Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач [PERSON] своєчасно не сплачувала кредит, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є поручителями за таким договором. Просять стягнути достроково солідарно з відповідачів суму боргу за договором кредитної лінії № 13\\МК\\2007-980 від 26.03.2007 року, додаткової угоди № 1 від 26.03.2007 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Пояснила, що між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, відкрито відновлювану кредитну лінію в сумі 100000 грн. на строк до 26.03.2014 р. зі сплатою 20% річних. В якості забезпечення виконання [PERSON] взятих зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором, між Банком та [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки. Відповідачі належним чином свої зобов'язання не виконали, та станом на 13.01.2014 р. виникла заборгованість, яка становить 56196,13 грн.. Просить суд стягнути достроково солідарно з [PERSON] та [PERSON] 56196,13 грн., та достроково солідарно з [PERSON] та [PERSON] 56196,13 грн. Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали. [PERSON] суду пояснила, що у період з 20.04.2007 р. по 15.08.2007 р. вона сплачувала кредит через касу банку по 2660 грн. щомісяця. У серпні 2007 року вона хотіла сплатити за кредитом 35000 грн., але менеджер банку [PERSON] сказала, що так сплачувати кредит неможливо, та порекомендувала покласти кошти на рахунок банку, звідки банк самостійно буде переводити кошти на кредитну лінію для погашення кредиту. 20.08.2007 р. вона дала [PERSON] для погашення кредиту 35000 грн., які остання передала в касу банку на рахунок № [NUMBER], про що їй надала квитанцію. Крім того, [PERSON] їй повідомила, що суми погашення кредиту до 3000 грн. боржник сплачує самостійно в касі банку, а більші суми передаються менеджеру, та вона самостійно оформлює їх внесення. У період з 19.09.2007 р. по 13.05.2008 р. з її рахунку на кредитну лінію було перераховано 21300 грн.. З 13.05.2008 р. по 17.07.2008 року вона сплачувала кредит через касу. Крім того, нею передавались гроші менеджеру банку [PERSON] для погашення кредиту: 30.07.2008 р. - 6000 грн., 08.08.2008 р. - 6000 грн., 08.08.2008 р. - 14000 грн., 12.08.2008 р. - 5000 грн., 18.08.2008 р. - 6000 грн., 25.12.2008 р. - 18283,26 грн.. На всі ці суми у неї є відповідні квитанції. З 22.08.2008 р. по 20.01.2009 р. банком було перераховано з її рахунку 16000 грн. 24.12.2008 р. та 20.01.2009 р. за порадою менеджеру банку [PERSON] вона поклала по 15000 грн. на депозит на 1 місяць, після чого ці гроші банк, зі слів [PERSON], переведе на рахунок погашення кредиту. Але з 26.01.2009 р. всі рахунки банком були «заморожені», проте в банку її запевнили, що коли рахунки будуть «розморожені», то всі гроші одразу будуть переведені на погашення кредиту. Та 22.03.2010 р. на кредитний рахунок старшим менеджером банку з її депозиту було переведено 15290 грн. - за п'ять місяців. 20.04.2010 р. вона внесла для погашення кредиту 3000 грн., але банком гроші не були занесені на кредитну лінію. 20.08.2010 р. нею був оплачений кредит в розмірі 23000 грн.. 16.07.2012 р. вона прийшла в банк, щоб закрити кредит, та звернулась до бухгалтера перевірити її кредитну лінію. При перевірці виявилось, що у неї переплата на 7843,94 грн., після чого [PERSON] звернувся до банку з заявою про закриття кредитної лінії та повернення переплаченої суми та протягом двох років від банку не було ніяких повідомлень, і лише у лютому 2014 року надійшов цей позов. Вважає, що заборгованість створена штучно, просить в задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] пояснення [PERSON] підтримали. Свідок [PERSON] суду пояснила, що дійсно вона з травня 2007 року працювала менеджером в банку «Надра». [PERSON] знає, між банком та нею було укладено кредитний договір. Претензій по погашення [PERSON] кредиту не було. Також [PERSON] було відкрито картковий рахунок, вона їй в цьому допомагала.Це було власною ініціативою [PERSON] Щодо списання грошей їй нічого не відомо. Суд, вислухавши представника позивача, відповідачів, представника відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 26 березня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 13/МК/2007-980 та додаткову угоду № 1, відповідно до яких [PERSON] було відкрито відновлювану кредитну лінію в сумі 100 000 грн. на строк до 26.03.2014 р. зі сплатою 20% річних (а.с. 5-6). За умовами цього договору [PERSON] зобов'язувалася повернути позивачу заборгованість за кредитом у повному обсязі, а також сплатити відсотки за його користування в розмірі та строки, передбачені кредитним договором, на рахунок № [NUMBER] в філії ВАТ КБ «Надра» Херсонське регіональне управління. Пунктом 8.1. вищевказаного договору передбачено, що у разі прострочення Позичальником строків сплати відсотків за користування Кредитом, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. А відповідно до пункту 8.2. Договору, за порушення строків повернення Кредиту та/чи сплати відсотків за користування Кредитом, Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню Кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у Графіку і визначених на дату прострочення. 26 березня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON], [PERSON] укладено договори поруки (а.с. 11, 12), за умовами яких останні зобов'язуються відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 13/МК/2007-980 від 26 березня 2007 р. Відповідно до графіку повернення кредиту та сплати відсотків (а.с. 7), [PERSON] повинна була сплачувати щомісячно 2659,3 грн., строк траншу - 60 місяців. Тобто, [PERSON] повинна була повернути банку 159558 грн. Як вбачається з розрахунку погашення [PERSON] кредитного договору № 13/МК/2007-980 від 26 березня 2007 р. (а.с. 142), нею за період з 20.04.2007 р. по 16.07.2012 р. було сплачено 135755,78 грн.. Після 16.07.2012 р. платежі для погашення кредиту не здійснювались. Судом встановлено, що [PERSON] у ВАТ КБ «Надра» були відкриті і інші рахунки. Так, відповідно до Договору № [NUMBER] строкового банківського вкладу (депозиту) від 21.11.2008 р., [PERSON] було відкрито вкладний рахунок № [NUMBER], на якій остання внесла 4000 грн. на строк 1 місяць (а.с. 146); Договору № [NUMBER] строкового банківського вкладу (депозиту) від 21.11.2008 р., [PERSON] було відкрито вкладний рахунок № [NUMBER], на якій остання внесла 14000 грн. на строк 1 місяць (а.с. 147); Договору № [NUMBER] строкового банківського вкладу (депозиту) від 24.12.2008 р., [PERSON] було відкрито вкладний рахунок № [NUMBER], на якій остання внесла 15000 грн. на строк 1 місяць (а.с. 145); відповідно до Договору № [NUMBER] строкового банківського вкладу (депозиту) від 26.01.2009 р., [PERSON] було відкрито вкладний рахунок № [NUMBER], на якій остання внесла 15000 грн. на строк 1 місяць (а.с. 144). Крім того, також було відкрито накопичувальний рахунок № [NUMBER], на який [PERSON] 08.08.2008 р. було покладено 14000 грн., що підтверджується квитанцією № 5033 (а.с. 45), та 20.08.2007 року - 35000 грн., що підтверджується квитанцією № 7445 (а.с. 71). Поточний (картковий) рахунок № [NUMBER], який вперше було поповнено 30.08.2007 р., загальний розмір оборотів по рахунку з 30.08.2007 р. по 16.07.2012 р. склав: поповнення - 72141,56 грн., списання - 72141,56 грн., що підтверджено поточним звітом за операціями по поточному (картковому) рахунку. Та поточний рахунок № [NUMBER], що підтверджується квитанціями про внесення на цей рахунок, власником якого є [PERSON] готівки (а.с. 50, 41). Квитанціями та меморіальними ордерами підтверджено, що [PERSON] на рахунки позивача, крім рахунку для повернення кредитних коштів, вносились грошові кошти: 20.08.2007 р. - 35000 грн. на рахунок [NUMBER] (а.с.71); 30.07.2008 р. - 6000 грн. на рахунок № [NUMBER] (а.с.43); 08.08.2008 р. - 14000 грн. на рахунок [NUMBER] (а.с.45); 12.08.2008 р. - 5000 грн. на рахунок № [NUMBER] (а.с.46); 18.08.2008 р. - 6000 грн. на рахунок № [NUMBER] (а.с.42); 18.08.2008 р. - 6000 грн. на рахунок № [NUMBER]; 25.12.2008 р. - 18283,26 грн. на рахунок № [NUMBER] (а.