Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 35474 грн. 71 коп. у рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №DNH4KP85320132 від 26.01.2006 року, яка виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно його умов. В обґрунтування своїх позовних вимог указав, що 26.01.2006 року між ним та відповідачем був укладений зазначений Кредитний договір №DNH4KP85320132, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 1795 грн. 30 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 26.01.2007 року, однак відповідач своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконував, у результаті чого станом на 13.08.2014 року утворилась вказана вище сума заборгованості. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати в розмірі 354 грн. 75 коп. Представник позивача в судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання також надав письмову заяву, в якій просив суд застосувати до виниклих спірних відносин строки позовної давності та розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 26.01.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір №DNH4KP85320132 (далі - Кредитний договір), згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 1795 грн. 30 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 26.01.2007 року, а відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти на умовах, визначених у Кредитному договорі (а.с.4-8). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Судом установлено, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 13.08.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 35474 грн. 71 коп., із розрахунку: 1645 грн. 68 коп. - заборгованість за кредитом, 9795 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 21868 грн. 57 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1665 грн. 46 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.3). Проте відповідач до винесення рішення у справі просив суд про застосування до виниклих спірних відносин строків позовної давності. Із Умов надання споживчого кредиту фізичним особам убачається, що сторони дійшли згоди про встановлення позовної давності в п'ять років (а.с.8). Між тим, із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж по кредиту було здійснено відповідачем 22.02.2006 року, тоді як позивач звернувся до суду з цим позовом 13.08.2014 року (а.с.2 зі зворот.боку, 3). Тому у відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності почався від дня, наступного після 22.02.2006 року. Отже, за існування встановлених вище обставин суд уважає, що позивачем пропущені строки звернення до суду із зазначеним позовом, а відтак за заявою відповідача до виниклих правовідносин може бути застосована визначена сторонами позовна давність у п'ять років. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed