Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 24 серпня 2002 року Відділом РАГС Новгородківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 34. Позовні вимоги мотивовані тим, що подальше спільне проживання і збереження сім`ї стали неможливими, так як у сторін відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні відносини, несумісність характерів в наслідок чого в них виникають сімейні конфлікти. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою. В судове засідання сторони не з`явились. В письмовій заяві від 18.11.2019 року позивач просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачка в заяві від 18.11.2019 року, також просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як визначено в ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд з`ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24 серпня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі РАГС Новгородківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 34. Прізвища після укладення шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а. с. 12). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. В судовому засіданні встановлено, що у сторін подружнє життя не склалося, шлюб фактично розпався. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України - шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України - особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач в заяві від 18.11.2019 року зазначає, що бажає залишити набуте в шлюбі прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем під час звернення до суду, у разі задоволення позову, підлягають стягненню на його користь із відповідача. В заяві від 18.11.2019 року, позивач просить судовий збір сплачений при подачі позову залишити за ним. Враховуючи викладене та

Outcome: approved