Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуте майно в сумі 1586,50 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 19 травня 2014 року [PERSON] був призваний до Збройних Сил України по мобілізації та наказом командира військової частини-польова пошта [NUMBER] зарахований до списків особового складу частини і призначений на посаду старшого майстра батальйону військово-технічного забезпечення. Однак, 31 липня 2015 року солдат [PERSON] самовільно залишив військову службу. Відповідно до пункту 34.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України від 11.06.2008 року № 260, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військові частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Наказом командира військової частини-польова пошта [NUMBER] від 13 серпня 2015 року № 3266 виплата грошового забезпечення солдату [PERSON] призупинена з 31 липня 2015 року. В період починаючи з 11-го дня самовільного залишення частини і до видання наказу, солдату [PERSON] виплачено грошове забезпечення в розмірі 1586,50 грн., яке згідно аудиторського звіту від 29.12.2016 року є його заборгованістю перед військовою частиною. Таким чином, самовільне залишення солдатом [PERSON] військової частини призвело до отримання ним грошового забезпечення за період не виконання покладених на нього обов`язків військової служби, що заподіяло матеріальну шкоду державі. В зв`язку з цим, військова частина змушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 18.05.2018 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами\~статті 264 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , 19 травня 2014 р. був призваний до Збройних Сил України по мобілізації. На підставі наказу командира військової частини по стройовій частині № 111 від 19.19.2014 [PERSON] зарахований до списків військової частини польова пошта [NUMBER] та призначений на посаду старшого майстра батальйону військово-технічного забезпечення. Останній самовільно залишив військову службу 31.07.2014, що призвело до отримання ним переплаченого грошового забезпечення. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки військової частини № [NUMBER] від 02.11.2017, за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 1586,50 грн. Також, при проведені Західним територіальним управлінням внутрішнього аудиту фінансового контролю, фінансового аудиту та аудиту відповідності за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 (звіту від 06.2016 за № 234/5) встановлено, що солдат [PERSON] має заборгованість перед військовою частиною польова пошта [NUMBER] в сумі 1586,50 коп. Відповідно до п. 34.4.\~Наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260\~військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини. Відповідно до ст. 24 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою ВРУ від 23.06.1995 за № 243/95 ВР, вищий за підлеглістю командир (начальник) перевіряє обґрунтованість притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, а також розміру стягуваної суми. У виняткових випадках, з урахуванням матеріального стану винної особи, її сімейних обставин тощо, розмір суми, що підлягає стягненню, може бути зменшено. Розмір стягуваних сум у цьому разі не може бути меншим, ніж це передбачено пунктом 10 цього Положення. Відповідно до вимог ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого\~Законом України від 24 березня 1999 р. № 548-ХІV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Згідно з п. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого\~Законом України від 24 березня 1999 р. № 551-XIV, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.\~\~\~\~ Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В силу ч. 1ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин, коли позовні вимоги відповідають вимогам закону, підтверджені належними та допустимим доказами, вони підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави 704,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved