Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце їх проживання невідоме, в розмірі 5476,40 грн., а також 1762,00 грн. судового збору. Позов мотивує тим, що до департаменту соціальної політики Луцької міської ради 09.06.2011, 31.01.2012, 25.06.2012, 24.12.2012 зверталася [PERSON] із заявами про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, оскільки батько дитини - відповідач у справі перебував під арештом та у місцях позбавлення волі, що підтверджувалось довідками Львівського слідчого ізолятора, Львівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№48). На підставі вказаних документів [PERSON] було призначено тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце їх проживання невідоме на період з 01.06.2011 по 31.05.2013. Відповідно до довідки Львівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№48) відповідач був умовно-достроково звільнений 27.07.2013, у зв'язку з чим відповідно до п.10 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, виплата тимчасової допомоги [PERSON] припинена з 01.08.2013. Оскільки відповідач звільнений з Львівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№48), може утримувати дітей, тому відповідно до п.12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченої тимчасової допомоги. За період з 01.06.2011 по 31.07.2013 за рахунок коштів державного бюджету [PERSON] виплачено тимчасову допомогу в сумі 6626,40 грн. Відповідач в період з 18.02.2014 по 26.05.2017 добровільно повернув 1150 грн., що свідчить про визнання ним боргу. На підставі заяви відповідача позивач продовжив йому строк повернення коштів до 25.03.2018, однак такі на час пред'явлення позову так і не були повернуті, тому позивач просить стягнути з відповідача залишок суми в розмірі 5476,40 грн. в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з'явився повторно, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Сторони у судове засідання не з'явились, тому фіксування судового процесу 13.09.2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265, 280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі заяв [PERSON] їй було призначено та виплачено в період з 01.06.2011 по 31.05.2013 тимчасову допомогу в сумі 6626,40 грн. Вказану допомогу призначено [PERSON] відповідно до п.2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, оскільки батько дитини - відповідач у справі перебував під арештом та у місцях позбавлення волі, що підтверджується довідками Львівського слідчого ізолятора та Львівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№48). Разом з тим, як вбачається з довідки про звільнення серії ЛЬВ №08592, виданої Львівською виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№48), [PERSON] у 2013 звільнений з вказаної установи виконання покарань. Відповідно до п.п. 10, 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме виплата тимчасової допомоги припиняється, зокрема у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину. Виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна із зазначених обставин. Якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. Судом встановлено, що позивач листом від 31.01.2014 №11.2-8/1/1186 запропонував відповідачу в добровільному порядку повернути виплачені кошти в термін до 25.03.2014, який в подальшому на підставі заяв відповідача було продовжено до 25.03.2018. Разом з тим, відповідач кошти повернув лише частково в сумі 1150 грн., залишок боргу становить 5476,40 грн. Відповідно до ч. 10 ст. 181 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. У зв'язку з наведеним з відповідача на користь позивача слід стягнути 5476,40 гривень наданої дитині тимчасової державної допомоги. При цьому, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, так як позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення, понесені останнім судові витрати в розмірі 1762,00 гривень судового збору.

Outcome: approved