Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 1991 року до 13 травня 2008 року, під час якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. З 29 жовтня 2010 року син за своїм бажанням проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Він (позивач) самостійно, крім інших, несе витрати, пов'язані з навчанням сина в Глухівському агротехнічному інституті ім.Ковпака Сумського НАУ, який не знаходиться на повному державному забезпеченні, зокрема: на проїзд до місця навчання, 220 грн. щомісяця на проживання в гуртожитку, придбання підручників та канцтоварів. Офіційної роботи він не має, займається веденням домашнього господарства, що дає незначний сезонний прибуток. Знаходячись у скрутному матеріальному становищі, просив відповідачку допомогти коштами на навчання сина, на що вона не погодилась при тому, що вона є особою працездатного віку, має добрий стан здоров'я, стягнень за виконавчими листами не має, торгує продуктами харчування на міському ринку, а тому повинна влаштовувати своє життя так, щоб забезпечити себе та свою дитину. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. з подальшою індексацією відповідно до закону до досягненням сином повноліття. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Крім того він пояснив, що відповідачка взагалі не надає на утримання сина коштів і між ними відсутня домовленість щодо сплати аліментів на нього. Відповідачка позовні вимоги не визнала, мотивуючи свої заперечення тим, що вона отримує малу заробітну плату, при цьому має на утриманні малолітню дитину, яка проживає з нею, а тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. Син до неї приїздить і вона дає йому кошти і купує взуття і одяг. Допитані в судовому засіданні за клопотанням відповідачки свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що дійсно [PERSON] приїздив до матері і вона давала йому гроші, купувала одяг і взуття, однак коли саме і в якому розмірі вони точно сказати не можуть. Заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи і дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 1991 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області зроблено відповідний актовий запис №52 від 13.05.2008 року (а.с.18). Під час шлюбу [INFO] у подружжя народився син [PERSON], у свідоцтві про народження якого [PERSON] записаний батьком, [PERSON] - матір'ю (а.с.4). Дитина постійно проживає разом з батьком з 29 жовтня 2010 року в селі Тулиголове Кролевецького району Сумської області, що не заперечується відповідачкою і підтверджується довідкою виконавчого комітету Тулиголівської сільської ради (а.с.8). Відповідачка проживає окремо від дитини разом зі своїм сином [PERSON], [INFO], та матір'ю в місті Кролевці Сумської області (а.с.29, 30). Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує майнове становище дитини, який на сьогодні залежить від доходів батька. А матеріальне становища позивача, який не працює, утримує підсобне господарство і обробляє земельну ділянку при цьому має на утриманні ще двох малолітніх дітей (а.с.5, 6), не є достатнім для забезпечення усім необхідним, створення нормальних умов для життя та розвитку дитини, яка на сьогодні навчається у в Глухівському агротехнічному інституті імені А.С.Ковпака Сумського НАУ на денній формі і не знаходиться на повному державному забезпеченні (а.с.7), при тому, що з 1 січня 2015 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1286 грн. Поряд з цим судом враховується стан здоров'я дитини, зокрема те, що через проблеми з зором, неповнолітній [PERSON] лікувався в Сумській обласній дитячій лікарні (а.с.57-63). Також суд враховує майнове становище відповідачки, яка працює продавцем і отримує заробітну плату у розмірі 366 грн. (а.с.33). Незначний дохід відповідачки не є підставою для обмеження прав її сина на матеріальне утримання у достатньому розмірі, і не звільняє матір від цього обов'язку. Вона є працездатною особою, стягнень за виконавчими листами не має, стан її здоров'я є задовільним, крім того, вона має у власності дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,33 га та 1,86 га, за рахунок яких може отримати дохід (а.с.5-51, 52-53). При тому, що у неї є на утриманні малолітній син 2009 року народження, вона повинна організувати своє життя так, щоб утримувати себе, малолітнього сина та виконувати свої батьківські обов'язки і щодо свого сина [PERSON], в тому числі утримувати в обсязі, що задовольнятиме його життєві потреби. З пояснень відповідачки, підтверджених показаннями свідків, вбачається, що відповідачка надавала сину кошти і несла витрати на придбання для нього одягу і взуття, однак зазначені витрати не можна розцінювати як систематичні витрати, які несе відповідачка на утримання сина, оскільки їх розмір і строки виплати не узгоджені з батьком дитини. За таких обставин, враховуючи викладене вище, положення ст.ст.182, 184 СК України, оцінивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, з метою захисту інтересів дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на дитину [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову необхідно відмовити за безпідставністю. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору. Відповідно до ст.ст.180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial