overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив визнати відповідача такою ,що втратила право користування жилим приміщенням. Мотивував тим, що є власником будинку №10 по вул. Молодіжна у с. Нова Дача, Павлоградського району Дніпропетровської області. Відповідач є колишньою дружиною. Після розлучення в будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідачки порушує права позивача. В судове засідання позивач не зявився , просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилася. Про розгляд справи повідомлена публікацією в газеті « Вісті придніпровя» № 80 від 20.10.2016 року. За таких умов суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд , дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Позивач є власником будинку №10 по вул. Молодіжна у с. Нова Дача , Павлоградського району, Дніпропетровської області, що підтверджується копією договору дарування від 17.12.2004 року ./а.с.4/ Відповідач є колишньою дружиною позивача. Шлюб розірвано 11.09.2009 року. Вказане підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу./а.с.6/ Відповідач з 2009 року не проживає та не користуються зазначеним житловим приміщенням, що підтверджується наданим суду актом./а.с.7/ Позивач користується будинком , сплачує комунальні послуги. Реєстрацією відповідач чине позивачу перешкоди у користуванні своєю власністю. Договір найму жилого приміщення вказаної квартири між сторонами не укладений. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Статтею 383 ЦК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання\~\~для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до\~\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Викладене приводить суд до висновку про те, що відповідач порушує права позивача, що є підставою для задоволення позову та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив визнати відповідача\~\~ такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Мотивував тим, що є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач є колишньою дружиною. Після розлучення у квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідачки порушує права позивача. В судове засідання позивач не зявився, просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання\~не\~зявилася. Про розгляд справи повідомлена публікацією в газеті « Вісті\~придніпровя» № 56 від 25 липня 2017 року. За таких умов суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд ,\~\~ дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 27 жовтня 2000 року ./а.с.5/ Відповідач є колишньою дружиною позивача. Шлюб розірвано 15 квітня 2015 року. Вказане підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу./а.с.7/ Відповідач з 2015 року не проживає та не користуються зазначеним житловим приміщенням, що підтверджується наданим суду актом./а.с.6/ Позивач користується квартирою, сплачує комунальні послуги. Реєстрацією відповідач чине позивачу перешкоди у користуванні своєю власністю. Договір найму жилого приміщення вказаної квартири між сторонами не укладений. Статтею\~319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 383 ЦК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання\~\~для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до\~\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Викладене приводить суд до висновку про те, що відповідач порушує права позивача, що є підставою для задоволення позову та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив визнати відповідачів такими ,що втратили право користування жилим приміщенням. Мотивував тим, що є власником будинку [ADDRESS]. Відповідачі є дітьми колишньої власниці будинку. В будинку не проживають після укладення угоди про придбання будинку. Реєстрація відповідачів порушує права позивача. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, дав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про розгляд справи повідомлені публікацією в газеті « Вісті придніпров'я» № 73 від 27.09.2016 року. За таких умов суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд , дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Позивач є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується копіями договору купівлі - продажу від 09.08.2014 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно . Відповідачі є дітьми колишньої власниці будинку. Вони значаться зареєстрованим у вказаному будинку. З часу придбання будинку відповідачі не проживають та не користуються зазначеним житловим приміщенням, що підтверджується наданим суду актом . Позивач користується будинком , сплачує комунальні послуги. Реєстрацією відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні своєю власністю. Договір найму жилого приміщення вказаної квартири між сторонами не укладений. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Статтею 383 ЦК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Викладене приводить суд до висновку про те, що відповідачі порушують права позивача, що є підставою для задоволення позову та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивачзвернувся до суду з позовом. Просив визнати право власності на земельну часку (пай), що розташована на території Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області площею 4,97 в умовних кадастрових гектарах яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивував таким. Померла працювала в колгоспі ім. Дзержинського. На момент її смерті позивач проживав з нею. 17.03.1994 року був зареєстрований Державний акт на землю. Померла була внесена до списку- додатку до акту за № 381. Вважає, що за ним повинно бути визнано право власності на земельну часку (пай) в порядку спадкування після смерті його батька , який був сином померлої. В судове засідання позивачі не з`явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідач надав суду відзив, яким позов не визнав. Посилався на те, що [PERSON] не отримувала сертифікат на право на земельну ділянку. [PERSON] не набув право на земельну ділянку. Суд дослідивши докази приходить до такого [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті до складу спадщиниземельна часка (пай), що розташована на території Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області площею 4,97 в умовних кадастрових гектарах не входила. Після її смерті спадкоємцем був [PERSON] батько позивача. Вказану земельну часку (пай) [PERSON] не успадковував. 17.03.1994 року був зареєстрований Державний акт на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства ім. Дзержинського. В додатку до вказаного списку за № 381 значилась померла [PERSON] . Сертифікат про право власності на частку(пай) на ім`я [PERSON] не видавався. [INFO] [PERSON] помер. Позивач є спадкоємцем [PERSON] . Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Викладене приводить суд довисновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити, так як після смерті [PERSON] спадщина у вигляді земельної частки була відсутня. Судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] . Мотивував таким сторони є власниками вказаної квартири. Відповідачі перешкоджають у користуванні позивачу квартирою. Позивач вважає, що йому у користування слід виділити житлову кімнату площею 11,9 кв. м.; у користування відповідачам слід виділити житлову кімнату, площею 17,4 кв.м,; в загальному користуванні залишити: кухню - 8,7 кв.м., туалет - 1,2 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., коридор - 10,5 кв.м. з вбудованою шафою - 1,1 кв.м. та лоджію - 2,6 кв.м. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомленими, до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи у її відсутність чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку Суд, дослідивши матеріали справи приходить до такого. [PERSON] , [PERSON] , - [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло віл 08.12.1998 року./а.с.7/ Квартира [ADDRESS] складається з таких приміщень : 1-а кімната - 11,9 кв.м., 2-а кімната - 17,4 кв.м., кухня - 8,7 кв.м., туалет - 1,2 кв.м., ванна кімната - 2,6 кв.м., коридор - 10,5 кв.м.,з вбудованою шафою - 1,1 кв.м. та лоджія - 2,6 кв.м. Загальна площа квартири - 54,5 кв.м. Вказане підтверджується копією технічного паспорту./а.с. 8-9/ Між сторонами відсутня домовленість про порядок користування квартирою. Відповідачі перешкоджають позивачу у користуванні квартирою. Частиною 1, 2 статті 355 ЦК України передбачено, що майно є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Статтею 368 ЦК України, передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Викладене приводить суд до висновку про те, що відповідачі перешкоджаючи позивачу користуватись квартирою порушують його права, що є підставою для задоволення позову . З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 704, 80 гривень , по 352,40 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив зобовязати відповідача виконати умови мирової угоди від 29.10.2014 року затвердженої Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області та стягнути на користь позивача 44\~500 грн. Мотивував тим,що [PERSON] завдав шкоду застрахованому в ПАТ автомобілю [NUMBER]. Позивачем була відшкодована вартість заподіяної шкоди у сумі 49500 грн. Для стягнення вказаної суми позивач звернувся до суду . 29.10.2014 року між сторонами була укладена мирова угода за якою відповідач погодився сплатити позивачу 49\~500 грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2014 року вказану угоду було визнано. Відповідач після укладення угоди сплатив тільки 5000 грн. Стягнути вказану суму за виконавчим документом не можливо , у звязку з відсутністю в ухвалі суду ознак та відомостей виконавчого документу. В судове засідання представник позивача не зявився . Заявою просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився . Про розгляд справи повідомлений . За таких умов суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд , дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2014 року було визнано мирову угоду між приватним акціонерним товариством «Українська пожежно страхова кампанія» в особі міжобласної дирекції « Дніпро» приватного акціонерного товариства « Українська пожежно страхова кампанія» та [PERSON], якою [PERSON] погодився з позовними вимогами позивача та прийняв на себе зобовязання сплачувати 49\~500 грн. згідно графіка до 31.10.2015 року. Вказане підтверджується копією мирової угоди від 29.10.2014 року та копією ухвали суду від 12.11.2014 року /а.с. 5,7/. [PERSON] за вказаною угодою сплатив 5000 гривень. /а.с.4/ Сума боргу становить 44\~500 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено,що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Викладене приводить суд до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 03 лютого 2000 року. Позов мотивує тим, що з відповідачем 03.02.2000 року уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області за актовим записом № 40. Спільне життя не склалося у звязку з різними поглядами подружжя на сімейне життя та обовязки, крім того, неможливість підтримувати спільне подружнє життя зумовлено роботою позивача військова служба у Збройних Силах України, часті відрядження за межі Львівської області. Постійні сварки призвели до того, що подружжя стало зовсім чужими людьми, можливості зберегти сімю немає, подружні відносини припинено з червня 2014 року. Від шлюбу є малолітні діти. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених у ньому. Пояснив, що сторони з 2014 року спільно не проживають, між ними втрачено почуття любові та поваги, а відтак спільного господарства не ведуть. Спору щодо розподілу майна чи місця проживання дітей між подружжям немає. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не зявилася із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та зі згоди представника позивача постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про одруження виданого 03.02.2000 року, шлюб між сторонами було укладено 03.02.2000 року та зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області за актовим записом № 40 (а.с.19). Від шлюбу у сторін є малолітні діти син [PERSON], 27.11.2002 року, та донька [PERSON], 22.11.2007 року. В судовому засіданні з пояснень представника позивача, судом встановлено, що позивач з відповідачем спільного господарства не ведуть, тому сімя існує лише формально, подружні відносини припинені, шлюб фактично розпався та немає можливості його зберегти, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, тому суд позов задовольняє. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 487,20 грн. судового збору, сплаченого останнім при поданні позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем 06.07.2007 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1425. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Від шлюбу у них дітей немає. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задоволити. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не зявилася із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомленою. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та ї постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії І- СГ № 274000 (а.с. 8), шлюб між сторонами було укладено 06.07.2007 року, актовий запис № 1425. Від шлюбу у сторін дітей немає. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства вони не ведуть, примирення та збереження їх сімї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову та поясненнями представника позивача. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 88 ЦПК України, зокрема відповідно до вимог ч. 1 даної статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Як вбачається з оригіналу квитанції № [NUMBER] від 29.03.2016 року (а.с. 4), позивачем при предявленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем 07.09.2002 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2343. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння, тривалий час не прживають разом, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у них 22.09.2004 року народилася донька [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не зявилася із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомленою. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії І- СГ № 276036 (а.с. 8), шлюб між сторонами було укладено 07.09.2002 року, актовий запис № 2343. Від шлюбу у сторін 22.09.2004 року народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцвом про її народження (а.с. 7). Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства вони не ведуть, примирення та збереження їх сімї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову та поясненнями позивача. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 88 ЦПК України, зокрема відповідно до вимог ч. 1 даної статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Як вбачається з оригіналу квитанції № 97 від 25.03.2016 року (а.с. 4), позивачем при предявленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, просив розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем 12.01.2010 року Виконкомом Винниківської міської ради м. Львова, актовий запис № 01. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння, спільного господарства вони фактично не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилася донька [PERSON] У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнала, просила розірвати шлюб зареєстрований з позивачем 12.01.2010 року Виконкомом Винниківської міської ради м. Львова, актовий запис № 01. Заслухваши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб (а.с. 16), шлюб між сторонами зареєстровано 12.01.2010 року Виконкомом Винниківської міської ради м. Львова, актовий запис № 01. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 17,18). Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства вони не ведуть, примирення та збереження їх сім'ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, поясненнями сторін даними у судовому засіданні. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними підлягає розірваню. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved