Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором про надання кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору №ВLаЖГА00013839 від 21.02.2011 року, відповідачу було надано кредит в сумі 7 000,00 грн. терміном користування до 21.02.2014 року із розрахунку 15 % річних за час фактичного користування кредитом, за управління кредитом встановлюється комісія у розмірі 1,75% від суми кредиту, а відповідач зобов»язалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов»язання згідно з даним договором у повному обсязі. Відповідно до умов цього договору кредит надано позичальнику на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування. Позивач виконав взяті на себе зобов»язання відкривши відповідачу поточний рахунок [NUMBER] та встановивши відкличну не відновлювальну кредитну лінію на суму 7 000 грн. Відповідач скористалася кредитними коштами, але станом на 20.08.2015 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка становить 10 374,65 грн., яку в добровільному порядку погасити не бажає, тому позивач був вимушений звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав в повному обсязі вимоги позову та просив суд про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила суд відмовити в їх задоволенні. Пояснила, що визнає позов частково і готова сплатити заборгованість за простроченою сумою кредиту та прострочені проценти за користування кредитом, вважає, що сума пені нарахована не правильно і вона її сплачувати не буде. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, судом було встановлено наступне. Відповідно до кредитного договору №ВLаЖГА00013839 від 21.02.2011 року, відповідачу було надано кредит в сумі 7 000,00 грн. терміном користування до 21.02.2014 року із розрахунку 15 % річних за час фактичного користування кредитом, за управління кредитом встановлюється комісія у розмірі 1,75% від суми кредиту, а відповідач зобов»язалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов»язання згідно з даним договором у повному обсязі. Відповідно до умов цього договору кредит надано позичальнику на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування. Позивач виконав взяті на себе зобов»язання відкривши відповідачу поточний рахунок [NUMBER] та встановивши відкличну не відновлювальну кредитну лінію на суму 7 000 грн. Відповідач скористалася кредитними коштами, але станом на 20.08.2015 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка становить 10 374,65 грн. з яких: поточна заборгованість по тілу кредиту - 1 659,23 грн., прострочена заборгованість по процентам - 456,49 грн.; прострочена комісія за управління кредитом 490,00 грн., сума пені -7 768,93 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту - 0,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. Згідно п. 4.3 Договору у випадку прострочення позичальником сплати за графіком Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов»язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50% та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п. 9 Спеціальної частини договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору від 21.02.2011 року, в частині повернення кредиту в строки передбачені умовами договору, а тому не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов'язання. Крім того, заперечуючи проти нарахованої суми пені за несвоєчасне погашення кредиту відповідачем не було надано суду свій розрахунок, яким би вона довела вірність твердження щодо невірного розрахунку пені в розумінні ст. 60 ЦПК України. Також посилання відповідача в своїх письмових запереченнях проти позову на те, що позивачем було пропущено строк позовної давності при пред»явленні вимог позову про стягнення неустойки (штрафу, пені), не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду 20.08.2015 року Банк вимагав сплати неустойки за період з 20.08.2014 року по 20.08.2015 року, що становить один календарний рік, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 258ЦК України. Враховуючи все вищевикладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та можливість його задоволення. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved