Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що ним, на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, сплачено потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 29 950 гривень 71 копійку. Оскільки, позивач зазначає, що відповідач є винним в порушенні Правил дорожнього руху, на підставі статей 38, 39 і 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статей 1166, 1187, 1188 і 1191 ЦК України, до нього перейшло право вимоги до особи відповідальної за завдані збитки та просить стягнути з відповідача грошові кошти у вказаній сумі. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Постановою судді Шевченківського районного суду Київської області Притули Н.Г. від 22 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 761/18899/17 встановлено, що 27.05.2017 року, приблизно о 17 годині 50 хвилин в місті Києві, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Peugeot 607» державний номер [NUMBER] , при перестроюванні не надав перевагу в русі мотоциклу марки «BMW» номерний знак [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку водій автомобіля «Peugeot 607» мав намір перестроїтись та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим [PERSON] порушив пункт 10.3 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вказаною постановою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а. с. 11). Нормою частини 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Інший учасник вказаної ДТП - [PERSON] в порядку і на умовах передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив позивача про дану ДТП та звернувся із заявою від 17.07.2017 року про виплату страхового відшкодування, надавши відповідну довідку органів внутрішніх справ про ДТП, що підтверджується відповідними письмовими документами, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 8, 9, 10, 12, 13). Відповідно до Звіту № 3/08-Т3 про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу марки «BMW» реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 34 020 гривень 85 копійок (а.с. 15 - 18). На підставі Наказу позивача від 06.12.2017 року № 11335, на виконання вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем на користь [PERSON] сплачено страхове відшкодування в сумі 29 950 гривень 71 копійка, що підтверджується відповідним Платіжним дорученням № 1262456 від 07 грудня 2017 року (а.с. 19, 20, 22). Згідно із пунктом 38.1.2. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Як встановлено під час розгляду справи з матеріалів справи, відповідач був водієм транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; станом на дату ДТП його цивільно-правова відповідальність застрахована не була та він не є особою, зазначеною у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Норма пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Отже, слід зробити висновок, що на підставі частини першої статті 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, з відповідача в порядку регресу на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 29 950 гривень 71 копійка. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved