Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовну заяву мотивує тим, що він зареєстрував шлюб із [PERSON] 15.07.2004 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Останні місяці вони з відповідачем проживають окремо, у зв`язку із чим не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Доньки проживають разом з матір`ю. Спорів про проділ майна та місце проживання дітей на даний час між ними не існує. Також вказує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та є недоцільним. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2019 року відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 26, 27). 01 квітня 2019 року до суду від відповідача надійшли заперечення на позову заяву у яких просила надати час на примирення для відновлення сім`ї (а.с. 43, 44). Ухвалою суду від 04.04.2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] . [PERSON] про надання строку для усунення недоліків позовної заяви за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відмовлено. Ухвалою суду від 04.04.2019 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 64). В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Позивач додатково пояснив, що сімейні стосунки з відповідачем не склались через психологічну несумісність, різні погляди на життя та різний підхід на виховання дітей. З відповідачем уклали нотаріальний договір про поділ майна, також він не заперечує, щоб діти проживали з матір`ю. На рахунок утримання дітей відповідач подала до суду заяву про стягнення аліментів. Відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду подала заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі та не розглядати подане нею клопотання щодо надання часу на примирення подружжю, зазначила, що за період із 09 квітня 2019 року їй остаточно стало зрозуміло, що позивач анітрохи не бажає залагоджувати стосунки, бо живе з іншою жінкою, а тому в поданому нею клопотанні про час на примирення немає сенсу. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 15.07.2004 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 821 (а.с. 20). Від шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 19, 21). Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати позивач просив покласти на нього та з відповідача не стягувати.

Outcome: approved