Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаною позовною заявою, в обґрунтовування якої зазначив, що 29.01.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № KRWNS-150T5HB (далі договір страхування), за умовами якого останній зобовязався в разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику дружині позивача [PERSON] або вигодонабувачеві [PERSON] Пунктом 6.1.2 вказаного Договору передбачено перелік страхових випадків, серед яких ушкодження нервової системи, черепно-мозкова травма (розмір виплати від 3 % до 100 %). У той час, коли позивач проходив військову службу в Збройних Силах України в зоні антитерористичної операції, а саме: в зоні бойових дій, 12.02.2015 року він отримав травму «контузія». З 17.02.2015 року по 21.02.2015 року позивач потрапив у заручники до незаконних збройних формувань в районі проведення антитерористичної операції та був визволений з полону 21.02.2015 року. Після звільнення з полону дружина позивача, яка є за вищевказаним договором страхувальником, звернулась до відповідача з заявою про настання страхового випадку, але ПАТ «СК «Ігосстрах» відмовила їй у виплаті страхових сум, мотивуючи свою відмову тим, що страховий випадок відбувся протягом семи днів з моменту набрання чинності Договору. Позивач вважає вказану відмову такою, що порушує його права, оскільки його дружина повідомила про страховий випадок в строки, передбачені Договором страхування. Крім того, з моменту підписання вказаного договору пройшло 15 днів, тож з боку страхової компанії порушуються його умови щодо невиплати позивачу страхових виплат. На підставі вищевикладеного позивач просив виплатити йому страхове відшкодування в розмірі 50000 грн згідно з умовами Договору добровільного страхування від нещасних випадків № KRWNS-150T5HB від 29.01.2015 року. Позивач у судове засідання не зявився, від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності,\~ позовні вимоги\~ підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні та не заперечувала проти заочного розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши відзив на позовну заяву, в якому просив розглядати справу за його відсутності та відмовити в задоволенні позову з огляду на таке. 13.03.2015 року на гарячу лінію ПрАТ «СК «Інгосстрах» від позивача надійшло повідомлення про те, що 12.02.2015 року ним отримано травму. Згодом останнім були надані документи, з яких випливає, що йому встановлено діагноз: міно-вибухова травма, струс головного мозку, які позивач отримав внаслідок вибуху в зоні АТО. У виплаті страхового відшкодування було відмовлено, оскільки щомісячний регулярний платіж (частка загального страхового платежу) у розмірі 20 грн було сплачено за договором № KRWNS-150T5HB 10.02.2015 року. Пунктом 6.3 договору передбачено, що страхове відшкодування не виплачується, якщо страховий випадок стався протягом перших семи днів з дня набрання чинності цим договором. Тому, оскільки договір набув чинності 11.02.2015 року, а травма позивачем отримана 12.02.2015 року (в межах семи днів з дня набрання договором чинності), у виплаті страхового відшкодування було відмовлено на законних підставах, оскільки такі збитки за умовами договору не відшкодовуються страховою компанією. Крім того, відповідно до пункту 12.2 договору добровільного страхування дія цього договору не поширюється на території, які офіційно визнані зонами військових дій (збройних конфліктів), місцевості, де офіційно обявлено надзвичайний стан або загрозу стихійного лиха, які визнано зонами відчуження внаслідок аварії на ЧАЕС. Також згідно з п. п. 7 п. 4.2 умов страхування до договору страхування не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження та функціональні розлади внаслідок нещасного випадку, які відбулися в результаті військових дій. У звязку з викладеними обставинами, просив відмовити в задоволенні позову. Зясувавши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, давши відповідну правову оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 29.01.2015 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Інгосстрах» було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № KRWNS-150T5HB (а. с. 4-5). Застрахованою особою за цим договором є [PERSON], а страхова сума складає 50 000 грн. Пунктами 6.1, 6.2 договору страхування визначено, що страховими випадками згідно цього договору і Правил страхування є наступні події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору страхування, та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом тощо): смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку -100%. Нещасним випадком за цим договором слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежно від волі застрахованої особи подію, що фактично відбулася і внаслідок якої настав розлад здоровя застрахованої особи або її смерть. Нещасними випадками також є наступні події, що призвели до розладу здоровя або смерті застрахованої особи: утоплення, поразка блискавкою або електричним струмом, укус тварин або отруйних комах, змій, проникнення стороннього тіла, протиправні дії третіх осіб. Згідно з положеннями п. 4.2\~ цього договору страховик зобовязується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобовязується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови Договору і Правил страхування. Зі свідоцтва про хворобу № 920 від 29.04.2015 року (а. с. 7), довідки про обставини травми від 10.04.2018 року (а. с. 6), довідки № 005961 КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» (а. с. 50) та консультаційного висновку спеціаліста КЗ «Криворізька міська лікарня № 3» ДОР» (а. с. 51) випливає, що [PERSON] при виконанні військового обовязку в зоні проведення АТО в районі Дебальцеве Донецької області 12.02.2015 року отримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Зі змісту страхового акта № Z152DPB700002K (а. с. 52) та листа ПрАТ «СК «Ігосстрах» (а. с. 11) випливає, що в задоволенні заяви [PERSON] про настання страхової події від 13.03.2015 року було відмовлено з тих підстав, що відповідно до п. 6.3 договору страхування та п. 4.2.11 Умов страхування відшкодування не виплачується, якщо страховий випадок відбувся протягом семи діб з дня набрання договором сили. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року №15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання субєктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. З аналізу змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному окремому випадку. За змістом страхового акта № Z152DPB700002K ПрАТ «СК «Ігосстрах» встановило, що подія, яка мала місце 12.02.2015 року, кваліфікується як травматичне ушкодження. Підставою відмови у виплаті страхового відшкодування стало те, що травму позивач отримав в межах семи днів з дня набрання договором чинності (п. 6.3 Договору страхування та п. 4.2.11 Умов страхування). Таким чином, доводи представника відповідача про те, що дія цього договору не поширюється на території, які офіційно визнані зонами військових дій (збройних конфліктів), місцевості, де офіційно обявлено надзвичайний стан або загрозу стихійного лиха, які визнано зонами відчуження внаслідок аварії на ЧАЕС, а також згідно з пп. 7 п. 4.2 умов страхування до договору страхування не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження та функціональні розлади внаслідок нещасного випадку, які відбулися в результаті військових дій, суд вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку наведені обставини не були підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування за страховим актом № Z152DPB700002K. Статтею 983 ЦК України передбачено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 10 Закону визначено, що страховим платежем (страховий внесок, страхова премія) є плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування. Розмір страхового платежу і строки його сплати віднесені ст. 982 ЦК України до істотних умов договору страхування. Згідно зі ст. 18 ЗУ «Про страхування» договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Представник позивача [PERSON] у своїх письмових поясненнях зазначає, що днем набрання чинності договору страхування є не 11.02.2015 року, як зазначено в п. 7 цього договору, а наступний день після внесення страхувальником страхового платежу на поточний рахунок відповідача. У момент підписання договору 29.01.2015 року страхувальником було одночасно сплачено страховий платіж у розмірі, визначеному договором страхування, тобто днем набрання чинності договору є 30.01.2015 року. Разом з тим позивачем та його представником не надано суду будь-яких доказів на підтвердження вказаної обставини, зокрема виписки з рахунку щодо надходження коштів за договором страхування. Натомість представник ПрАТ «СК «Ігосстрах» надав до суду платіжне доручення № F0210SGH8T від 10.02.2015 року (а.с. 49), яке разом із зазначеними в п. 7 договору страхування відомостями свідчить про те, що внесення першого страхового платежу відбулося 10.02.2018 року. Згідно з ч. 2 ст. 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі Так, пунктом 6.3 Договору страхування передбачено, що страхове відшкодування не виплачується, якщо страховий випадок стався протягом перших семи днів з дня набрання чинності цим договором. Із матеріалів справи випливає, що волевиявлення [PERSON] було вільним та спрямованим на реальне настання наслідків, про що свідчить її підпис в договорі добровільного страхування від нещасних випадків № KRWNS-150T5HB, яким вона засвідчила факт погодження з усіма умовами вказаного договору. Таким чином, оскільки договір страхування набрав чинності 11.02.2015 року, а страхова подія з [PERSON] відбулася 12.02.2015 року, тобто в межах семи днів з дня набрання договором чинності, враховуючи положення пункту 6.3 Договору страхування, у виплаті страхового відшкодування було відмовлено з дотриманням умов договору та чинного законодавства. З огляду на наведене, оскільки позивачем не доведено належними й допустимими доказами обставин внесення першого страхового платежу 29.01.2015 року, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд керується\~ вимогами ч. 7 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід віднести за рахунок держави На підставі викладеного,

Outcome: dismissed