Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості посилаючись на те, що на підставі укладеного договору № DNH4KP65910134 від 27.10.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 8591,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує. Заборгованість станом на 24.10.2013 року складає 28657,66 грн. Просить стягнути вищезазначену заборгованість та витрати по сплаті судового збору в сумі 286,58 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов підтримав і наполягав на його задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги не визнає та заперечує проти задоволення позову, та надав до суду письмові заперечення в яких посилався на те, що кредитний договір DNH4KP65910134 від 27.10.2006 року був укладений між ним та позивачем строком на 42 місяця, який сплив 27.04.2010 році. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності встановлюється в три роки. Згідно з ст. 261 ЦК України, за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк виконання за вказаним кредитним договором встановлено не пізніше 27.04.2010 року. Таким чином на момент предявлення позову був пропущений строк позовної давності, про поновлення якого, позивачем у позові заявлено не було. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені, штрафу). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 27 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання кредиту, шляхом приєднання відповідача до запропонованих банком умов надання споживчого кредиту фізичним особам, на підставі поданої відповідачем заяви на отримання кредиту № DNH4KP65910134 від 27.10.2006 року, в якій міститься підпис про ознайомлення з цими умовами. З наявної в матеріалах справи заяви позичальника, розмір строкового кредиту становив 8 591,70 грн. Споживчий кредит було видано на 42 місяця - по 27.04.2010 року включно, зі сплатою відсотків у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Сторони погодили, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 310,95 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. При порушенні позичальником зобов'язання із погашення кредиту він сплачує пеню, розмір якої зазначений в п. 5.1. Умов 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Відповідно до п. 5.4.Умов нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 5.1., 5.2., 5.3. Умов, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний відповідно до п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту - сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Станом на 24.10.2013 року загальна заборгованість відповідача за вказаним договором становила 28 657,66 грн., у складі якої: 6962,75 грн. - заборгованість за кредитом; 10244,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9609,34 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1340,84 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Суд не приймає до уваги прохання відповідача застосувати строк позовної давності, з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Так, відповідно до ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у п'ять років. Перебіг позовної давності за вимогами позивача почався з дня спливу строку виконання заявником зобов'язань за кредитним договором, тобто з 27.04.2010 року, і згідно умов цього договору його тривалість становить п'ять років, тобто останній день спливу строку позовної давності є 27.04.2015 року. Позивач звернувся до суду з позовом 25.12.2013 року, тобто у межах пятирічного терміну позовної давності. На момент судового розгляду справи відповідач не сплатив існуючу заборгованість за кредитним договором, у зв'язку з чим та на підставі ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 611, 1054 ЦК України суд вважає, що заборгованість за кредитом, процентам за користування кредитом, та штрафні санкції підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторона понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оплата позивачем судового збору в розмірі 286,58 грн. підтверджується платіжним дорученням від 13.12.2013 року. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 256, 257, 259, 261, 526, 530, 610-612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved