Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» суму в 49 000,0 гривень на п/р 26501310093801 у Акціонерному банку «Південний», м. Одеса, МФО 328209; стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» суму в 13 358,17 гривень, а також судові витрати, посилаючись на таке. 07.11.2013 року у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої [PERSON], керуючи автомобілем марки «Nissan Primera», д/н [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить [PERSON], внаслідок чого автомобіль останньої одержав механічні пошкодження. Болградським районним судом Одеської області 18.12.2013 року ухвалено постанову про визнання [PERSON] винним у скоєні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент ДТП автомобіль «Toyta Corolla», д/н [NUMBER], був застрахований ПрАТ СК «Теком» за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 352-12 Д/Т/АТ від 06.11.2012 року, внаслідок чого потерпілій особі було виплачено страхове відшкодування у розмірі 62 558,17 гривень. При цьому, відповідальність водія автомобіля «Nissan Primera», д/н [NUMBER], була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» згідно страхового полісу №АС/8604534, на підставі чого позивач звернувся до відповідачів із вказаним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року провадження по справі в частині позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» закрито. Відповідач в судове засідання не з'явився неодноразово, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд у зв'язку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути позов за його відсутності, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Як встановлено в судовому засіданні, 07.11.2013 року у м. Одесі відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої [PERSON], керуючи автомобілем марки «Nissan Primera», д/н [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Corolla», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль останньої одержав механічні пошкодження. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Toyota Corolla», д/н [NUMBER], завдано механізмі ушкоджень, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП згідно постанови Болградського районного суду Одеської області від 18.12.2013 року по справі № 3/497/1556/13 визнано відповідача у цій справі [PERSON] На момент ДТП автомобіль марки «Toyota Corolla», д/н [NUMBER], був застрахований ПрАТ СК «Теком», про що свідчить договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №352-12 Д/Т/АТ від 06.11.2012 року, укладений між позивачем та [PERSON]. Згідно висновку експерта № 5069 від 14.11.2013 року, доповнення до висновку експерта від 29.01.2014 року, розмір завданої шкоди володільцю транспортного засобу «Toyota Corolla», д/н [NUMBER], складає 62 558,17 гривень. В порядку виконання укладеного договору страхування, відповідно до страхового акту № 606 від 10.12.2013 року, доповнення до страхового акту від 31.01.2014 року, висновку експерта № 5069 від 14.11.2013 року, доповненням до висновку експерта від 29.01.2014 року, позивачем за заявою страхувальнику була сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 62 558,17 гривень, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями №№ 4637, 3636. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У відповідності до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Зазначена норма реалізовано й положеннями спеціального закону, що регулює спірні правовідносини: згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, відшкодувавши власнику майна суму збитків шляхом сплати страхового платежу, а також встановивши доведеність наявності вини у діях відповідача, суд вважає, що у відповідності до положень ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до позивача перейшло право вимоги до відповідача в порядку суброгації, оскільки відбулася зміна кредитора у існуючих зобов'язаннях. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за якою при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При цьому, відповідальність [PERSON] як водія автомобіля марки «Nissan Primera», д/н [NUMBER], була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» згідно страхового полісу №АС/8604534. Як вбачається з вказаного полісу, ліміт відповідальності за договором страхування складає 50 000,0 гривень. Згідно п.36.6. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування - в даному випадку [PERSON] Розмір франшизи згідно укладеного договору страхування складає 1 000,0 гривень. У відповідності до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» у відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зобов'язане відшкодувати витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тобто матеріальний збиток у розмірі 49 000,0 гривень (вартість ремонту автомобіля 50000.0 гривень за вирахуванням розміру франшизи - 1 000,0 гривень), а відповідач [PERSON] згідно зі ст.1194 ЦК України зобов'язаний відшкодувати відповідну різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що становить 13 558,17 гривень. Отже, враховуючи що провадження по справі у частині позовних вимог до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» закрито, суд має задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача [PERSON] суму в розмірі 13 558,17 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню не у повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Згідно ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: partial