с.50); 20.04.2010 р. - 3000 грн. на рахунок № [NUMBER] (а.с.41). [PERSON] стверджує, що ці рахунки були відкриті для подальшого перерахування банком з них коштів для погашення кредиту. Проте, це не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. Досліджені договори строкового банківського вкладу (депозиту) не містять такого обов'язку банку. Копії договорів про відкриття накопичувального рахунку № [NUMBER], поточного (карткового) рахунку № [NUMBER] та поточного рахунку № [NUMBER] для встановлення обов'язку банку про перерахування коштів з цих рахунків на кредитний рахунок з метою погашення кредиту - суду для дослідження не надавались, хоча відповідно до с. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до відповіді банку гроші з таких рахунків були списані(отримані відповідачем) готівкою. Відповідач [PERSON] в суді таке заперечила. Банк було зобов*язано надати підтвердження отримання таких коштів [PERSON].( надання квитанцій або інше), але згідно відповіді банку такі документи не збереглися. Але такі обставини не можуть бути доказом того, що кошти з зазначених вище рахунків були призначені (перераховані) для платежу кредитної лінії, такі обставини можуть бути використані [PERSON] для позову до банку про стягнення таких коштів, але це не є предметом розгляду в цій справі. Частиною 3 статті 1068 ЦК України визначено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Доказів того, що [PERSON] при відкритті вищевказаних рахунків давала банку відповідні розпорядження - суду не надано. Судом, на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, було запропоновано сторонам заявити клопотання про призначення судової економічної експертизи для вирішення питання щодо перерахування коштів за погашення кредиту з інших рахунків [PERSON], відкритих у ВАТ КБ «Надра», та попереджено про наслідки не вчинення цієї процесуальної дії, але відповідне клопотання до суду не надійшло. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором, а [PERSON] та [PERSON] зобов'язання за договорами поруки належним чином не виконали, внаслідок чого станом на 13 січня 2014 р. виникла заборгованість в розмірі 56196,13 грн., яка складається з: - пені за порушення строків платежів по кредиту - 4969,4 грн.; - пені за порушення строків платежів по відсоткам - 528,43 грн.; - заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом - 11098,02 грн.; - штрафу за порушення положень кредитного договору - 2332,12 грн.; - заборгованості по кредиту з урахуванням індексу інфляції - 1308,26 грн.; - заборгованості по відсоткам з урахуванням індексу інфляції - 415,54 грн.; - заборгованості по кредиту - 35544,37 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с. 4). Відповідно до положень статті 1054 ЦК України до відношень за кредитним договором застосовуються положення про позику. За нормами ст.ст. 1048-1050 ЦК України позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких встановлюється договором, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві в строк та в порядку, визначеному зобов'язаннями. У випадку порушення зобов'язань щодо повернення позики, позичальник несе відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та проценти встановлені договором. Крім того, відповідно до ст.ст. 546, 547 ЦК України зобов'язання може бути забезпечено неустойкою (пенею), розмір якої визначається умовами договору. За нормами ст.ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку у кредитора виникає у випадку порушення боржником виконання зобов'язання незалежно від наявності у кредитора збитків. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частин позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Згідно положень частини 1 статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені неї і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 561,96 грн., що підтверджено меморіальним ордером (а.с. 1). Тому з відповідачів також слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved