Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 12.10.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9678 грн. 14 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,012 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця . Банком було виконано взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Однак відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, в наслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 09.08.2014 року становить 49036 грн. 57 коп., що складається із заборгованість за кредитом - 6424,28 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1,12 грн., залишок за несплаченим штрафом відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 42611,17 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду направив заяву, просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово рекомендованими листами належним чином повідомлявся, про причини неявки не повідомив, з будь-якими заявами, клопотаннями не звертався, тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача. Враховуючи незаперечення позивача, суд ухвалив проводити по справі заочний розгляд. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 24.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №SAMDNS0000017402521 (Договір 1), та 07.10.2009 року договір № ZRXRFF3680106 (Договір 2). 12.10.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено генеральну угоду, відповідно до якої сторони узгодили зменшити розмір заборгованості, яка виникла з дати надання кредитів до дати підписання генеральної угоди, та встановити заборгованість за Договором 1 у розмірі 3992,37 грн., за Договором 2 - 8445,79 грн., з кінцевим терміном погашення 30.04.2013 року. Згідно умов додаткової угоди відповідач зобов'язався щомісячно надавати банку грошові кошти - щомісячний платіж у розмірі 1613,03 грн. - для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками та іншими виплатами, передбаченими умовами угоди. Проте, відповідачем порушено взяті на себе зобов'язання по кредитному договору. Станом на 09.08.2014 року відповідно до наданого розрахунку, з яким погоджується суд, відповідач має заборгованість, яка становить 49036 грн. 57 коп. Відповідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором; зобов'язання має виконуватись належним чином у відповідності до умов договору та вимогами даного кодексу у встановлений строк. Відповідно до положень ч.2 ст.1050 ЦПК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтований, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню належним чином підтверджені судові витрати.

Outcome: approved