Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вимогами про зняття арешту та заборони відчуження з майна, а саме торгівельних павільйонів №9,10,11,12,13,14,15, що знаходяться за адресою: Київська область, Васильківський район, смт.Калинівка, вулиця Залізнична, будинок № 50, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 березня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану та припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення, а тому подальші підстави арешту на майно позивача є безпідставним. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з положень ст.ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями ст.ст.319, 321 та 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328 ЦК України, зазначають, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок зняття арешту з майна або його звільнення з-під арешту у цивільному процесі визначений положеннями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 7 лютого 2014 року. Як встановлено в судовому засіданні, ТОВ «Торгівельно-розважальний центр «Казантип -Калина», є власником нерухомого майна - торгівельних павільйонів № 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, що знаходяться за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вулиця Залізнична, будинок 50. 15 грудня 2009 року Васильківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист (дублікат) по справі № 2-1471 «Про стягнення з ТОВ «Торгівельно-розважальний центр «Казантип - Калина»» на користь [PERSON] борг в сумі 930 тис. грн.. штраф за прострочення повернення суми позики у розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожен день прострочення в сумі 517 тис. 80 грн., суму індексації з урахуванням індексів інфляції в розмірі 131 тис. З грн.». 23.12.2009р. державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 16514436 по примусовому виконанні виконавчого листа по справі № 2-1471 «Про стягнення з ТОВ «Торгівельно-розважальний центр «Казантип - Калина»» на користь [PERSON] боргу та при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на все належне Позивачу-Боржнику рухоме та нерухоме майно та відкриті поточні рахунки у банківських установах. 28 березня 2013 року державним виконавцем Кияницею Н.М. по ВП № 16514436 було винесено Постанову «про повернення виконавчого документа стягувачеві» відповідно до п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-XIVвід 21.04.1999 ) та направлено її Стягувачу та Боржнику. Пунктом 2 Постанови «про повернення виконавчого документа стягувачеві» від 28.03.2013р. державним виконавцем зазначено: «Припинено чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.» Таким чином, на підставі зібраних по справі доказів суд приходить до висновку, що будь-яких правових підстав для подальшого здійснення заборони на відчуження майна не має, а тому, з метою недопущення порушення майнових прав позивача, заборона щодо нерухомості підлягає скасуванню. На підставі наведеного та

Outcome: approved