Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме 3-кімнатну квартиру на 1 поверсі 9-ти поверхового житлового будинку, загальною площею 56,14 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу від 13.06.2008 року, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та за рахунок виручених від реалізації предмета іпотеки коштів задовольнити вимоги по Кредитному договору №014/149834/3665/74 від 13.06.2008 року в розмірі 51966,02 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 444345,84 грн., із розрахунку: пеня за порушення строків повернення кредитних коштів та сплати відсотків у розмірі 2800,00 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 23941,96 гривень; заборгованість за процентами в розмірі 3132,80 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 26787,63 грн.; поточна заборгованість за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню в розмірі 46033,22 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 393616, 26 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 13.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/149834/3665/74, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 43650,00 доларів США зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 13,5% річних строком до 13.12.2024 року. Разом з тим, в забезпечення зобов'язань, взятих на себе [PERSON], між позивачем та відповідачем був укладений Договір іпотеки №014/08/11-24/027/08 від 13.06.2008 року, згідно якого відповідач передала позивачу в іпотеку нерухоме майно у вигляді зазначеної вище квартири. Однак відповідач своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 13.02.2014 року утворилась заборгованість в сумі 51966,02 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 444345,84 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати в розмірі 3654 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, а у разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення пред'явлених позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, 13.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», організаційно-правова форма якого змінилась на «Публічне акціонерне товариство» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/149834/3665/74 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 43650,00 доларів США зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 13,5% річних строком до 13.12.2024 року, а відповідач зобов'язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки (а.с.8-12, 29-30). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Однак у порушення зазначених норм закону та умов укладеного Кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 13.02.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 51966,02 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 444345,84 грн., із розрахунку: пеня за порушення строків повернення кредитних коштів та сплати відсотків у розмірі 2800,00 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 23941,96 гривень; заборгованість за процентами в розмірі 3132,80 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 26787,63 грн.; поточна заборгованість за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню в розмірі 46033,22 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 393616,26 грн. (а.с.6-7). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Окрім того, в забезпечення зобов'язань, взятих на себе [PERSON] між позивачем та відповідачем був укладений Договір іпотеки №014/08/11-24/027/08 від 13.06.2008 року, згідно якого відповідач передала в іпотеку позивачу належну їй трикімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.19-20). Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) у разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, судом установлено, що відповідач своїх зобов'язань за Кредитним договором не виконує, а відтак у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, разом з тим, суд уважає за необхідне відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VІІ, п. 1 ст. 1 якого встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Як убачається з матеріалів справи, відповідач використовує предмет іпотеки як місце постійного проживання та в її власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно (а.с.62, 63). У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі 3654 грн. (а.с.1). Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved