Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

\~ Позивач\~звернувся до\~суду з\~цивільним позовом\~,\~в якому\~просить суд\~:\~стягнути з\~ відповідача\~на користь\~позивача заборгованість за договором позики у розмірі 19500 гривень та проценти за прострочення повернення суми боргу 12285 гривень, а разом 31785 ( тридцять одну тисячу сімсот вісімдесят п»ять гривень), а також сплачений судовий збір. \~ \~ \~Свої позовні\~вимоги [PERSON]\~ обґрунтовує\~тим,\~що 25 січня 2015 року між [PERSON]\~(Позикодавець)\~та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір позики грошових коштів. \~ \~ \~ Відповідно\~до розписки\~,\~складеної та\~підписаної [PERSON] 25 січня 2015 року він взяв на себе зобовязання повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 32000 тисячі гривень та 21 % річних не пізніше 05 січня 2017 року, а також у разі несвоєчасної сплати боргу зобовязується сплачувати проценти у розмірі 0,1 % від простроченої суми , за кожний день прострочки. Окрім того, 14 лютого 2015 року [PERSON] знову звернувся до позивача з проханням позичити йому гроші у сумі 4000\~гривень на строк три місяця до 15 травня 2015року. Відповідач зобовязався повернути 4000 гривень з процентами в розмірі 25% річних в установлений строк до 15 травня 2015 року, у повному обсязі, про що також була складена розписка. Всього [PERSON] позичила [PERSON]І 36000 гривень. На протязі 2015 -2017 років відповідач повертав позивачу по 200-300 грн., так тривало до серпня 2017 року. На момент подання позову відповідач повернув 16500 грн. Потім, [PERSON] стала наполягати, щоб відповідач повернув борг повністю . Після цього, у серпні 2017року [PERSON] передав [PERSON] свою пенсійну картку, оскільки на картку приходила пенсія, яку позивач знімала в рахунок погашення боргу. Починаючи з серпня по листопад 2017 року вона отримала з пенсійної картки відповідача 6000 гривень. В грудні 2017 року картка була заблокована. Таким чином, відповідач перестав сплачувати залишок суми боргу і уникав спілкування. За весь час, після підписання розписок, відповідач повернув 16500 грн., а сума боргу складає 19500 грн. Окрім того, відповідач зобовязаний сплатити 21% річних від простроченої суми боргу за порушення зобовязання за договором позики, з 25 січня 2015року по 25 січня 2018року , розмір якого встановлений договором позики від 25 січня 2015року. Сума боргу складає 19тисяч 500грн., за 3 роки несплати боргу відповідач повинен сплатити проценти у розмірі 21% річних, що складає 4095грн. за рік, а за три роки 12285грн. (19тис.500грн. х 21%= 4095грн за рік х 3 роки = 12285грн.), а з урахуванням суми боргу повинен сплатити 31785грн.(19грн.500грн + 12285грн.= 31785грн.),що і стало підставою для звернення до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання з»явилась, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання яке було призначено на 05 грудня не з»явився, повідомлений своєчасно та належним чином, проте на минулих засіданнях надавав пояснення по справі та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки зазначив що повернув позивачу борг в повному обсязі. \~\~\~\~\~Суд, вислухавши сторони по справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 січня 2015 року [PERSON] (Позикодавець) позичила [PERSON] (Позичальник), грошову суму у розмірі\~32000\~тисячі гривень\~під 21\~%\~річних,\~[PERSON] забов»язався\~повернути борг\~не пізніше\~05\~січня 2017\~року,\~а також\~у разі\~несвоєчасної сплати\~боргу зобовязується\~сплачувати проценти\~у розмірі\~0,1\~%\~від простроченої\~суми ,\~за кожний\~день прострочення\~,\~копія розписки\~міститься в\~матеріалах справи.\~ Окрім того, 14 лютого 2015 року [PERSON] знову звернувся до позивача з проханням позичити йому гроші у розмірі 4000\~гривень на строк три місяця до 15 травня 2015 року. Відповідач зобовязався повернути 4000 гривень з процентами в розмірі 25% річних в установлений строк до 15 травня 2015 року, про що також була складена розписка, копія якої міститься в матеріалах справи. На протязі 2015 -2017 років відповідач повертав позивачу по 200-300грн., так тривало до серпня 2017 року. На момент подання позову відповідач повернув 16500 грн. У серпні 2017 року [PERSON] передав [PERSON] свою пенсійну картку, оскільки на картку приходила пенсія,яку позивач знімала в рахунок погашення боргу. Починаючи з серпня по листопад 2017 року вона отримала з пенсійної картки відповідача 6000 гривень. В грудні 2017 року картка була заблокована. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова було витребувано у ПАТ КБ «Приватбанк» інформацію про рух коштів по картці ПАТ КБ «Приватбанк» 5168757312179353 на імя [PERSON] з 2017 року по теперишній час , на яку нараховувалась пенсія за віком з Управління ПФУ Київського об»єднання управління ПФУ м. Харкова. Відповідно до ч. 1 статті \~82\~ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки позивач зазначає, що [PERSON] їй повернув 16500 гривень, цей факт ніким не оспорюється ,тому ця обставина не підлагає доказуванню. В судовому засіданні були допитані свідки з боку відповідача. Свідок [PERSON] пояснила що зі слів відповідача він віддав пенсійну картку [PERSON], вона знімала гроші в рахунок погашення боргу. Свідок [PERSON] пояснила, що зі слів [PERSON] позивач йому зайняла гроші та він погашав заборгованість пенсійною картою яку він віддав позивачу. Відповідно до\~ч.1\~статті \~90\~ЦПК\~України Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд не бере до уваги показання свідків, оскільки свідки безпосередньо події викладені у позовній заяві не бачили, надали пояснення зі слів відповідача. У відповідності до ч.1\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2\~ст.1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За правилами ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України\~договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки». Таким чином, суд прийшов до висновку, що між сторонами 25.01.2015 та 14.02.2015 року був укладений договір позики. \~ \~ \~ \~В матеріалах\~цивільної справи\~відсутні докази\~на підтвердження\~того,\~що[PERSON] виконав свої зобовязання за договором позики та повернув грошові кошти в повному обсязі. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором позики у розмірі 32000-16500 =19500 гривень. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України. Статтею 530 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов'язанням. Також, відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання. Згідно\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до розписки від 25 січня 2015 року відповідач [PERSON]І забов»язався сплатити 21% річних, з 25 січня 2015року по 25 січня 2018року , оскільки сума боргу складає 19тисяч 500грн., за 3 роки несплати боргу відповідач повинен сплатити проценти у розмірі 21% річних, що складає 4095грн. за рік, а за три роки 12285грн. (19тис.500грн. х 21%= 4095грн за рік х 3 роки = 12285грн.), а з урахуванням суми боргу повинен сплатити 31785грн.(19грн.500грн + 12285грн.= 31785грн.), Тому, у відповідача виникла заборгованість по процентам у розмірі 12285 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики, що у загальному розмірі складає 31785\~\~гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 1762 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved