Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 17 січня 2007 року між ним та відповідачкою було розірвано шлюб, від даного шлюбу у них залишилась дочка [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу за домовленістю між ним та відповідачкою дитина залишилась з матірю. Він приймає учать у вихованні дитини шляхом надання коштів на її утримання та відвідування у навчальному закладі. Проведення дозвілля разом із дочкою через постійну протидію відповідача було і залишається для нього ускладненим. Відвідування доньки хоча б за місцем її проживання є взагалі неможливим, тому що відповідач не тільки його, а й взагалі нікого не впускає до свого помешкання. Можливо припустити, що така озлобленість відповідача до оточуючих викликана втратою можливості заробляти кошти собі на життя. За свідченням її сусідів, відповідач за останні декілька років перейшла до жебрацького існування, а домашнє господарство знаходиться у дуже занедбаному стані. Окрім того, відповідач влаштувала в себе в помешканні прихисток для безхатніх тварин, проте, відповідач не має коштів для власного існування, а тим більше для утримання великої кількості безхатніх тварин, які потребують постійного догляду та годування. Через наявність в помешканні відповідача великої кількості тварин, в помешканні відповідача суцільна антисанітарія і безлад, викликаний відсутністю елементарного прибирання протягом декількох років. Окремої уваги заслуговує ситуація, коли так звана надмірна опіка за тваринами, бере перевагу над батьківськими обовязками відповідача стосовно утримання та виховання їх дочки. За свідченням викладачів зі школи цього року за незрозумілих причин дочка з першого вересня не відвідувала навчальний заклад майже тиждень. Як було згодом зясовано,відповідач (мати) просто не пускала її до школи. Сама мати школу не відвідує, навчанням дочки не цікавиться. Більшість часу дочка залишається без уваги матері і без її піклування та участі в її моральному і духовному формуванні. Позивач вказує, що він любить свою дочку і така ситуація його лякає, усвідомлення того факту, що в певний період часу він ще міг виправити ситуацію, але нічого для цього не зробив, не полишає його щодня. Відвідувати доньку за місцем її проживання він не має можливості, через те, що відповідач не пускає до свого помешкання не тільки його, але й представників педагогічного колективу школи та служби у справах дітей та сім»ї. В цих умовах він не в змозі дистанційно впливати на ситуацію таким чином, щоб хоч як-небудь її виправити. Їх з відповідачем дитина потребує елементарної уваги, догляду, піклування, навчання та розвитку особистості. Він вважає, що на час їх з відповідачем розлучення справді було корисним і доцільним для дочки, щоб вона проживала разом з матірю, проте, на сьогодні доцільним було б проживати їх дитині разом з ним. Він не має намірів створювати перешкод у будь-якій формі, які б заважали матері вільно спілкуватися та проводити час з дочкою, якщо вона буде виявляти таке бажання. Він має постійну роботу та отримує стабільний дохід, якого буде достатньо, щоб забезпечити дитині нормальне харчування, одяг та все необхідне для навчання та задоволення нормальних життєвих потреб дитини у проведенні дозвілля та спілкування з оточенням. Він проживає однією сім»єю з [PERSON], вона підтримує його у бажанні взяти доньку до себе та взяти виконання обовязків по утриманню дитини на постійній основі, а не шляхом періодичних відвідувань чи надання час від часу грошових коштів відповідачу. Будинок, в якому вони проживають [INFO] відповідає всім необхідним критеріям, які висуває законодавство України до умов проживання дитини. Позивач вказує, що відповідач перестала забезпечувати елементарні потреби дитини в батьківській увазі до її життя дома та у школі, у спілкуванні з друзями, в спільному дозвіллі тощо. Навпаки, відповідач почала системно обмежувати ці потреби дитини. Останнім часом відповідач все менше і менше існує в житті своєї дитини, хоч і проживають разом. В звязку із викладеними обставинами позивач просив визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з ним, стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, у звязку із чим суд, заслухавши думку позивача та представника третьої особи, які не заперечували проти розгляду справи у відсутності відповідача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника третьої особи [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що піл гає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 17 січня 2007 року між позивачем та відповідачкою було розірвано шлюб, від даного шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу за домовленістю між позивачем та відповідачкою дитина залишилась з матірю. Він приймає учать у вихованні дитини шляхом надання коштів на її утримання та відвідування у навчальному закладі. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 28.02.2017 року № 56/2 затверджений висновок про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], 25.09.2005 р. н. з матірю [PERSON]». Розпорядженням міського голови Ірпінської міської ради Київської області від 22.11.2017 року № 287 «Про відібрання малолітньої дитини [PERSON], 25.09.2005 р. н.» зобовязано відібрати у матері [PERSON] малолітньої доньки [PERSON], 25.09.2005 р. н. у звязку з безпосередньою загрозою життю та здоровю дитини. Згідно висновку про доцільність повернення [PERSON], 25.09.2005 р. н. батькові [PERSON] від 06.02.2018 року № 169 Служби у справах дітей та сім»ї Ірпінської міської ради Київської області комісія рекомендувала повернути малолітню [PERSON], 24.09.2005 р. н. батькові [PERSON]. У даному висновку зазначено, що комісією складено акт про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх заміняють від 27.11.2017 року та влаштовано малолітню до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім»; 27.11.2017 року до служби у справах дітей та сім»ї Ірпінської міської ради звернувся батько малолітньої [PERSON], який має бажання забрати дитину до себе на постійне місце проживання. [PERSON] проживає за адресою [INFO], працює в ПрАТ «Бучанський приладобудівний завод ВЕДА», має стабільний дохід, з місцем роботи та проживання характеризується позитивно, створені належні умови для проживання. Батькові було надано дозвіл на відвідування малолітньої доньки в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім», відносини між батьком та донькою налагодились. Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача [PERSON] представника третьої особи [PERSON], матеріалами справи. У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що слід визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], задовольнивши позов. При цьому, суд також вважає, що із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 551, 20 гривень. На підставі ст. ст. 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 7, 8, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273 ЦПК України суд:

Outcome: approved