Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 03 лютого 2007 року Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівським міського управління юстиції, актовий запис № 23. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття взаємної любові та взаєморозуміння, спільного господарства вони фактично не ведуть та не підтримують шлюбних відносин, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Від шлюбу у них [INFO] року народилась дитина [PERSON]. У підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. У підготовчому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб [NUMBER] шлюб між сторонами зареєстровано 03 лютого 2007 року Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівським міського управління юстиції, актовий запис № 23. Від шлюбу у сторін [INFO] року народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 23 березня 2007 року. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб є підстави для задоволення позову за результатами підготовчого провадження. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства вони не ведуть, примирення та збереження їх сім'ї є неможливим. Крім того, у суду не має сумніву щодо добровільності визнання позову відповідачем. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи та поясненнями сторін. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними підлягає розірваню. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з оригіналу квитанції, позивачем при пред'явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved