Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики у сумі 101361 грн. В заяві зазначив, що 30 квітня 2013 року сторони уклали договір позики, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у позику та зобовязався повернути не пізніш 30 квітня 2015 року 3900 доларів США. Сторони уклали зазначений правочин в простій письмовій формі. До теперішнього часу зазначену суму відповідач не повернув. Таким чином, взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконав, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь 3900 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.04.2016 року складає 101361 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1013,61 грн.. В судове засідання позивач не зявився. Його представник надала письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, розгляд справи без її участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Представник відповідача надала аналогічне звернення, яке заяву про невизнання позову. Вказані обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність сторін. Зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що 30 квітня 2013 року сторони уклали договір позики, згідно із умовами якого відповідач отримав у позивача у позику 3900 доларів США, що еквівалентні 101361 грн., які зобовязався повернути в строк до 30 квітня 2015 року. Договір укладений у простій письмовій формі (а. с. 7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і закону, а згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданому суду оригіналу розписки від 30 квітня 2013 року відповідач отримав у позивача в позику 3900 доларів США на строк до 30 квітня 2015 року; наявність боргового документа у кредитора свідчить про невиконання зобовязання, що обєктивно підтверджує правовідносини, які виникли між сторонами. Зазначений доказ є належним і допустимим, оскільки сторонами дотримані вимоги закону до форми договору позики при його укладенні. З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для задоволення позову. Заперечення відповідача в особі представника проти задоволення позову на рішення суду не впливають, оскільки відповідач всупереч вимог засади змагальності цивільного судочинства переконливість цих тверджень не доводить жодними фактичними даними, тоді як вимоги позивача, як зазначено, ґрунтуються на достовірних, належних та допустимих доказах. Судовий збір, попередньо оплачений позивачем, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим з відповідача на користь [PERSON]

Outcome: approved