Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 9.12.1999р. № 2246 та договору про надання послуг з газопостачання від 06.09.2006 р. № 101113837 позивачем було надано відповідачам послуги з газопостачання на адресу : [ADDRESS]. Внаслідок невиконання відповідачами зобовязань по сплаті за природний газ позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості 1156,54 гр. Але ухвалою суду від 22.12.2014р. було скасовано судовий наказ від 06.11.2014р. Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідачів 1156,54 гр. за період з вересня 2006 року по грудень 2014 року. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, та пояснив, що відповідач, частково сплатив 20 гр., 20 гр. і 35 гр. у 2014 році, а тому строк позовної давності перервано. Також вважає, що заборгованість треба стягнути солідарно з відповідачів, оскільки відповідач не повідомив позивач про зміну кількості зареєстрованих осіб. Відповідач проти позову заперечує, пояснив, що позивачем пропущений строк позовної давності, а також його квартира була відключена від газопостачання 10.07.2014р. при перевірці, і було встановлено порушення пломбировки . Також газова плита в його квартирі відсутня. Його дочка [PERSON] з 1994 року в квартирі не проживає, але була зареєстрована. За рішенням Шевченківського райсуду міста Запоріжжя від 20.06.2014р. дочка визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням в його квартирі. Просить відмовити в задоволенні позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, , суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню частково в межах 3 річного строку позовної давності. Позивач надавав послуга з газопостачання у відповідності договору 06.09.2006 р. № 101113837 (а.с.7,8). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Позивач є кредитором у вказаному зобовязанні, тому має право вимагати від боржників виконання їхніх обовязків , таким чином заявлений позов є законним. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що зобовязання , що виникло між сторонами не було виконано належним чином з боку відповідача. Але при цьому суд бере до уваги, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена у три роки, а тому при визначенні суми боргу, суд виходить з розрахунків, поданих позивачем, але в межах трьох років, а саме: з березня 2012 року по березень 2015 року (позовна заява подана до суду 29.03.2015р.) Так, на березень 2012 року сальдо складало 887,96 гр. (а.с.11). На грудень 2014 р. борг складає 1156,54 гр (а.с.9). Заборгованість за три роки складає різницю 268,58 гр. Суд вважає, що три одноразові сплати відповідачем за період з вересня 2006 року не свідчать про переривання строку позовної давності, оскільки суду не відомо, за які конкретно місяці вносилася плата, у той час коли борг складав 1075,14 гр. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.. Щодо солідарного стягнення заборгованості з [PERSON], суд вважає, що у звязку з тим, що відповідачка [PERSON] не проживає в квартирі відповідача з 1994 року (про що зазначено в рішенні Шевченківського райсуду міста Запоріжжя від 20.07.2014р. а.с.31), не користувалась газом, а тому вона не повинна сплачувати борги за користування газом. А тому суд виключає її з списку відповідачів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України відповідачі повинні повернути позивачеві понесені ним судові витрати у межах задоволеної суми позову. Позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 243, 6 гр. відповідно до Закону України «Про судовий збір». Але позивачем сплачено 121,8 гр. [PERSON] в сумі 121,8 підлягає стягненню з відповідача в прибуток держави.

Outcome: partial