Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що за судовим рішенням Герцаївського районного суду від 25 квітня 2012 року з нього стягується на користь відповідачки аліменти на утримання їх спільних дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно. Після ухвалення вищевказаного судового рішення, його було звільнено з попередньої роботи, його дохід є мінливим, а тому, просив змінити розмір стягнення аліментів на утримання дітей стягнувши з нього на користь відповідачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Також суду пояснив, що незважаючи на його не працевлаштованість дітям усіляко допомагав, в т.ч. сплачував аліменти в розмірі визначеному виконавчою службою. Оскільки між ним та позивачкою і наразі існує спір щодо розміру сплати аліментів, просив суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме по 400 грн. на кожну дитину. Відповідачка будучі належним чином повідомлена про час і місце слухання справи у судове засідання не з'явилася, будь-яких заяв про розгляд справи у її відсутності чи то відкладення розгляду справи за поважних причин від останньої не надійшло, у зв'язку з чим, суд з урахуванням думки позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази по справі встановив наступне. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Як встановлено судом, за рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2012 року, з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06 березня 2012 року до повноліття найстаршої дитини але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.7, 20, 21). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач порушив питання про зміну розміру стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей з частки від його заробітку на тверду грошову суму за обставин його не працевлаштованості та пов'язаного із цим зміни його матеріального стану. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, ураховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому, значне покращення матеріального становища платника аліментів є підставою для звернення матері дитини з позовом до суду про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відтак, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Визначальним при цьому є те, що у даних спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). За вищенаведених обставин, приймаючи до уваги, що на день розгляду справи судом достовірно встановлено що матеріальний стан позивача після ухвалення судового рішення від 25 квітня 2012 року про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання дітей змінився в сторону погіршення через втрату роботи, то його вимоги за даним позовом про зміну розміру аліментів є обґрунтованими, у зв'язку із чим з останнього повинно бути стягнуто аліменти на утримання дітей на користь позивачки у твердій грошовій сумі. Водночас, визначаючи розмір аліментів, суд виходячи зі змісту норм ст. 182 та ч.1 ст. 184 СК України враховує матеріальне становище позивача, відповідачки та дітей. Зокрема, судом прийнято до уваги вік дітей та пов'язане й цим розмір коштів потрібних на їх утримання, працездатний вік сторін, працевлаштованість відповідачки й не працевлаштованість позивача (а.с. 10). Такі обставини у сукупності із встановленим Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік» розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років, дають підстави суду для висновку щодо необхідність стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дітей в розмірі 400 гр. на кожну дитину. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved