Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи тим, що 29.01.2004 року померла [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу, якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, право власності на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0059286. Він являється спадкоємцем за заповітом, однак у передбачений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту та не був обізнаний з процедурою оформлення спадщини. Крім того мав поганий стан здоровя. Просив визначити йому додатковий строк для вчинення вказаний дій. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позові, додавши, що про існування заповіту дізнався лише в квітні 2017 року. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не явився, але надав заяву в якій позов визнав та просив розглянути справу без його участі.. Третя особа [PERSON] заявлені вимоги заявника підтримала, просила справу слухати у її відсутність, про що надала заяву. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.01.2004 року померла [PERSON], яка мешкала в селі Новооржицьке, Оржицького району, Полтавської області, у звязку з чим відкрилася спадщина до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) посвідчене сертифікатом серії СМ №0059286. За життя, 02.02.2000 року вона посвідчила у Новооржицькій сільській раді Оржицького району Полтавської області заповіт, яким вказану земельну ділянку заповіла позивачу (а.с.6). Вказані обставини підтверджуються як показами позивача, копією свідоцтва про смерть, довідкою Новооржицької сільської ради сертифікатом на право на земельну частку (пай) (а.с.4-5, 9). Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті останньої не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, при цьому посвідчений нею заповіт є чинним. Будучи спадкоємцем за заповітом позивач заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк не подав. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з розяснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформульованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки він має похилий вік, поганий стан здоровя, проживаючи в сільській місцевості не за місцем відкриття спадщини і лише випадково, в квітні 2017 року дізнався про посвідчення спадкодавцем на його користь заповіту. Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивача спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для позивача обєктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06. 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач є спадкоємцем за заповітом, усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, субєктом яких він є. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved