Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрував шлюб 16.10.1999 в Управлінні реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області, актовий запис № 1634. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на сімейне життя. Спільне господарство не ведеться, вони разом не проживають з вересня 2017 року. Фактично шлюбні відносини припинені. За таких обставин, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Примирення між ними неможливе. Судові витрати просить покласти на нього. У судове засідання сторони не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач надала заяву, в якій також просила слухати справу без її участі, зазначила, що позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище без змін. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.10.1999 в Управлінні реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області, актовий запис № 1634. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що відповідач позов визнала, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved