Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням органу опіки та піклування Мринської сільської ради від 24 січня 2018 року сім`я [PERSON] була взята на облік та під соціальний супровід, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] постійно перебувають на обліку служби у справах дітей Мринської сільської ради та Носівської РДА, як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах з причини ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Питання неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків неодноразово розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини та на засіданнях комісії органу опіки та піклування. З [PERSON] неодноразово проводились бесіди та дії (кодування від алкогольної залежності) щодо належного виконання батьківських обов`язків, аморального способу життя та зловживання алкогольних напоїв, але позитивних результатів досягнуто не було. За час проживання в с. Лихачів Носівського району Чернігівської області [PERSON] не приділяла належної уваги дітям, діти часто ходили до школи в брудному одязі, одягнені не по погоді, вранці не снідали, обідали в школі в борг, який потім довго стягували з матері. [PERSON] ніколи не цікавилась навчанням дітей, не допомагала виконувати домашні завдання, не забезпечувала необхідним приладдям для навчання, не прала дитячий одяг, не готувала їсти, не приділяла уваги їх здоров`ю, зловживала алкоголем і часто не ночувала вдома. [PERSON] ніколи ніде офіційно не працювала, а жила за кошти соціальної допомоги, яку отримувала на дітей. У зв`язку з неналежними умовами проживання, невиконанням батьківських обов`язків, зловживанням алкогольних напоїв 25 лютого 2019 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були відібрані за заявою [PERSON] та прийняті до Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації. 25 лютого 2019 року [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. З 23 травня 2019 року в зв`язку з ремонтними роботами та закриттям Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації діти були переведені до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації, де вони знаходяться до цього часу. У березні 2019 року [PERSON] переїхала на проживання в с. Хрещате Козелецького району Чернігівської області. 22 квітня 2019 року [PERSON] влаштувалась дояркою в ТОВ «СВК Дружба», але замість того, щоб створити всі необхідні умови для повернення дітей, почала вживати алкогольні напої. 22 травня 2019 року службою у справах дітей Мринської сільської ради під час проведення рейду за адресою: [ADDRESS] , де на той момент проживала [PERSON] , було виявлено, що умови для повернення дітей не створені, а саме в будинку було волого та холодно, вікна не фарбовані, відсутні тюль та штори, стеля не побілена, продуктів харчування немає, холодильник пустий, посуду немає, дитячого одягу немає, газова плита не працює, біля будинку бур`яни не покошені, город не посаджений. [PERSON] відвідувала своїх дітей в Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації лише один раз, а саме в день їх влаштування до закладу. Після цього [PERSON] жодного разу дітей не відвідувала, не телефонувала, не цікавилася їх життям, здоров`ям, розвитком та подальшою долею, не надавала матеріальної допомоги, на контакт з працівниками закладу не виходила. Позивач просив: - позбавити батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на їх утримання аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ними повноліття; - накласти заборону на відчуження будинку [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просила його задовольнити, пояснила, що [PERSON] продовжує зловживати алкогольними напоями, рідко їздить провідувати дітей, умов для повернення дітей не створила. У судове засідання відповідач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, не просила розгляд справи відкласти. У судовому засіданні представник третьої особи позов підтримала та просила його задовольнити. Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності відповідача за наявними у ній доказами, оскільки представник позивача заперечував проти проведення заочного розгляду справи та в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11-15). Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не приділяла належної уваги дітям, які часто ходили до школи в брудному одязі, були одягнуті не по погоді, вранці не снідали, обідали в школі в борг. [PERSON] ніколи не цікавилась навчанням дітей, не допомагала виконувати домашні завдання, не забезпечувала необхідним приладдям для навчання, не прала дитячий одяг, не готувала їсти, не приділяла уваги їх здоров`ю, зловживала алкоголем і часто не ночувала вдома. [PERSON] ніколи ніде офіційно не працювала, а жила за кошти соціальної допомоги, яку отримувала на дітей. У зв`язку з цим 25 лютого 2019 року за заявою [PERSON] її діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були відібрані у неї. У березні 2019 року [PERSON] переїхала на проживання в с. Хрещате Козелецького району Чернігівської області. 22 квітня 2019 року [PERSON] влаштувалась дояркою в ТОВ «СВК Дружба», але замість того, щоб створити всі необхідні умови для повернення дітей, зловживає алкогольними напоями. 22 травня 2019 року службою у справах дітей Мринської сільської ради під час проведення рейду за адресою: [ADDRESS] , де на той момент проживала [PERSON] , було виявлено, що умови для повернення дітей не створені, а саме в будинку було волого та холодно, вікна не фарбовані, відсутні тюль та штори, стеля не побілена, продуктів харчування немає, холодильник пустий, посуду немає, дитячого одягу немає, газова плита не працює, біля будинку бур`яни не покошені, город не посаджений. [PERSON] дуже рідко відвідує своїх дітей, які на даний час перебувають в Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації, не телефонує, не цікавиться їх життям, здоров`ям, розвитком та подальшою долею, не надає матеріальної допомоги, на контакт з працівниками закладу не виходить. 25 лютого 2019 року та 10 квітня 2020 року відносно [PERSON] були складені адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 184 та ч. 1 ст. 178 КУпАП. На даний час [PERSON] проживає разом із співмешканцем [PERSON] , який ніде не працює, схильний до вживання алкогольних напоїв, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 16-47; 70-82). 10 жовтня 2019 року виконавчий комітет Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області прийняв рішення під № 123, яким затвердив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 48). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а тому є законні підстави для позбавлення її батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. [PERSON] не надала суду доказів про те, що вона надає матеріальну допомогу на утримання своїх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, працездатний вік відповідача, а також інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, з кожного з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи позовні вимоги в частині накладення заборони на відчуження майна відповідачів, суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 248 СК України встановлено, що дитина - сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи - інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Частиною 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. У матеріалах справи відсутні докази того, що житловий будинок [ADDRESS] , з якого 25 лютого 2019 року вибули [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , належить відповідачу, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Ураховуючи те, що позивач звернувся до суду з цією позовною заявою 15 жовтня 2019 року та те, що позов задоволено частково, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 536,80 грн.

Outcome: partial