Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 17.07.2014р. по 03.05.2015р. вона згідно трудового договору працювала на посаді продавця-консультанта в магазині «[INFO]» по вул.З.Егерсег,18 м.Херсоні ТРЦ «Фабрика», роботодавцем був ФОП [PERSON] В порушення вимог ст.115,116 КЗпП України з нею не було здійснено розрахунок в день звільнення, тобто не виплачено заробітну плату за квітень та 3 робочі дні травня місяця. Також відповідачем завдано їй моральної шкоди, оскільки неправомірні дії відповідача призвели до моральних страждань, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, також не отримання належних виплат тепер вимагає від неї додаткових зусиль з організації свого життя та життя її дитини. У зв'язку з наведеним просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 4404,48грн. та стягнути моральну шкоду в сумі 5000грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно трудового договору №14051400512 від 17.07.2014р. [PERSON] з 17.07.2014р.. працювала на посаді продавця-консультанта в магазині «[INFO]» по вул.З.Егерсег,18 м.Херсоні ТРЦ «Фабрика». Роботодавцем був ФОП [PERSON], що мешкає у м.Миколаєві. Заробітна плата встановлено 1250грн. 03.05.2015року трудовий договір розірвано за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до заяви [PERSON] до Прокуратури м.Миколаєва від 27.05.2015р. про порушення трудового законодавства. На яку надійшов лист від 03.06.2015р. №(15-01)5478р-15 згідно якої органи прокуратури після внесення змін до діючого законодавства України вже не мають права робити перевірки і її заява надсилалась до територіальної державної інспекції з питань праці у Миколаївській області. Де потім надійшла відповідь територіальної державної інспекції з питань праці у Миколаївській області №198/с-25 від 19.06.2015р. про неможливість проведення перевірки у зв'язку з дією мораторію на проведення перевірок, а також зазначено , що вирішити питання про стягнення заборгованості по заробітній платі можна лише в судовому порядку. Відповідно до листа Головного управління ДФС у Миколаївській області, повідомило, що трудовий договір укладено 17.07.2014р. №14051400512 між [PERSON] та ФОП [PERSON], термін дії до 03.05.2015р., заробітна плата в розмір 1250грн., реєстрація трудового договору у Центральному районному центрі зайнятості м.Миколаєва здійснено 17.07.2014р. і припинено 12.05.2015р. За результатами опрацювання податкових розрахунків ф.1ДФ, поданих ФОП [PERSON] за період роботи [PERSON] у нього за наймом, встановлено, що ФОП [PERSON] вказаному податковому розрахунку виплату доходів у вигляді заробітної плати у таких розмірів: - за ІІІ квартал 2014р. - 3043,48грн. (утримано 257,39грн. податку на доходи фізичних осіб, середньомісячний розмір зарплати складає 1521грн.) - за ІV квартал 2014р. - 3750грн. (утримано 268,20грн. податку на доходи фізичних осіб, середньомісячний розмір зарплати складає 1250грн.) - за І квартал 2015р. - 3900грн. (утримано 288,00грн. податку на доходи фізичних осіб, середньомісячний розмір зарплати складає 1300грн.) Термін подання податкового розрахунку за ІІ квартал 2015р. не настав (подається до 09.08.2015р.) Відповідно до Звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування [PERSON] була звільнена 03.05.2015р. відповідно до ст.38 п.1 КЗпП України та в травні місяці 2015року їй нарахована заробітна плата в сумі 1876,67грн.. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оплату праці» та ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст.24 ЗУ «Про оплату праці» - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, врахувавши суть позовних вимог, характер та суть моральних страждань позивача, істотність вимушених змін в житті позивача, ступінь вини відповідача, позовна вимога підлягає частковому задоволенню в сумі 500,00грн. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі в повному обсязі, тобто в сумі 4404,48гривень, оскільки суд, вважає доведеними, твердження позивача, що відповідач, як роботодавець не розрахувався із нею, оскільки хоч вказана сума зазначена зі слів позивача та не має жодного документального підтвердження та обґрунтування, однак у вказаній категорії справ доказування покладається на відповідача, яким, нічим не спростовано вимоги позивача, а в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню - в сумі 500,00грн. з вищевикладених підстав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються із суми судового збору в розмірі 243,60 грн. від сплати якого позивач звільнений при подачі позову на підставі ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: partial