Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаними позовними вимогами і просив визнати виконавчий напис, який вчинено 06.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу- Завалієвим А.А., таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що за вказаним виконавчим написом з нього стягнута заборгованість за кредитним договором від 19.03.2013 року, яка утворилась за період з 19.03.2013 року по 31.08.2017 року в розмірі 36831,58 грн. з яких: - 2624,82 грн. заборгованість зі сплати тіла кредиту; - 28676,68 грн. заборгованість за відсотками; - 3300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; - 500,00 грн. заборгованість по штрафам (фіксована частина); - 1730,00 грн. заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості. Вказаний виконавчий напис нотаріуса, на думку позивача, є таким що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис виданий у відсутність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у даному виконавчому написі зазначено заборгованість, яка виникла в період з 19.03.2013 року по 31.08.2017 року., що значно перевищує трирічний термін визначений законодавством та підтверджує те, що розмір заборгованості є спірним. Також позивач посилається на те, що здійснивши виконавчий напис, нотаріус не перевірив та не впевнився, що заборгованість, щодо якої кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірною і не взяв до уваги, що боржник мешкає на території де проводиться антитерористична операція, а відповідно до ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Крім того позивач вказує на те, що розрахунок заборгованості, наданий нотаріусу не є безспірним, оскільки кредитор неправомірно нарахував суму відсотків на кредитну заборгованість виходячи з ставки 34,8% з 01.09.2014 року та з 43,2% - з 01.04.2015 року. Позивач зазначає, що збільшення процентної ставки кредитором є неправомірним, оскільки розмір фіксованої процентної ставки банком був змінений в односторонньому порядку без його згоди, оскільки ніяких повідомлень про зміну умов кредитного договору в частині збільшення процентної ставки не отримував. Також позивач зазначає, що нотаріусу банком не були надані для вчинення виконавчого напису усі необхідні документи, які передбачені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Позивач вказує на те, що всупереч вказаному нормативному акту, нотаріусу замість оригіналу кредитного договору була надана лише його копія, а в розрахунку заборгованості, яка надана банком нотаріусу, відсутня відмітка про непогашену заборгованість та строки її погашення. Виходячи з наведеного, позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису розмір заборгованості щодо якої банк просив вчинити напис не був безспірним і тому просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з»явився. В матеріалах справи мається заява про розгляд справи без його участі за участю його представника - адвоката [PERSON]. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечуючи про заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце судового засідання в судове засідання не з»явився. По електронній пошті до суду, 06.07.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позов (а.с.--), в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає та вважає, що при вчиненні виконавчого напису були суворо дотримані всі вимоги ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Треті особи в судове засідання не з»явилися, надали заяви про проведення розгляду справи без їх участі. Враховуючи наведене, суд вважав можливим розглядати справу без участі не з»явившихся учасників справи та постановити, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. 19.03.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № б/н. 06.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис за заявою ПАТ КБ «Приватбанк», за яким на підставі кредитного договору від 19.03.2013 року б/н та розрахунку заборгованості за договором за період з 19.03.2013 року по 31.08.2017 року, з [PERSON] стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» грошові кошти в розмірі 36831,58 грн. з яких: 2624,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 28676,68 грн. - заборгованість за відсотками.; 3300,00 грн. - заборгованість з пені та комісії; 500,00 грн. - заборгованість по штрафам(фіксована частина); 1730,08 грн. - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості). Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 14424. Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що він набирає чинності з дня його вчинення. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (даліПорядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: -якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; -за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Порядку), відповідно до п.1 якого такими документами є: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п.3.5. Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172(далі Перелік № 1172). Відповідно до п.2 Переліку № 1172, для одержання виконавчого напису заявник повинен надати нотаріусу в разі стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як вбачається з копій документів, наданих суду нотаріусом, які бралися до уваги останнім при вчиненні виконавчого напису (а.с. ---), йому були надані такі документи: заява ПАТ КБ «Приватбанк» від 26.09.2017 року, яка свідчить, що банк просив стягнути заборгованості з [PERSON] за кредитним договором б\\н від 19.03.2013 року в сумі 36831,58 грн., яка утворилась з 19.03.2013 року по 31.08.2017 року (за 1626 днів); анкета-заява о приєднанні до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від імені [PERSON]; розрахунок заборгованості за договором № б\\н від 18.03.2013 року; письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором б\\н від 19.03.2013 року, яка була направлена [PERSON]; документи, що підтверджують відправлення поштових листів з оголошеною цінністю; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.04.2017 року та від 04.12.2017 року (щодо реєстрації юридичної особи ПАТ КБ «Приватбанк»); Довіреність ПАТ КБ «Приватбанк» та інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів. З анкети-заяви, яка надана нотаріусу вбачається, що вона разом з Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договів про надання банківських послуг. Але, як вбачається з копій документів, які надані суду нотаріусом, на підставі яких останній вчиняв виконавчий напис, Пам'ятки клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, які за узгодженням сторін складають Договір про надання банківських послуг, ПАТ КБ «Приватбанк» нотаріусу не надав. Ненадання нотаріусу документів, які є складовими кредитного договору, та відсутність жодних відомостей щодо умов кредитування (розмір кредиту, відсоткова ставка, умови нарахування пені, штрафів, комісії) свідчать про порушення нотаріусом вимог пункту 2 Переліку документів щодо необхідності надання оригіналу кредитного договору, та підпункту 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку. В порушення вимог підпункту 6.2 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус взагалі не перевірив, чи передбачено умовами договору стягнення з боржника пені та штрафу. Нарахування штрафу в розмірі (500,00 грн. та 1730,08 грн.) витягом з рахунку боржника не підтверджено. Таким чином, суд вважає, що безспірність заборгованості [PERSON] для вчинення нотаріального напису належним чином не доведена. Крім того, з наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису документів, а також зі змісту виконавчого напису вбачається, що заборгованість, яка стягнута за виконавчим написом виникла в період з 19.03.2013 року по 31.08.2017 рік, значно перевищує трирічний термін визначений законодавством (ст..88 ЗУ «Про нотаріат») та підтверджує, що розмір заборгованості є спірним. При цьому суд зазначає, що будь-яких документів, які б свідчили про те, що між сторонами кредитного договору, на підставі ст.259 ЦК України, була збільшена позовна давність, кредитор до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу не надавав. Крім того, відповідно до статті 258 ЦК до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже, відповідно до підпунктів 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис щодо вимог про стягнення пені та штрафу видається лише в межах річного строку. Проте, розмір стягнення неустойки, за розрахунком заборгованості нарахований з 31.12.2014 року. Таким чином, суд вважає встановленим, що при вчиненні виконавчого напису нотаріуса від 4 травня 2017 року були порушені вимоги статей 87,88 Закону «Про нотаріат» та пункту 3 Порядку. Також суд звертає увагу на те, що вказаним виконавчим написом з позивача стягнута заборгованість за пенею та комісією. Суми за пенею та комісією, згідно розрахунку заборгованості, виникли з 31.12.2014 року. Також з [PERSON] за виконавчим написом стягнута заборгованість по штрафам (фіксована частина та відсоток від суми заборгованості). Статтею 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є особою, яка зареєстрована в [ADDRESS] з 27.11.2014 року. Місто Добропілля входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р. Крім того, місто Добропілля входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р. Враховуючи наведене, суд вважає, що банк, в силу ЗУ № 1669-VII не мав права стягувати з [PERSON] після 14.04.2014 року пеню та штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором. Вказане також свідчить про те, що розмір заборгованості наданий нотаріусу на момент вчинення виконавчого напису був спірним. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі. Посилання відповідача у відзиві на безспірність вимоги (у розумінні пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку та пункту 2 Переліку документів) спростовується вищенаведеним аналізом цих норм та переліком документів, дійсно наданих нотаріусу стягувачем. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved