Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив скасувати постанову приватного нотаріуса Ічнянського районного нотаріального округу Варзагер Л.Ф., від 07 листопада 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - посвідченні договору про продаж земельної ділянки та зобов'язати приватного нотаріуса Варзагер Л.Ф. посвідчити договір про продаж належної йому земельної ділянки. Вказані вимоги мотивовані тим, що рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2016 року за позивачем визнано право в порядку спадкування на земельну частку (пай) розміром 4,62 га згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. На момент оформлення спадщини і на даний час він був і залишається громадянином Російської Федерації, тому намагався виконати вимоги ч. 4 ст. 81 ЗК України, звернувшись до приватного нотаріуса з питанням продажу успадкованої ним земельної ділянки. Однак постановою приватного нотаріуса від 07 листопада 2016 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що дана земельна ділянка набута у власність не в результаті успадкування, а отримана у власність у результаті виділення земельної частки (паю), що не надає йому можливості скористатися ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України щодо обов'язку іноземця по відчуженню земельної ділянки. Вважає, що приватним нотаріусом безпідставно було відмовлено йому у посвідченні договору про продаж вказаної земельної ділянки, належної йому на праві власності, яке він набув у порядку спадкування після своєї померлої матері. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач - приватний нотаріус Ічнянського районного нотаріального округу Варзагер Л.Ф. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з посиланням на те, що причиною відмови у посвідченні договору про продаж земельної ділянки [PERSON] було неправомірне набуття останнім права власності на земельну ділянку та відсутність у земельному законодавстві передбачених підстав для продажу земельної ділянки іноземцем, отриманої ним у процесі виділенні її в натурі. Заслухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2016 року за позивачем [PERSON] визнано право у порядку спадкування на земельну частку (пай) розміром 4,62 га в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 01 жовтня 1996 року на підставі рішення Ічнянської РДА від 31 липня 1996 року № 177 та зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 288, належну померлій [INFO] [PERSON] (а.с. 5). У процесі оформлення спадкових прав позивача в.о. голови Ічнянської РДА було прийнято розпорядження № 92 від 25 квітня 2016 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок», у тому числі і [PERSON] (а.с. 6), після чого була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки [NUMBER] в натурі [PERSON] та виділено останньому 8,6488 га земельної ділянки (а.с. 16-32). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується наявність за позивачем зареєстрованої на праві власності земельної ділянки площею 8,6488 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Більмачівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області (а.с. 33-34). Реалізовуючи вимоги ч. 4 ст. 81 ЗК України позивач, як іноземець, в усній формі звернувся до приватного нотаріуса Ічнянського районного нотаріального округу Варзагер Л.Ф. з питанням посвідчення договору про продаж ним зазначеної вище земельної ділянки. Постановою приватного нотаріуса Ічнянського районного нотаріального округу Варзагер Л.Ф. від 07 листопада 2016 року [PERSON] відмовлено у посвідченні договору про продаж ним земельної ділянки. Підставою для відмови у посвідченні такого нотаріус вказав на те, що саме розпорядженням адміністрації майнові права на невизначену земельну ділянку трансформуються у право вланості на конкретну земельну ділянку. Прийняття такого розпорядження щодо іноземця є порушенням ч. 5 ст. 22, ч. 2, 3 ст. 81 ЗК України , а тому земельна ділянка останнім була набута неправомірно. Крім того, відповідно до частини 14 розділу Х «Перехідних положень» ЗК України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01 січня 2018 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок, які перебувають у власності громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства. Єдиним винятком із даної заборони є передбачений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України обов'язок іноземця по відчуженню земельної ділянки сільськогосподарського призначення, набутої у власність в результаті успадкування. Частина 5 ст. 22 ЗК України передбачає, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Відповідно до п. «в» ч. 3 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини, при цьому ч. 4 зазначеної статті покладається обов'язок іноземця по відчуженню земельної ділянки сільськогосподарського призначення, набутої у власність у результаті успадкування. Суд вважає, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку у порядку спадкування, незважаючи на те, що рішенням суду за ним спочатку було визнано тільки право на земельну частку (пай) у порядку спадкування без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату, що у подальшому стало підставою для виділення йому у натурі земельної ділянки та реєстрації за ним вже права власності на земельну ділянку з відповідною площею, а тому постанова приватного нотаріуса Варзагер Л.Ф. про відмову у вчиненні нотаріальної дії - посвідчення договору про продаж [PERSON] земельної ділянки не відповідає вимогам діючого законодавства України та протирічить ч. 1 ст. 41 Конституції України, як норми прямої дії. При цьому суд враховує, що ч. 5 ст. 22 ЗК України є загальною нормою, а ч. 3 та 4 ст. 81 ЗК України є спеціальними нормами, які дозволяють іноземцям та особам без громадянства набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої ст. 81 ЗК України у разі прийняття спадщини, однак зобов»язують такі землі протягом року відчужити.

Outcome: approved