Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором, укладеним 29.08.2008р. між позивачем та відповідачем, яка, станом на 31.03.2014р. складається з: - 8 523 грн. 50 коп. сума заборгованості за кредитом; - 15 480 грн. 82 коп. сума заборгованості по відсотках за користування кредитом; - 5 461 грн. 98 коп. сума заборгованості по комісії за користування кредитом; - 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); - 1 473 грн. 32 коп. штраф (відсоткова складова); а також понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 29.08.2008р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір шляхом відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок в національній валюті України, оформив та надав в користування відповідача картку, а також кредит у сумі 10 000,00 грн. Зобов'язавшись щомісяця здійснювати повернення кредитних коштів у вигляді обов'язкового мінімального платежу, відповідач, взяте на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого, станом на 31.03.2014 року виникла заборгованість по вищезазначеному кредитному договору у розмірі 31 439,61 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом із понесеними ним судовими витратами. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Також суду зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Разом з цим, представник відповідача надав суду письмові заперечення на позов (а.с.69-72), у яких зазначив, що, укладений 29.08.2008р. між позивачем та відповідачем кредитний договір є нікчемним, оскільки укладений з недодержанням письмової форми, а також не містить у собі істотних умов, а саме: умов повернення кредитних коштів, відсоткової ставки та порядку сплати відсотків. При цьому, відповідач заперечує щодо ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг відповідачем, оскільки вказані умови він не підписував, та, екземпляру вказаних умов не отримував. Водночас, просить відмовити у задоволенні позову, застосувавши наслідки спливу позовної давності. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як встановлено судом в ході розгляду справи, 29.08.2008р., шляхом заповнення відповідної заяви між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого сторони дійшли згоди щодо відкриття позивачем на ім'я відповідача карткового рахунку в національній валюті України, та, надання позивачем відповідачу кредитного ліміту в сумі 10 000 грн., з базовою відсотковою ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору у розмірі 2,5 відсотка на місяць з розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії картки, при цьому банк має право збільшити, зменшити, або анулювати кредитний ліміт. Згідно п.1.1. «Умов та правил надання банківських послуг» вказані умови та правила надання банківських послуг визначають умови, за якими позивач надає клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, зазначені у Заяві та в Пам'ятці клієнта. Належним чином заповнена Заява підписується клієнтом і, таким чином, клієнт надає свою згоду на те, що, вказана заява разом із пам'яткою клієнта, а також умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складають укладений між сторонами Договір щодо надання банківських послуг. Згідно п.1.2. «Умов та правил надання банківських послуг», вказані Умови регулюють відносини між Банком та Клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунка Клієнта, а також інших банківських послуг, зазначених в Заяві. Як вбачається зі змісту заяви, заповненої відповідачем 29.08.2008р., останній, зазначив, що, є ознайомленим та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Також, відповідач зазначив, що, своїм підписом він підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування позивачем, а також його місцезнаходження. Крім того, у вищевказаній заяві відповідач зазначив, що, надає згоду на те, що, дана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами ПриватБанку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Як вбачається зі змісту вищевказаної заяви, 19.09.2008р. позивач відкрив картковий рахунок на ім'я відповідача, та, надав у користування відповідачу кредитну картку № 4149625301212187, про отримання якої свідчить особистий підпис відповідача у вищезазначеній заяві. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача, з якої також вбачається, що, 23.01.2009р. кредитний ліміт було зменшено позивачем до 8 530 грн. Наведені обставини дають підстави суду дійти висновку, що, дійсно, 29.08.2008р., шляхом заповнення заяви, та, ознайомлення відповідачем із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок, надав в користування кредитну картку № 4149625301212187 та кредитний ліміт у сумі 8 530,00 грн. При цьому, згідно п.6.5. «Умов та правил надання банківських послуг», відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. п.8.6. «Умов та правил надання банківських послуг» визначено, що, при порушенні клієнтом строків платежів за кожним із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Разом з цим, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача, та виписки по особовому рахунку відповідача, отримавши відповідні кошти на умовах повернення, відповідач, взяте на себе зобов'язання щодо повернення отриманих від позивача коштів не виконує, внаслідок чого, станом на 31.03.2014р. по вищевказаному кредитному договору виникла заборгованість у розмірі 31 439,61 грн., яка складається з: - 8 523 грн. 50 коп. сума заборгованості за кредитом; - 15 480 грн. 82 коп. сума заборгованості по відсотках за користування кредитом; - 5 461 грн. 98 коп. сума заборгованості по комісії за користування кредитом; - 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); - 1 473 грн. 32 коп. штраф (відсоткова складова). Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту не отримання грошових коштів відповідачем від позивача. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що, дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості, що виникла через невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, укладеним 29.08.2008р. між позивачем та відповідачем шляхом заповнення відповідачем заяви, та, ознайомлення відповідачем із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку. Водночас, посилаючись на те, що, позивач, за захистом свого порушеного права звернувся до суду за межами строку позовної давності, відповідач просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності, та відмовити у задоволенні позову. Згідно ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. відповідно до положення ст.256 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку позовної давності. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. При цьому, перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів розпочинається після несплати чергового платежу, а повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку погашення кредиту (ст.261 ЦК України). Як зазначено у п.5.2. «Умов та правил надання банківських послуг», сплата кредиту поповнення картрахунку держателя здійснюється шляхом внесення коштів готівкою або у безготівковому порядку та зарахуванням їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Згідно п.5.4. «Умов та правил надання банківських послуг», строк сплати кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним карткам без встановленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється у наступному порядку: - строк погашення відсотків по кредиту щомісячно за попередній місяць; - строк погашення кредиту у повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці. При цьому, згідно п.9.12 «Умов та правил надання банківських послуг», договір діє протягом 12-ти місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі даного строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, договір автоматично продовжується на той самий строк. З вищенаведеного суд вбачає, що, строк дії вищезазначеного кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем 29.08.2008р., закінчився 29.08.2010 року. Водночас, як вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача, відповідач частково сплачував кредитну заборгованість за вищевказаним кредитним договором, що, в свою чергу, є дією, яка перериває строк позовної давності. Згідно ч.3 ст.264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, факт періодичної сплати відповідачем кредитної заборгованості дає підстави суду дійти висновку, що, за захистом порушеного права позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, встановленої ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд, задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором, вважає необхідним також, на підставі ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім, та, документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved