Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 04 вересня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 216. Під час шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що шлюбні стосунки між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться з 2013 року у зв'язку з виникненням постійних суперечок та непорозумінь. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Вказує, що спору про поділ спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини між сторонами не виникає. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, наполягала на задоволені позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 04 вересня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 216. Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки в судовому засіданні не встановлено наміру позивача змінити після розірвання шлюбу своє прізвище на дошлюбне, то суд вважає доцільним залишити їй прізвище «[PERSON]». Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. (а.с.2). Отже, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення суми судового збору з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved