідно умов договору (п.9.1), даний договір припинив свою дію 30.06.2013р. В порушення умов договору, відповідачем майно в строки визначені договором повернуто не було, всі вимоги позивача про повернення майна у добровільному порядку задоволені також не були. Станом на день звернення до суду, кімната №163 в гуртожитку по [ADDRESS] відповідачем не звільнена та не повернута позивачу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до умов договору (п.8.4) за несвоєчасне повернення Наймачем Майна (фактичного звільнення орендованого майна після припинення дії договору) Наймач сплачує Наймодавцю неустойку, у розмірі подвійної орендної плати, встановленою п.3.1 договору, за користування орендованим майном за період прострочення. В порушення умов договору, відповідачем не проведено розрахунок за найм (оренду) майна в повному обсязі. Статтею 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язки по поверненню речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Станом на день звернення до суду заборгованість за договором становить 1 660 грн., неустойка складає 7 440 грн. Розрахунок суми заборгованості позивачем наданий суду, відповідає вимогам закону та умовам укладеного між сторонами договору. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на це, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 344,10 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved