Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 27.02.2016 року відповідачка без дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснила самовільний поруб трьох сироростучих дерев породи клен 2 шт. та вільха 1 шт. на території гідрологічного заказника місцевого значення «Тернівській», чим порушила вимоги ст.ст.91, 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України». В наслідок таких незаконних дій навколишньому середовищу була заподіяна шкода в розмірі 7870 грн., яку просив стягнути з відповідачки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позові. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково та пояснила, що біля її присадибної ділянки росли декілька дерев, які у ході сильного вітру були пошкоджені. Помітивши це, вона вирішила їх спиляти та використати у власному господарстві, так як вона у сім`ї працює одна, а свекруха є пенсіонеркою. В подальшому її було притягнуто до адміністративної відповідальності за вказані дії. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до охоронного зобов`язання №37/2 від 28.01.2002 року Жуківська сільська рада взяла під охорону заповідний об`єкт гідрологічний заказник місцевого значення «Тернівський», що розташований на території Буринського району в заплаві річки Терн між селами Черепівка та Жуківка. При цьому, відповідно до п.п.3.6 розділу «Охорона» сільська рада зобов`язана, як землекористувач, вести охорону території заказника, рослинного і тваринного світу та дотримуватись передбаченого режиму, притягати до відповідальності порушників заповідного режиму, в необхідних випадках складати акти і сповіщати про факти порушень органи місцевого правопорядку та районної екологічної інспекції. Статтею 26 Закону України «Про природно-охоронний фонд України», передбачено, що на території заказника обмежується або забороняється мисливство та діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник. Відповідно до розділу 3 «Режим території та охорона» Положення про гідрологічний заказник місцевого значення «Тернівській», затвердженого начальником Державного управління екології та природних ресурсів в Сумській області 12.11.2001 року, на території гідрологічного заказника забороняється, в тому числі, рубка та пошкодження дерев і чагарників, заготівля лісових матеріалів. \~ \~ \~ \~27 лютого 2016 року, близько 11-ї години, відповідачка [PERSON] , усвідомлюючи, що в гідрологічному заказнику місцевого значення «Тернівський» заборонена будь-яка діяльність, окрім наукової, не маючи спеціального дозволу, здійснила незаконну порубку дерев, а саме клен 2 шт., вільха чорна 1 шт., які росли на території заказника неподалік від її господарства, що розташоване в [ADDRESS] , чим порушила ст.26 Закону України «Про природно-охоронний фонд України». Вказані обставини встановлені постановою судді від 18.05.2016 року, відповідно до якою [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.91 КУпАП і відповідно до ст. 22 КУпАП, за малозначністю вчиненого , звільнено від відповідальності, з оголенням усного зауваження (а.с.10-19). Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 3 статті 61 передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. При цьому частиною 4 цієї ж статі встановлено, що постанова суду по справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено цю постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи, що факт незаконної порубки дерев і вина відповідачки доведена постановою судді, суд вважає, що повторно вказані обставини доведенню не потребують відповідно до ч.3 та ч. 4 ст.61 ЦПК України. Відповідно до Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди (ст. 50) і зобов`язаний не заподіювати шкоди природі та відшкодовувати завдані ним збитки (ст. 66). Частиною 1 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст.68 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства\~України про\~охорону навколишнього\~природного середовища\~тягне за\~собою встановлену\~цим Законом\~та іншим\~законодавством України\~дисциплінарну,\~адміністративну,\~цивільну і\~кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Внаслідок самовільної порубки дерев відповідачкою на території природно-заповідного фонду навколишньому середовищу була заподіяна шкода у розмірі 7870 грн., яка була визначена згідно додатку №1 до\~Постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 року №541, що вбачається з розрахунку розміру шкоди, наданої позивачем (а.с.8). Вказаний розрахунок у суду сумнівів не викликає, оскільки відповідачка не спростувала його правильність. Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становище, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Судом встановлено, що відповідачка працює та отримує мінімальну заробітну плату, має на утриманні матір похилого віку, характеризується виключно позитивно, що підтверджується показами відповідачки, довідками з місця роботи, копією пенсійного посвідчення. Враховуючи вказані обставини, суд вважає їх істотними, оскільки стягнення шкоди в повному розмірі поставить відповідачку в тяжке матеріальне становище. За таких обставин, суд вважає можливим застосувати положення ч.4 ст.1193 ЦК України та зменшити розмір відшкодування завданої ним шкоди, стягнувши на її відшкодування 787 грн., задовольнивши позов частково. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial