Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], мотивуючи тим, що між ТОВ «ФК є гроші» правонаступником якого є ТОВ «ФК «Преміум актив» та [PERSON] 21.06.2018 року укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту відповідно до умов якого останній отримав 2000 грн. Позичальник не виконував взяті на себе зобовязання, внаслідок чого станом на 01.10.2018 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 9927,40 грн, яка складається з 2000 грн заборгованості за кредитом, 3607,40 грн процентів за користування кредитом та 4320 грн пені. Наявна заборгованість в добровільному порядку позичальником не погашається, що й стало підставою звернення банку до суду. Ухвалою суду від 12.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторонами не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що 21.06.2018 року між ТОВ «ФК є гроші», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Преміум актив» та [PERSON] в електронному вигляді укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3662008557-011922, згідно якого останній отримав 2000 грн зі сплатою відсотків в розмірі 2% за кожен день користування позикою, починаючи з дати видачі позики і закінчуючи датою фактичного повернення позики (на 19-30 а.с.). Договір № 3662008557-011922 від 21.06.2018 року укладений за допомогою одноразового індентифікатора, який згенерований електронною системою позивача та був надісланий на номер відповідача (позичальника) СМС-повідомленням з кодом 117161. Використання позичальником отриманого коду а також надання ним своїх анкетних даних та банківських реквізитів для перерахування коштів свідчить про згоду з умовами кредитування, а тому договір вважається укладеним. Пунктом 7.1. договору передбачено право позикодавця стягнення з позичальника пені у розмірі 3 % від залишку суми позики за кожен день прострочення починаючи з першого дня прострочення. Позикодавець свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором (на 35 а.с.). В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 01.10.2018 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 9927,40 грн, яка складається з 2000 грн заборгованості за кредитом, 3607,40 грн процентів за користування кредитом та 4320 грн пені (на 31-34 а.с.) Між сторонами склались зобовязальні правовідносини, які регулюються Законами України «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію», а також загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобовязань. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання ). У відповідності з частиною першою статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини першої статті 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися субєктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом звязку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобовязань, та встановив, що права позивача порушені відповідачем, тому вони підлягають захисту, шляхом задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 1762 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору та 1500 грн витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved