Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачапро визнання угоди дійсною та визнання права власності, посилаючись на те, що позивач придбав у відповідача 37/100 частини житлового будинку №14, розташованого по вул.Шевченко м.Арциз Одеської області. Домовившись із відповідачем про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, він передав йому 20000,00 грн. В підтвердження правочину 16 травня 2008 року відповідач власноруч написав розписку про те, що він отримав від позивача гроші за продаж належної йому частини житлового будинку. Після передачі грошей сторони домовились оформити пізніше договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі, оскільки на момент передачі грошей відповідач від нотаріального посвідчення правочину ухилявся, мотивуючи це тим, що зробить це пізніше. Надалі відповідач виїхав в Російської Федерації і на даний момент не може приїхати через скрутний матеріальний стан. В звязку з тим, що законом визначений порядок нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, чого не було зроблено позивачем та [PERSON], позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений між ним та [PERSON], та визнати за позивачем право власності на вказану частку житлового будинку. При розгляді цивільної, суд керується нормами Цивільно-процесуального кодексу України в новій редакції від 15.12.2017р., відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, справу просив розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, але згідно протоколу судового засідання Жовтневого районного суду м. Владимира Російської Федерації від 07.09.2017р. вбачається, що він позовну заяву визнає в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності. вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову, і вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з договору, пов'язаного з вчиненням правочину, з набуттям права власності на нерухоме майно, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися положеннями ЦК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до розписки від 16 травня 2008 року написаною [PERSON], відповідачем по справі, в присутності [PERSON], [PERSON], за домовленістю між [PERSON], відповідачем по справі, та [PERSON], позивачем по справі, отримав від останнього 20000,00 грн. за відчуження 37/100 частин житлового будинку № 14, розташованого по вул.Шевченко в м.Арциз Одеської області, які належать відповідачу на праві приватної власності (а.с. 13). Зазначений обєкт згідно договору купівлі-продажу від 20 травня 1992 року до складання вказаної розписки належав [PERSON] (а.с. 7, 8). Факт приналежності 37/100 частин житлового будинку № 14, розташованого по вул.Шевченко м.Арциз Одеської області, підтверджується також технічним паспортом на житловий будинок приватного житлового фонду (а.с. 4-6). Судом встановлено, що позивачем [PERSON] було придбано у [PERSON], відповідача по справі, майно, а саме 37/100 частини житлового будинку № 14, розташованого по вул.Шевченко в м.Арциз Одеської області. Доказів, які б спростували вищезазначене відповідачем суду не надано. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Згідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі дійшли згоди по всіх істотних умовах договору. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу нерухомості укладений між позивачем [PERSON] та [PERSON], відповідачем по справі, не суперечить ст. 203 ЦК України, тобто загальним вимогам, дотримання яких є необхідним для дійсності угоди. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В судовому засіданні встановлено, що умови договору виконані обома сторонами, тому що сторони виконали свої зобов'язання, тобто покупець заплатив продавцю оговорену суму, а продавець, у свою чергу, передав покупцю у власність об'єкт нерухомості, а саме 37/100 частини житлового будинку № 14, розташованого по вул.Шевченко в м.Арциз Одеської області. Суд, виходячи з презумпції правомірності правочинів, закріпленої ст. 204 ЦК України, вважає, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді 37/100 частин вищезазначеного будинку. Відповідно до розяснень, що викладені у п. 13 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ щодо визнання правочинів дійсним за правилами статті 220 ЦК України суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку, або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В судовому засіданні було достовірно встановлено, а також вбачається з перевірених в судовому засіданні матеріалів справи, що [PERSON], позивач по справі, та [PERSON], відповідач по справі, дійшли згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу нерухомості та між ними відбулося повне виконання договору, тобто покупець заплатив продавцю оговорену суму, а продавець, у свою чергу, передав покупцю у власність об'єкт нерухомості 37/100 частин житлового будинку № 14 по вул.Шевченко м.Арциз Одеської області, але одна із сторін, а саме продавець [PERSON] ухилився від його нотаріального посвідчення, а згодом переїхав проживати до іншої країни. Враховуючи наведене, суд вважає, що зазначені 37/100 частин житлового будинку № 14, розташованого по вул.Шевченко в м.Арцизі Одеської області, відповідач продав позивачу, отримавши за це обумовлену суму грошей, про що свідчить написана ним власноручно розписка, та ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомості, в звязку з чим позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на житловий будинок і відповідності з діючим законодавством. З огляду на домовленість сторін по всіх істотних умовах договору і те, що відбулося повне виконання договору, але в подальшому одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, що дає підстави суду на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності за позивачем на 37/100 частин житлового будинку № 14 по вул.Шевченко в м.Арцизі Одеської області. На підставі ст. ст. 11, 203, 220, 328, 638, 655, 657 ЦК України,

Outcome: approved