Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №500343644 від 13.02.2013 року в розмірі 44680 грн. 77 коп., оскільки останній не виконує зобовязань за кредитним договором. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якої відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме: погашення основної суми кредиту, починаючи з 20.10.2014 року відповідно до графи три Додатку №1 до договору, що складає 9179 грн. тв. відсотки за користування кредитом в сумі 0,65 грн. відповідно до графи чотири Додатку №1 до договору, а всього на суму 9179,65 грн.. А також просить застосувати строки позовної давності. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю, задоволення позову та не заперечення проти ухвалення судом заочного рішення в справі. Відповідач підтримує позицію заявлену у відзиві на позов. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 13 лютого 2013 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №500343644, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит для власних потреб у розмірі 19999,40 грн. зі сплатою 0,1 процентів річних та щомісячної комісійної винагороди банку за управління кредитом, з датою остаточного повернення кредиту 18 лютого 2016 року (п. 2.1, п. 2.2, п. 2.3, п. 2.4, п. 2.8 кредитного договору). Як вбачається з Додатку № 1 до договору, основна сума кредиту повинна погашатися у впродовж 36 місяців частинами в розмірі 540 грн. та від 28 по 82 копійки, щомісячно, теж саме відноситься до сплати відсотків (п. 1, 3, 4 Додатку до договору). Договором факторингу від 30 вересня 2014 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» («Клієнт») та товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» («Фактор»), Фактор зобовязався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобовязується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором №500343644 від 13.02.2013 року (а.с. 14-15, 16). Як вбачається із договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» («Клієнт») та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» («Фактор»), витягу з Додатку №1-1 до цього договору та акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 10 жовтня 2016 року, Клієнт передав, а Фактор отримав право вимоги за кредитним договором №500343644 від 13.02.2013 року на загальну суму заборгованості 44680,77 грн., що складається із суми за основною заборгованістю 17828,82 грн., заборгованості за процентами та комісією 15151,95 грн., пені, штрафу, неустойки 11700,00 грн. (а.с. 17-19, 20, 21). На виконання вимог вказаного договору факторингу та ст. ст. 512-514, 516 Цивільного кодексу України, на адресу відповідача направлено повідомлення від 19.10.2016 року за вих. №001472311-1 про відступлення прав вимог заборгованості відповідача товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та повідомлено про розмір заборгованості (а.с. 12). 24 жовтня 2016 року за вих. №001472311-1 на адресу [PERSON] направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору (а.с. 13). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 10.10.2016 року складає 44680,77 грн., що складається із: заборгованості за кредитом 17828,82 грн., заборгованості по відсотках 4,94 грн., заборгованості по комісії 15147,01 грн., штрафу 11700,00 грн. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами статті 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності з ч. 1\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Частиною 1 ст. 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ч. 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України,\~ якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ч. 1 ст. 536 цього Кодексу передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Разом із цим, у відзиві на позов відповідач просить застосувати строки позовної давності. Відповідно до стт.256\~ЦК України,\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність за положеннями\~ст..257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст .265 ч.1 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст..261 ч.5). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). Відповідно до постанов Судової палати у цивільних справ Верховного суду України від 24.09.2014 року у справі № 6-103цс14, від 01.10.2014 року у справі № 6-134цс14, від 12.11.2014 року у справі 6-167цс14, від 06.04.2016 року у справі № 6-242цс15, від 05.04.2017 у справі № 6-522цс17 у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого визначено періодичними щомісячними платежами, повинно обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах строків позовної давності по кожному із платежів окремо. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 18 жовтня 2017 року. Загальна позовна давність за положеннями\~ст..257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки, тобто термін з якого законом допускається задоволення вимог позивача відносно суми кредиту, в даному випадку починається з 20.10.2014 року (з дати чергового місячного платежу згідно Додатку № 1 до кредитного договору графік погашення кредиту). Відповідно до ч. 1\~ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Дата закінчення дії кредитного договору № 500343644 від 13.02.2013 року - 18 лютого 2016 року, тобто термін позовної давності для стягнення неустойки (штрафів і пені) у сумі 11700 грн. сплив 18.02.2017 року. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості по процентам та комісії, суд приходить до наступного: Як вбачається з п. 2.2 Кредитного договору № 500343644 від 13.02.2013 року процентна ставка за користування кредитом становить 0,1 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Отже, починаючи з 20.10.2014 року, з урахуванням терміну позовної давності, заборгованість по відсоткам становить 0 грн. 65 коп. Сплата комісії взагалі не передбачена кредитним договором (п.п. 5.1, 5.2, 5.3 Додатку № 1 до Кредитного договору № 500343644 від 13.02.2013 року. Застосування строку позовної давності за заявою сторони є підставою для відмови у задоволенні позову в частині вимог з 18.04.2013 року по 20.10.2014 року. Як вбачається з видів та сум платежів, зазначених у Додатку № 1 до Кредитного договору № 500343644 від 13.02.2013 року, позивач, до вимог про стягнення заборгованості по процентам та комісією безпідставно включив платежі, передбачені п. 5.4 Додатку № 1 , яким передбачені щомісячні «інші послуги банку (валютно-обмінні операції, юридичне обслуговування, тощо») в сумі 549,98 грн. щомісячно. З розрахунку заборгованості з травня 2013 року відповідачем не здійснювалися будь-які операції, а тому стягнення комісії у розмірі 15147,01 грн. є безпідставною позовною вимогою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,00 грн..

Outcome: partial