Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Під час обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], яке проводилося 29 червня 2017 року представниками органу опіки та піклування Калинівської сільської ради було встановлено, що умови проживання у будинку не відповідають санітарним нормам: в будинку не прибрано, одяг брудний, посуд не митий, їсти не наварено. 13 липня 2017 року до Калинівської сільської ради надійшли листи від Носівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та Служби у справах дітей Носівської районної державної адміністрації щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов'язків відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Калинівської сільської ради № 31 від 14 липня 2017 року [PERSON] було зобов'язано забезпечити належні умови проживання дітей. 25 липня 2017 року на засіданні органу опіки та піклування Калинівської сільської ради, на якому була присутня [PERSON], розглядалося питання неналежного виконання нею батьківських обов'язків. За результатами засідання [PERSON] було надано пропозиції та вимоги щодо створення належних умов проживання та виховання дітей. Незважаючи на здійснені заходи [PERSON] не забезпечила належні умови проживання своїх дітей. Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 9 червня 2017 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON]. 5 вересня 2017 року було повторно проведено обстеження умов проживання сім'ї [PERSON], у ході якого встановлено, що умови проживання у будинку не відповідають санітарним нормам: у будинку не прибрано, одяг та постільна білизна брудні, посуд не митий, їжа в достатній кількості відсутня. У зв'язку із загрозою життю та здоров'ю дітей, рішенням виконавчого комітету Калинівської сільської ради Носівського району № 36 від 8 вересня 2017 року малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було негайно відібрано у [PERSON] Орган опіки та піклування Калинівської сільської надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. До початку розгляду справи по суті позивач уточнив позовні вимоги та просив: - позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на їх утримання у розмірі 1/2 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з мотивів, які зазначені у позовній заяві, просив його задовольнити, пояснив, що у 2014 році сім'я [PERSON] стала проживати в [ADDRESS] у будинку її матері. Умов для проживання сина [PERSON] у вказаному будинку не було, а тому сім'ю було забезпечено житловим будинком в [ADDRESS], в якому були всі необхідні умови для проживання дітей. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON]. У ході проведених обстежень умов проживання сім'ї було встановлено, що [PERSON] не забезпечує належних умов для проживання своїх дітей, меблі та постільна білизна були у занедбаному стані, господарство не велося, у будинку було брудно, продукти харчування у необхідній кількості відсутні, у господарстві не викошено. [PERSON] робилися зауваження щодо необхідності забезпечення належних умов для проживання її дітей, але остання на ці зауваження не реагувала та [INFO] народила дочку [PERSON]. У зв'язку із загрозою життю та здоров'ю дітей, рішенням виконавчого комітету сільської ради малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було негайно відібрано у [PERSON] та влаштовано у відповідні дитячі будинки. За неналежне виконання батьківських обов'язків [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. У сім'ї [PERSON] є борг за послуги газопостачання у сумі 6 000 грн. Маючи можливість [PERSON] не влаштувала старших дітей до дитячого садка. Підстав для повернення [PERSON] дітей немає, остання не навела ладу в будинку. У судовому засіданні відповідач та її представник позов не визнали повністю, просили відмовити у його задоволенні, пояснили, що у синів [PERSON] та [PERSON] є батько, але він повідомив, що йому не потрібні ці діти. На даний час вона ([PERSON]) проживає без реєстрації шлюбу з [PERSON], який є батьком дочки [PERSON]. Після відібрання дітей вона та [PERSON] постійно їздять до дітей у дитячі будинки, відвідують їх, привозять солодощі та фрукти. Діти просяться додому, оскільки їх ображають у дитячих будинках, належним чином не доглядають за ними. На даний час [PERSON] працює, заробляє від 100 до 1 200 грн. за день, у будинку створені належні умови для проживання дітей. У судовому засіданні представники органу опіки та піклування Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області просили задовольнити позов, пояснили, що відсутні підстави для повернення [PERSON] її малолітніх дітей, так як ніяких змін не відбулося, у будинку брудно та не створено належні умови для проживання дітей. У судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що вона, у складі комісії, неодноразово їздила у сім'ю [PERSON], де проводили обстеження умов проживання сім'ї, у ході яких було встановлено, що умови проживання незадовільні, їжа відсутня, одяг брудний, діти перебували лише з бабою. [PERSON] викликали на засідання комісії, наголошували на необхідності забезпечення належних умов для проживання дітей, але остання на зауваження не реагувала. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що сім'я [PERSON] перебуває на обліку у службі у справах дітей Носівської РДА. У будинку за місцем проживання сім'ї умови проживання незадовільні, продуктами харчування та одягом сім'я забезпечена у недостатній кількості, земельна ділянка не обробляється. Старших дітей не було влаштовано до дитячого садка. У 2017 році [PERSON] народила дочку [PERSON], але належних умов для проживання дітей не забезпечила, у новонародженої був відсутній одяг та ліжко. У зв'язку з цим дітей було відібрано у [PERSON] У судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що вона є матір'ю [PERSON] Після відібрання дітей вона особисто, а також із дочкою, неодноразово їздили у дитячі будинки провідувати дітей. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, представників третьої особи, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5; 6; 7). З матеріалів справи (а.с. 12-20; 22) вбачається, що 29 червня 2017 року представниками органу опіки та піклування Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області було проведено обстеження умов проживання сім'ї [PERSON], в ході якого встановлено, що умови проживання у будинку не відповідають санітарним нормам: в будинку не прибрано, одяг брудний, посуд не митий, їсти не наварено. 13 липня 2017 року до Калинівської сільської ради надійшли листи від Носівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та Служби у справах дітей Носівської районної державної адміністрації щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов'язків відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Калинівської сільської ради № 31 від 14 липня 2017 року [PERSON] було зобов'язано забезпечити належні умови проживання дітей. 25 липня 2017 року на засіданні органу опіки та піклування Калинівської сільської ради, на якому була присутня [PERSON], розглядалося питання неналежного виконання нею батьківських обов'язків. За результатами засідання [PERSON] було надано пропозиції та вимоги щодо створення належних умов проживання та виховання дітей. Незважаючи на здійснені заходи [PERSON] не забезпечила належні умови проживання своїх дітей. Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 9 червня 2017 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON]. 5 вересня 2017 року було повторно проведено обстеження умов проживання сім'ї [PERSON], у ході якого встановлено, що умови проживання у будинку не відповідають санітарним нормам: у будинку не прибрано, одяг та постільна білизна брудні, посуд не митий, їжа в достатній кількості відсутня. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Калинівської сільської ради № 36 від 8 вересня 2017 року (а.с. 21) було негайно відібрано у [PERSON] трьох її малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією відповідного рішення (а.с. 21). З висновку органу опіки та піклування виконкому Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету сільської ради № 37 від 13 вересня 2017 року (а.с. 10-11) вбачається, що в інтересах малолітніх дітей орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Таким чином, тлумачення пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні встановлено, що після відібрання дітей [PERSON] усвідомила необхідність зміни способу власного життя та поведінки, забезпечила належні умови проживання дітей, бажає їх виховувати та належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, за період перебування дітей у дитячих будинках 8 разів відвідувала сина [PERSON], який влаштований до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, та 4 рази відвідувала сина [PERSON] і дочку [PERSON], які влаштовані до комунального закладу медико-соціального захисту «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія», приносила їм солодощі та фрукти, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 74-75). Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що у даному випадку у якнайкращих інтересах дітей буде збереження їх зв'язків із сім'єю, оскільки сім'я [PERSON] не є особливо непридатною та явно неблагополучною, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed