Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням від 24 жовтня 2008 року №4.26 ХVIII сесії V скликання Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області [PERSON] було виділено земельну ділянку №2730 площею 0,0767 га за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Червона Мотовилівка, вул. Фастівська, 78 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 23.11.2009 року [PERSON] було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №763273 площею 0,0767 га, яка розташована за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Червона Мотовилівка, вул. Фастівська, 78. Під час оформлення даного Державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач підписав акт погодження меж земельної ділянки, вважаючи, що у ньому будуть враховані такі ж розміри, як і у технічному паспорті на житловий будинок, який розташований за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Червона Мотовилівка, вул. Фастівська, 78. Землевпорядна фірма під час проведення робіт з виготовлення кадастрового плану земельної ділянки, зробила помилку, додавши до площі земельної ділянки відповідача частину земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача під будівлею кімнати, що належить позивачу на праві власності купівлі-продажу. Таким чином, був здійснений відступ від межі, яка вказана у технічному паспорті на будинок, тому одна з меж земельної ділянки відповідача проходить прямо через середину кімнати позивача, площа якої згідно договору купівлі-продаж будинку серії АВМ №307482 від 28 липня 2000 року складає 13,5 кв.м, результаті чого, житлова площа двух суміжних кімнат відповідача збільшилась на 8,64 кв.м, хоча згідно технічного плану будинку відповідача, площа кімнат становлять 4,5 кв.м та 4, 3 кв.м. відповідача при виготовленні технічної документації із землеустрою на отримання державного акту на право власності на земельну ділянку не зверталася до позивача, як до сусіда, з питання погодження меж та підписання акту погодження меж. Площа, вказана в експлікації земельних угідь під забудовою (будинком) в кадастровому плані земельної ділянки позивача становить 0,0028 га, а у технічному паспорті на житловий будинок тільки житлова площа становить 0,00313 га. Також позивач зазначає, що знаючи, що державний акт на право власності на земельну ділянку відповідача містить багато помилок, відповідач без дозволу знесла паркан, який був межею між нашими земельними ділянками та самовільно побудувала впритул до межі, прибудову до будинку, сарай та підвал з порушенням норм п. 3.25 ДБН 360-92**, затверджених Наказом Держкоммістбудування від 11 квітня 1992 року №4. Також, вікна, які були розташовані раніше у будинку (згідно технічного паспорту на будинок) відповідача закладені, а нові вікна з прибудови будинку виведені без згоди позивача на його подвіря, що завдає мені додаткових незручностей та порушує главу 17 «Добросусідство», норм Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 р. №2768-111 та вищезазначені будівельні норми, в яких передбачено, що відстань від стін будинків з вікнами, які виходять із житлових кімнат, кухонь, веранд та головних виходів у будинку до інших житлових будинків та господарських будівель має бути не менше 7 метрів, а відстань від межі суміжної ділянки до стін будівлі або господарських будівель складає 1м. 05 вересня 2013 року позивач звернувся до Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області із заявою про відновлення меж земельної ділянки та вирішити питання спільного користування цими межами. У відповідь на заяву позивача, комісія Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області актом обстеження від 08 листопада 2013 року підтвердила самовільне будування капітальних забудов без будь-яких дозволів і порадила для уточнення меж звернувся в організацію, які мають ліцензію на проведення геодезично-топографічних робіт. Внаслідок видачі державного акту на право власності на землю з невірними накресленнями земельної ділянки, позивач звернувся 07 лютого 2014 року та 19 березня 2014 року до ФОП [PERSON] із заявою про виправлення технічної помилки у державному акті на право власності на земельну ділянку площею 0,0767 га. ФОП [PERSON] було розроблено та передано позивачу зведений план земельних ділянок. План земельної ділянки позивача відображає фактичні межі користування земельною ділянкою на даний час. Збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт. Також, позивач просить залучити до участі у справі третіх осіб: Червономотовилівську сільську раду Фастівського району Київської області, ФОП [PERSON], Управління земельних ресурсів у Фастівському районі, Фастівську районну державну адміністрацію Київської області відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури, так як судове рішення може вплинути на їх права та обовязки. Таким чином, позивач просить суд захистити його порушене право власності як землекористувача, шляхом визнання права на земельну ділянку у певних межах користування, а також скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, виданому [PERSON] та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку відповідача, ФОП [PERSON] виготовити на мою земельну ділянку нову технічну документацію за свій рахунок. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник просили суд відмовити у задоволенні позову. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із частиною третьою статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною другою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно зі ст. 56 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включає в тому числі матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки та кадастровий план земельної ділянки. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0767 га, яка розташована за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Червона Мотовилівка, ву. Фастівська, 78, що підтверджується Державним актом серії ЯИ №763273, виданого рішенням Червономотовилівської сільської ради №8.18-ХХІ-V від 20 березня 2009 року. У Висновку Управління земельних ресурсів у Фастівському районі про погодження технічної документації із землеустрою та наявні обмеження (обтяження) у використанні земельної ділянки №930 від 07 травня 2009 року зазначено, що Управління земельних ресурсів погодило дану землевпорядну документацію та вважає за можливе оформити право власності на земельну ділянку площею 0,0767 га на [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку та споруд (а.с.22). Відповідно до Акту про встановлення в натурі на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання встановлених межових знаків від 12 квітня 2009 року зазначені межі земельної ділянки в натурі на місцевості проходять з зовнішньої межі огорожі та по прямих лініях, які зєднують центри межових знаків, встановлених в точках повороту за межі огорожі, паркану, тощо; наявних претензій щодо меж з боку суміжників при встановленні в натурі/на місцевості/ зовнішньої межі земельної ділянки не заявлено, межі погоджені і не викликають спірних питань. Межові знаки, якими огороджена земельна ділянка в кількості 13 штук, показані ФОП [PERSON] на місцевості та передані на збереження землевласнику (а.с. 27). Згідно з Актом перевірки виконаних робіт по встановленню меж землекористування від 14 квітня 2009 року, виконавцем, [PERSON], в результаті проведених робіт було виконано перевірку користування ділянки, розташованої в межах земель Червономотовилівської сільради Фастівського району Київської області. Перевіркою встановлено, що робота виконана у відповідності з «Керівним технічним матеріалом з інвентаризації земель населених пунктів (наземні методи)» ГКНТА-3.01.05.-93 ГУГКК України. В цілому робота виконана на «добре» (а.с.32). Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, органу виконавчої влади, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення відповідного органу, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Позивачем не доведено під час судового розгляду, що при виготовлені Державних актів на право власності на земельну ділянку виданих на імя позивача і відповідача не дотримані вимоги статті 118 Земельного кодексу України та не встановлено яким чином відповідачем порушені його права. Суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та відмовляє в його задоволенні. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог, судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають. Відповідно до статей 116, 118 Земельного кодексу України,

Outcome: dismissed