Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просить стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 19 643 грн. 46 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], який неналежним чином здійснює оплату наданих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого станом на 01.01.2015 року утворилась заборгованість в сумі 19 643 грн. 46 коп., з яких заборгованість за теплопостачання за період з 01.09.2009 р. по 01.01.2015р. - 8 580 грн. 56 коп.; заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2012 р. по 01.01.2015р. - 2745 грн. 33 коп.; заборгованість за гаряче водопостачання за період з 01.09.2009 р. по 01.01.2015р. - 5 569 грн. 56 коп. та заборгованість за водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2009 р. по 01.01.2015р. - 2 648 грн. 20 коп. В добровільному порядку заборгованість відповідач не сплачує, в зв'язку з чим просять стягнути суму заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки такий був перерваний у вересні 2012р. заявленням вимог до відповідача про стягнення частини заборгованості. Просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що позивач не є належним балансоутримувачем будинку № 10 по вул. Сихівській у м. Львові, а тому у нього відсутні права, передбачені ч.1 ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ч.1,2 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Згідно ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Однак, жодних договорів із позивачем, як виконавцем житлово-комунальних послуг він не укладав. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.68 Житлового кодексу наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. До комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). На підставі п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови КМ України від 24.01.2006р. №45, діє з 02.02.2006р.), ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники та наймачі (орендарі) квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] з 30.12.2010 року на праві приватної власності належить відповідачу, що підтверджується витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 09.11.2005 року. Як вбачається із довідки №31 від 13.01.2015 року у вказаній квартирі зареєстрованих осіб немає (а.с.8). Згідно відомостей про нарахування та оплату послуг по квартирі [ADDRESS], відповідачем надані житлово-комунальних послуги не оплачувались в результаті чого утворилась заборгованість за теплопостачання за період з 01.09.2009 р. по 01.01.2015р. - 8 580 грн. 56 коп.; заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2012 р. по 01.01.2015р. - 2745 грн. 33 коп.; заборгованість за гаряче водопостачання за період з 01.09.2009 р. по 01.01.2015р. - 5 569 грн. 56 коп. та заборгованість за водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2009 р. по 01.01.2015р. - 2 648 грн. 20 коп. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 01 липня 2013 року позов ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів» задоволено, вирішено стягнути з [PERSON] плату за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2009 року по 31.08.2012 року в сумі 3102 грн. 08 коп. Оскільки рішенням Апеляційного суду Львівської області від 01 липня 2013 року стягнуто заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2009 року по 31.08.2012 року в сум 3102 грн. 08 коп., із відповідача слід стягнути заборгованість за період з 01.09.2012 р. в розмірі 2745 грн. 33 коп., (що становить різницю між загальною сумою заборгованості та сумою заборгованості, яка була стягнута на підставі рішення суду від 01.07.2013 р.). Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1, ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зважаючи на те, що перебіг строку позовної давності розпочався ще у вересня 2009 року, а позивач звернувся до суду із даним позовом лише 21.01.2015 р., ним пропущено строк позовної давності в частині вимог про стягнення заборгованості за теплопостачання, заборгованість за гаряче водопостачання та заборгованість за водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2009 р. по 01 січня 2012 року. Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено. Будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено. Суд не приймає до уваги покликання представника позивача на наявність рішення суду про стягнення плати за утримання будинку та прибудинкової території як на обставину, що свідчить про переривання строку позовної давності, оскільки вказаним рішенням стягнуто частину заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, яка не є частиною вимог про стягнення плати за теплопостачання, заборгованість за гаряче водопостачання та заборгованість за водопостачання та водовідведення, а є самостійною вимогою, оскільки стосується окремого виду житлово-комунальних послуг. Згідно ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зважаючи на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість, яка утворилась в межах строку позовної давності, за період з 01 січня 2012 р. по 01 січня 2015 р. за послуги теплопостачання в розмірі 4 425 грн. 03 коп., за послуги гарячого водопостачання в розмірі 3 106 грн. 20 коп., за послуги холодного водопостачання та водовідведення в розмірі 1 740 грн. 58 коп., а у задоволенні решти позову слід відмовити, у зв'язку з пропуском строку позовної давності. При цьому, суд не приймає до уваги покликання представника позивача на наявність ухвали про скасування судового наказу про стягнення із [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги, як на обставину, що свідчить про переривання перебігу позовної давності з огляду на те, що право власності [PERSON] на вказану квартиру було зареєстровано ще у 09.11.2005 року, а вимоги судового наказу були заявлені до іншого відповідача. Крім того, таке твердження суперечить і оглянутим в судовому засіданні матеріалам цивільної справи за позовом ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, з яких вбачається, що станом на 2012 рік позивачу було відомо про те, що відповідач набув право власності на квартиру [ADDRESS] внаслідок укладення 24.10.2005 року договору дарування із [PERSON] Одночасно, суд не приймає до уваги і покликання відповідача на відсутність договору укладеного із позивачем, як виконавцем житлово-комунальних послуг, оскільки відповідно до ст.ст. 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язком споживача, зокрема, є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого на основі типового договору на надання житлово-комунальних послуг. Обов'язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків. Зважаючи на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в цій частині вимог слід відмовити. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 243 грн. 60 грн. судового збору. На підставі ст.ст.11, 16, 1218, 1281 Цивільного кодексу України, ст.ст.67, 68 Житлового кодексу, ст.ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та

Outcome: approved