Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути із [PERSON] суму 74 969,47 грн. матеріального збитку, 1 500 грн. витрат по оплаті проведення оцінки заподіяної шкоди, 2 000 грн. моральної шкоди та судовий збір. Вимоги мотивує тим, що 30.08.2016 року о 18 год. 30 хв. по вул. Харківське шосе, 18 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2016 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано [PERSON]. Відповідно до звіту оцінки вартості матеріального збитку вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» [NUMBER] складає 74 969,47 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Скайд» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7872819. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг розпорядженням від 23.06.2016 року № 1386 анульовано ліцензію на провадження страхової діяльності ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» у зв'язку з відсутністю останнього за зареєстрованим місцем проживання. Відповідач добровільно відшкодовувати заподіяну майнову шкоду відмовився та на огляд пошкодженого автомобіля не з'явився. Протиправними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку оцінює у розмірі 2 000 грн., оскільки автомобіль втратив свій товарний вигляд, він змушений був витрачати час на пошук оцінювача, юристів, організацію подання позову. В судове засідання позивач не з'явився, представником позивача [PERSON] до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, в заяві вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «Скайд» в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки відповідача та представника третьої особи суд не повідомлено. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.08.2016 року о 18 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Харківське Шосе, 18 в м. Києві не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], що призведо до пошкодження автомобілів та матеріальних збитків. Автомобіль «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 4). Внаслідок зіткнення транспортних засобів автомобіль «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2016 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави (а.с. 5). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Скайд» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7872819 (а.с. 14). Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23.06.2016 року № 1386 анульовано ліцензію ПАТ «Страхова компанія «Скайд» на провадження страхової діяльності з 23.07.2016 року (а.с. 15-18). Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку завданого [PERSON] власнику колісного транспортного засобу «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], складеного Суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнес АССІСТ», вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 74 969,47 грн. (а.с. 6-13). За проведення вищевказаного автотоварознавчого дослідження по визначенню оцінки вартості заподіяної шкоди позивачем сплачено кошти в сумі 1 500 грн., що підтверджуються квитанціями № 0.0.661146722 від 29.11.2016 року на суму 500,00 грн. та квитанції № 34/з41 від 28.11.2016 року на суму 1 000,00 грн. (а.с. 20, 21). Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Цивільно - правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, шкода заподіяна майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Відповідно п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, беручи до уваги вищевикладене з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню заподіяна майнова шкода внаслідок пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді з вини [PERSON] транспортного засобу у розмірі 74 969 грн. 47 коп. та понесені позивачем витрати по оплаті проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1 500 грн. Позивач ще просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Судом при вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди враховуються положення п. п. 5, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду положення вказаного вище пленуму ВСУ, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Враховуючи суть позовних вимог, характер і тривалість моральних страждань позивача, заподіяних як власнику транспортного засобу щодо пошкодження автомобіля і необхідності його відновлення, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків [PERSON] та істотності вимушених змін у його житті, а також те, що позивач витрачав час на звернення до експертів, за правою допомогою для захисту порушених прав, до суду та з урахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути із відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1 315 грн. 89 коп.

Outcome: partial