Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, зазначаючи, що [INFO] помер його батько [PERSON]. З червня 2016 року останній перебував у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] 08.07.2016 року його, позивача, батько [PERSON] придбав автомобіль марки «Hyundai», модель «Elantra», реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску. Позивач зазначив, що у встановлений законом строк він прийняв спадщину після смерті батька, звернувшись із заявою до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, в котрій зазначив про наявність іншого спадкоємця дружини померлого. При встановленні нотаріусом обсягу спадкового майна Регіональним сервісним центром в Дніпропетровській області була надана відповідь про те, що станом на [INFO] за [PERSON] зареєстрований вищезазначений автомобіль. Однак, як зясувалося, 23.11.2016 року, тобто на наступний день після смерті його батька, від імені останнього з ФОП [PERSON] було укладено договір комісії № 00227, згідно якого остання зобовязалася за дорученням комітента [PERSON] за винагороду укласти в інтересах останнього від свого імені угоду з продажу вказаного автомобіля. Діючи на підставі нікчемного договору комісії № 00227 від 23.11.2016 року, ФОП [PERSON], як продавець, уклала з [PERSON], як з покупцем, договір купівлі-продажу № 00227 від 23.11.2016 року вказаного автомобіля, за яким передала останній у власність начебто прийнятий на комісію транспортний засіб. Позивач зазначив, що, оскільки договір комісії № 00227 від 23.11.2016 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON], є нікчемним, так як [PERSON] помер [INFO], договір купівлі-продажу автомобіля № 00227 від 23.11.2016 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] має бути визнаний недійсним. У зв'язку з викладеним, позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу № 00227 від 23.11.2016 року автомобіля марки «Hyundai», модель «Elantra», реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання двічі поспіль не зявилася, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. На адресу суду повернулися поштові конверти із рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання двічі поспіль не зявилася, відзиву на позов не надала (а.с. 56, 66). На судові засідання 26.09.2018 року, 16.11.2018 року, 22.01.2019 року, 20.03.2019 року, 13.05.2019 року відповідач надавала на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням на лікарняному. Доказів на підтвердження поважності неприбуття в дане судове засідання відповідач [PERSON] не надала. За таких обставин, суд вважає відповідачів належним чином повідомленими про розгляд справи. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с. 4, 5). За час життя, з 06.07.2016 року, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] (а.с. 76). Судом встановлено, що 08.07.2016 року [PERSON] придбав автомобіль марки «Hyundai», модель «Elantra», реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску (а.с. 7). Відповідно до копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], позивач у встановлений статтею 1270 ЦК України строк звернувся до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 70). Згідно з наданою на запит нотаріуса довідкою станом на [INFO] за [PERSON] значився зареєстрований автомобіль «Hyundai», модель «Elantra», реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, однак станом на 17.05.2017 року за померлим [PERSON] транспортних засобів не зареєстровано (а.с. 84,85). Судом встановлено, що 23.11.2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] був укладений договір комісії № 00227, відповідно до умов якого ФОП [PERSON] зобовязалася за дорученням [PERSON] за винагороду здійснити в інтересах останнього від свого імені угоду з продажу автомобіля «Hyundai», модель «Elantra», реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску (а.с. 11-12). 23.11.2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля «Hyundai», модель «Elantra», реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску (а.с. 13-14, 16). Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними» зазначено, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність прямо встановлена законом ( частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані якщо недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 тощо). Нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійним лише за рішенням суду. Під час розгляду справи встановлено, що договір комісії від 23.11.2016 року № 00227 був укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] на наступний день після смерті останнього. Оскільки відповідно до положень частини 4 статті 25 ЦК України правоздатність [PERSON] припинилась в момент його смерті, вказаний договір є нікчемним і не створює правових наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Встановивши, що договір комісії № 00227 від 23.11.2016 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] є нікчемним, суд приходить до висновку, що є правові підстави для визнання недійсним укладеного на підставі вказаного договору комісії договору купівлі-продажу № 00227 від 23.11.2016 року автомобіля марки «Hyundai», модель «Elantra», реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску між ФОП [PERSON] та [PERSON] Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 352,40 з кожного.

Outcome: approved