Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 13428,27 грн. завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; моральної шкоди у розмірі 10\~000 грн.; витрат на правову допомогу в сумі 2000,00 грн.. Відповідачем подано відзив на позов. Відповідно до якого відповідач визнає позовні вимоги частково, посилаючись на те, що між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінантна» укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0887565. На виконання вказаного договору ТДВ «СТ «Домінантна» сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 9199,66 грн. , що обєктивно підтверджується відповідним листом за вих. № 02.0104 від 18.01.2018 року. вважає, що зазначена позивачем вартість ремонтних робіт у наряді-замовлення є завищеною, зокрема вартість заднього бамперу складає 2612,50. Тоді як середня вартість такого бамперу в Україні складає близько 1800 грн. (пофарбований у заводський колір). Заперечує проти відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що позивачем вона не доведена. В ході розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги, у звязку зі сплатою йому страхового відшкодування, провис стягнути різницю між вартістю відновленого ремонту та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 4274,61грн., 2000грн витрат на правову допомогу та 10000 грн. моральної шкоди. Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги позову. Відповідач заперечував проти задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не зявився. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 02 вересня 2017 року о 10 год. 20 хв. на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, [PERSON], керуючи транспортним засобом Nitsubishi, реєстраційний номер [NUMBER], порушив вимоги п.п. 2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечний інтервал, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], який рухався на попутному напрямку. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. 29 жовтня 2017 року винесена постанова Корабельного районного суду м. Миколаєва про визнання винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.. На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винного була застрахована у товариство з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінантна» відповідно до полісу АМ/0887565. 28 вересня 2017 року на СТО «Автомир» позивач за власні кошти відремонтував автомобіль ВАЗ за 13428 грн. 27 коп., що підтверджується нарядом замовлення № -000004851 від 28.09.2017 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту та товарним чеком від 02.10.2017 року про сплату наряд-замовлення (а.с. 8, 9). Позивач звертався з заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінантна» про виплату страхового відшкодування. Страховою компанією 10.01.2018 року відшкодовано шкоду шкоди у сумі 9199,66 грн., що підтверджується регресною вимогою по справі №12777/ЦВ надісланою відповідачу по справі (а.с. 38). Позивачем 26 грудня 2017 року на адресу відповідача була надіслана претензія про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 13\~428 грн. 27 коп.. 28 грудня 2017 року відповідачем надана відповідь на претензію, відповідно до якої відповідач визнає заявлені вимоги та пропонує виплачувати шкоду у розмірі 1500 грн. пятнадцятого числа кожного місяця, починаючи з січня 2018 року. Пунктом 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього\~руху обовязків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 33.2 ст. 33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обовязку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобовязані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обовязку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (п. 33.3 статті 33 Закону). Учасниками ДТП було виконано всі вимоги чинного законодавства щодо повідомлення страхової компанії, збереження транспортного засобу до огляду його страховиком, тощо. Страховою компанією виплату страхового відшкодування виплачено позивачу кошти у розмірі 9199,66 грн.. Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності з п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 статті 1187 цього Кодексу передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст.\~1192\~ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до наряду-замовлення № -000004851 від 28.09.2017 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту, вартість відновлюваного ремонту автомобіля ВАЗ, державний номер [NUMBER] складає 13428,27 грн. (а.с. 8). Відповідачем жодним належним та допустимим доказом не спростовано суми витрат позивача. Товариством з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінантна» позивачу відшкодувала страхову виплату у розмірі 9199,66 грн.. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 4228 грн. 61 коп. (13428,27 грн. 9199,66 грн.). Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності з п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~1188\~Цивільного кодексу\~України,\~шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 статті 1187 цього Кодексу передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15 дійшов до висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, позивач на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав. Приймаючи до уваги те, що відповідачем заподіяна шкода майну позивача, та зважаючи на абсолютне право позивача щодо відшкодування шкоди її заподіювачем, позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується стягнення моральної шкоди. Відповідач у відзиві на позов не згоден з зазначеними вимогами, посилаючись на те, що позивач, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, вказує, що змушений був неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту автозапчастин, при цьому як вбачається з наданих до позову наряду-замовлення, всі ремонтні роботи виконувались, а запчастини придбалися в одному місці станції технічного обслуговування «Автомир». Також позивач посилається на вживання ним заспокійливих препаратів, при цьому не надає ні виписки з призначення лікаря, ні відповідного рецепту. Просить відмовити в задоволенні в цій частині позовних вимог. Відповідно дост.23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до ч.3\~ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1\~ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того,\~п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4\~передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що діями відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем, дратівливості та порушенні нормального укладу життя. Відтак, внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень позивач зазнав негативних переживань, тобто такі дії відповідача спричинили моральну шкоду позивачу. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди є підставною та підлягає частковому задоволенню у розмірі 1000 грн.. Стосовно судових витрат. До виплат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України). Правила визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу визначені статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України. Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 20.12.2017 року та Додатком № 1 до Договору про надання правової допомоги, надано такі послуги: написання претензії (1000,00 грн.); написання скарги (500,00 грн.); опрацювання безнадійної заборгованості для списання боргу через суд (підготовка позову) (500,00 грн.) (а.с. 14,15). На виконання вказаного договору позивачем сплачено 2000,00 грн. витрат на правову допомогу, свідченням чого є квитанція № 0.0.922781706.1 від 22.12.2017 р.; квитанція № 0.0.922780387 від 22.12.2017 р.; квитанція № 0.0.934052747.1 від 09.01.2018 (а.с. 16 зворот). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. У звязку із вказаним, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп.. На підставі ст. ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1194 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial