Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту теплову енергію, в заяві зазначивши, що 01.04.2011 року між Концерном «МТМ» та відповідачем був укладений договір постачання теплової енергії в гарячій воді № 102266. Позивач в період з жовтеня 2013 року по квітень 2014 року надав Відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у нежитлове приміщення [ADDRESS] на загальну суму 2807,49 грн., яку станом на час звернення з позовом до суду не сплачено, у зв'язку з чим позивач просить її стягнути з відповідача, а також пеню, 3 % річних, інфляційні витрати та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог. Суду пояснив, що заборгованість виникла у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідив матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків. Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту, відповідно до якого основною метою його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України, згідно аналізу тексту яких, «Споживач» теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; або яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, що встановлений законом, договором. Відповідно до ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про теплопостачання», споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з Теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів. Згідно ч. 5 ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання», у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. Відповідно до ч. 6 ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання», у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 543/96-ВР від 22.11.1996 року, розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань обчислюється від простроченої суми та не повинен перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 01 квітня 2011 року між Концерном «МТМ» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102266, згідно з п.1.1 якого Позивач взяв зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Відповідачу, а Відповідач взяв обов'язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та порядку встановленими умовами цього Договору і додатками до договору, що є його невід'ємними частинами. Відповідно до умов Договору постачання теплової енергії здійснювалось в викуплене нежитлове приміщення [ADDRESS], яке згідно витягу про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно за № 28558721 від 30.12.2010 року виданого ОП ЗМБТІ належить [PERSON] Теплопостачання здійснювалося на потреби опалення. Позивач у період з жовтня 2013 року по квітень 2014 року надав відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у нежитлове приміщення [ADDRESS] на загальну суму 2807,49 грн., які станом на час звернення з позовом до суду не сплачені. Згідно з п. 6.2. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Підставою для розрахунків Відповідача з Позивачем згідно п. 6.3. Договору є рахунок та акт приймання-передачі. Згідно п. 6.7. Договору Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: [ADDRESS], документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання - передачі теплової енергії. Відповідач не з'явився до Позивача для отримання зазначених документів в порядку, визначеному Договором, у зв'язку з чим Позивач направив розрахункові документи за спірний період в необхідній кількості примірників на адресу Відповідача поштовою кореспонденцією. Споживач, згідно п. 6.7.1. Договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п'яти днів з дати отримання. В разі неотримання акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін встановлений п. 6.7.1. Договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період (п. 6.7.2. Договору). [PERSON] заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії на адресу Концерну «МТМ» не надав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув, тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими Позивачем до оплати за відповідні періоди. Позивачем були зроблені помітки на актах згідно п. 6.7.2 Договору. Отже, оформлені таким чином акти вважаються погодженими та є підставою для проведення остаточних розрахунків. Згідно ст. 24 ЗУ «Про теплопостачання» серед основних обов'язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Відповідно до п. 40 «Правил користування тепловою енергією», Споживач зобов'язаний дотримуватись вимог нормативно - технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.. Відповідно до п. 3.2.6. Договору, Споживач теплової енергії зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором. На підставі п. 6.4. Договору, Споживач зобов'язаний до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату. В порушення положень Закону, Правил та Договору Відповідач не здійснював жодної оплати за спожиту в спірному періоді теплову енергію. Таким чином, заборгованість за спірний період складає 2807,49 гри. Невиконанням своїх грошових зобов'язань Відповідач порушив вищевказані вимоги законодавства й умови діючого Договору. Відповідальність Споживача за несвоєчасну оплату вартості отриманої теплової енергії в терміни, встановлені умовами Договору, закріплено пунктом 7.2.8. Договору, згідно якого, в разі несплати або несвоєчасної оплати Відповідачем за теплову енергію відповідно до терміну встановленого у пункті п. 6.4. Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати Відповідачу нараховується пеня у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати. Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 543/96-ВР від 22.11.1996 р., розмір пені обчислюється від простроченої суми та не повинен перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, у зв'язку з чим розмір пені складає 252,32 грн. Разом з тим, відповідно до ст. 625 ЦК України, 3 % річних за весь період порушення грошового зобов'язання складають 56,57 грн., а інфляційні витрати за весь період складають 389,08 грн. Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору - 243,60 грн., які були сплачені позивачем при зверненні з позовом та судовим наказом до суду.

Outcome: approved