Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21.11.2013 року відповідач наніс йому легкі тілесні ушкодження у вигляді забитих ран губ, повний травматичний вивих першого верхнього лівого зуба, першого верхнього правого зуба, травматичний підвивих другого верхнього лівого зуба, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. У зв'язку з отриманими ушкодженнями, змушений був звернутися за медичною допомогою та проходити курс лікування в період з 22.11.2013 по 24.12.2013 року. За цей час, ним були витрачені грошові кошти на придбання медикаментів на загальну суму 3 055,45 грн. Окрім матеріальної шкоди, йому також була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, пов'язаних з ушкодженням здоров'я, яку оцінює у сумі 30 000 грн. У зв'язку з тим, що вина відповідача в заподіянні тілесних ушкоджень встановлена вироком суду, просить стягнути з [PERSON] на свою користь вищевказану матеріальну та моральну шкоду, а також покласти на нього судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являвся, проте надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та зазначив, що надані позивачем медичні документи, чеки не містять інформації, що дійсно витрачені останнім кошти пішли на його лікування. Моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. не визнав, оскільки вона нічим не підтверджена. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані по справі докази та надавши їм правову оцінку в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2013 року близько 23:50 год., [PERSON] знаходячись біля бару, розташованого в с. Таврійське, Голопристанського району, Херсонської області, через неприязні відносини, наніс [PERSON] два удари правою рукою в обличчя, чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді забитих ран губ, повний травматичний вивих першого верхнього лівого зуба, першого верхнього правого зуба, травматичний підвивих другого верхнього лівого зуба. Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 14.08.2014 року за вищевказаним фактом [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді громадських робіт строком двісті годин. Вирок набрав законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно висновку експерта № 1895 від 22.11.2013 року, [PERSON] було завдано легкі тілесні ушкодження у вигляді забитих ран губ, повний травматичний вивих першого верхнього лівого зуба, першого верхнього правого зуба, травматичний підвивих другого верхнього лівого зуба, крововиливи обличчя, лівої вушної раковини та садна обличчя. До матеріалів справи долучені фіскальні чеки на медикаменти, придбані в аптечному пункті № 14 Центральної районної аптеки в м. Гола Пристань на суму 259,45 грн., а також квитанції, які були витрачені на лікування та протезування зубів на загальну суму 2796 грн. в стоматологічному кабінеті «VitaStom» м. Гола Пристань. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд погоджується з запереченнями відповідача та не вбачає підстав для задоволення витрат на придбання медикаментів на суму 259,45 грн., оскільки їхнє призначення слугувало для лікування травми голови, що до справи немає ніякого відношення, оскільки вироком суду не було встановлено струсу головного мозку у потерпілого, при наявності якого використовуються зазначені в чеку препарати. Інші докази, які б підтверджували причинний зв'язок між завданими відповідачем позивачу тілесними ушкодженнями та отриманими травмами голови, суду надано не було. Вимоги щодо стягнення суми матеріальної шкоди пов'язаної з лікуванням та протезуванням зубів є правомірними та обґрунтованими, оскільки підтверджуються встановленими вироком суду обставинами та долученими до справи квитанціями, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Що ж стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то в цій частині суд виходить з наступних норм права та обставин справи. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом. Згідно положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Правова позиція Верховного Суду України з цього питання викладена в абзаці 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Звертаючись до суду позивач в позовній заяві вказував, що діями відповідача була принижена його гідність, яка вплинула на підрив його авторитету та поваги серед оточуючих. Крім цього, зазначив, що понесена ним моральна шкода полягає в переживанні фізичних та психічних страждань внаслідок пошкодження здоров'я та фізичного болю від тілесних ушкоджень, в результаті отримання яких погіршився його сон, він став часто відчувати головну та зубну біль. Душевні хвилювання його батьків, викликані побоюванням за його здоров'я, що також спровокувало у нього сильні моральні переживання. Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 9 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер та обсяг пережитого фізичного болю позивачем та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час і зусилля, необхідних йому для відновлення попереднього стану та виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 3 000 грн., оскільки ця сума є достатньою для компенсації моральних переживань та такою, що відповідає обставинам справи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial