Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь гроші в сумі 7400 грн. та судові витрати понесені ним при подачі позову. В обґрунтування позову зазначає, що 25 вересня 2013 року позичив відповідачу 7400 грн. терміном до 26.11.2013 року, що підтверджується розпискою наданою останнім. Однак на момент закінчення терміну дії позики повністю грошові кошти не повернув. На неодноразові вимоги про повернення коштів відповідач не реагує, а навпаки ухиляється від будь-яких зустрічей. Позивач в судове засідання не прибув, до суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, заперечення проти позову не подав, в судове засідання 11.05.2016 року, будучи належним чином повідомленим не прибув, в письмовій заяві до суду від 27.05.2016 року просив розгляд справи призначений на 30.05.2016 року відкласти у зв`язку з хворобою, однак належних доказів не надав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 157 ЦПК України щодо розумності строку розгляду і вирішення цивільної справи без невиправданих зволікань, на думку суду, відповідач зловживає своїми процесуальними правами та штучно затягуює розгляд справи. Відповідачем не було також використано положення про процесуальне представництво в суді. Тому суд вважає за можливе винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25 вересня 2013 року позивач позичив відповідачу 7400 грн. Відповідач в свою чергу зобов'язався повернути позику до 26 листопада 2013 року, про що свідчить написана власноручно відповідачем розписка (а.с.4). У вказаний в розписці строк відповідач борг не повернув в повному обсязі. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому, позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України зазначає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. За таких обстави суд визначає позов обґрунтованим та задовольняє його повністю. Також з відповідача належить стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved