Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що йому належить квартира [ADDRESS]. 26.04.2006р. він з відповідачкою уклав спадковий договір, відповідно до якого відповідачка стане набувачем майна після його смерті, при цьому відповідачка зобов'язалася забезпечувати його продуктами харчування, одягом, доглядати за ним, надавати грошову та іншу допомогу. Після укладання договору відповідачка ні разу його не відвідала, допомогу не надавала. На даний час його стан здоров'я погіршився, у зв'язку з чим позивач просить розірвати спадкової договір, скасувати заборону відчуження майна - зазначеної квартири. Позивач просить розглядати справу за його відсутності. Відповідачка у попередньому судовому засіданні заперечувала проти позову, але в подальші судові засідання не з'являлась, письмові заперечення не надала. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідачки, та ухвалити заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами 26.04.2006 року був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом За цим договором відповідачка зобов'язалась виконувати передбачені в ньому умови і в разі його смерті набуває право власності на належне останньому майно - квартиру [ADDRESS]. У п.п. 5-6.3 спадкового договору передбачено, що за життя відчужувача на набувача покладається обов'язок виконувати такі дії: забезпечити позивача ліками, харчами, одягом, відвідувати позивача не рідше 3 раз на тиждень. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог, зазначених та доведених ним обставин. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1304 ЦК України передбачено, що спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 1307 ЦК України на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження. За загальним правилом розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Як вбачається із вимог позивача, викладених ним у позовній заяві , відповідачка не виконує взятих на себе за договором зобов'язань, порушує вимоги ст.1305 ЦК України. Позивач самостійно забезпечує свій побут, самостійно сплачує комунальні послуги. Відповідачка не купує йому ліків та не піклується про нього, не виконує його розпоряджень. Відповідачкою не доведено, що усі умови спадкового договору нею виконуються належним чином та, що вона виконує розпорядження позивача щодо належного догляду за ним. А отже позов підлягає задоволенню, а заборона щодо відчуження квартири підлягає скасуванню.

Outcome: approved