Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві та уточненій позовній заяві посилався на те, що в березні-червні 2007 року він надав в борг відповідачу 27920 дол. США, зі строком повернення після пред'явлення вимоги про повернення. Передача коштів відбувалася частинами так 03 березня 2007 року він надав йому 5000 дол. США; 04.05.2007 року - 10 тис. дол. США; на початку червня 2007 року - 5000 дол. США і 29 червня 2007 року - 7920 дол. США. Передача коштів відбувалася в присутності свідків, письмові розписки щодо отримання [PERSON] коштів в борг йому не надавалися. [PERSON] шахрайським шляхом заволодів його коштами, з цього приводу він неодноразово звертався до органів міліції та прокуратури, однак отримав постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. До сьогоднішнього дня [PERSON] йому кошти не повернув. Просив суд: визнати дійсним договір позики укладений 03.03.2007 року між ним та [PERSON]; стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 27920 дол. США, що складає 442532 грн. та стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Свідок [PERSON], знайомий позивача, розповів про те, що був свідком як [PERSON] біля СТО на Північному базарі передавав гроші - долари США [PERSON] Гроші він надавав в борг на лікування матері [PERSON] Свідок [PERSON], знайомий позивача, знайомий з [PERSON] біля 20 років, ще зі школи. Був свідком передачі коштів доларів США в гаражному кооперативі. Свідок [PERSON], знайомий позивача та відповідача, із [PERSON] навчались в одній школі. Він познайомив [PERSON] із [PERSON] Розповів про те, що [PERSON] продав свою квартиру та надав в борг [PERSON] грошові кошти. Зі слів позивача та відповідача знає про те, що [PERSON] надав в борг [PERSON] більше 27000 дол. США. Свідок [PERSON]., знайомий позивача з 2006 року, розповів про те, що він працював разом із [PERSON], у них був спільний бізнес. Він разом із [PERSON] збудували торговий кіоск, на вимогу [PERSON] кіоск було продано, всі кошти [PERSON] передав [PERSON] [PERSON] розповідав [PERSON] що в нього дуже хворіє мати і потрібні гроші на її лікування. Неодноразово був присутній при передачі коштів. Він особисто зустрічався із [PERSON] та просив його повернути гроші [PERSON] Свідок [PERSON], знайомий, розповів про те, що [PERSON] знає зі школи. Бачив як передавались кошти в АК « Автомобіліст». Свідок [PERSON], мати відповідача, розповіла про те, що її син взяв в борг у позивача 27920 дол. США. У сина не має можливості віддати борг. Його бізнес став збитковий. Обставини стають все гіршими. У неї була можливість віддати [PERSON] 200000 грн., однак той захотів щоб віддали всю суму, а в неї її немає. Їй шкода [PERSON], який з вини сина є безхатченко та живе в гаражах в якійсь будці. Кожного разу, коли вона проходить біля гаражного кооперативу вона приносить [PERSON] теплий одяг, харчі. Зі згоди позивача та представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, допитавши свідків, оглянувши відмовний матеріал №3670, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав Судом встановлено, що 18 травня 2012 року в Індустріальному РВ ДМУ було зареєстровано заяву [PERSON] про те, що [PERSON] в 2007 році взяв в нього в борг грошові кошти в розмірі 27920 дол. США та не віддає. Постановою дільничного інспектора міліції СДІМ Індустріального РВ ДМУ від 23.05.2012 року в порушені кримінальної справи за даним фактом відмовлено, у зв'язку з відсутністю ознак злочину за ст.190 КК України. 29.01.2013 року [PERSON] повторно звернувся до чергової частини Індустріального РВ ДМУ заявою про заволодіння [PERSON] шахрайським шляхом його грошовими коштами в розмірі 27920 дол. США. Постановою слідчого СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Савченко Є.М. від 23 березня 2013 року закрито кримінальне провадження №120130660000649 за фактом заволодіння шахрайським шляхом грошових коштів гр.[PERSON] у зв'язку з відсутністю в діях гр. [PERSON] події складу кримінального правопорушення. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Частина 2 ст.1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладеного договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передавання його позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Відповідно до ч.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що сторони в письмовій формі договори позики не укладали, однак недодержання сторонами обов'язкової письмової форми договору позики не є наслідком його недійсності, а лише ускладнює його підтвердження. Оскільки договори позики повинні були укладатися у письмовій формі і її не було додержано, тому суд не може взяти до уваги показання свідків, які всі підтвердили факти передачі грошових коштів позивачем відповідачу. Однак суд, відповідно до ст.218 ЦК України, бере до уваги письмові докази які були отримані слідчими органами на досудовому розслідуванні, а саме показання відповідача [PERSON], який підтвердив факт отримання в борг від [PERSON] грошових коштів докази, в розмірі 27920 дол. США, неможливість їх повернення у зв'язку із фінансовою скрутою ( а.с.86) та публікацію в газеті « Горожанин». Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення суми боргу підлягають задоволенню. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу, яка обрахована позивачем станом на 22.12.2014 року у розмірі 442532 грн. 00 коп. ( 27000,00 дол. США х 15,85 ( курс НБУ), позовні вимоги в частині визнання дійсним договору позики задоволенню не підлягають оскільки не ґрунтуються на законі. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по справі від задоволених позовних вимог в розмірі 4546 грн.82 коп.

Outcome: partial