Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 29.04.2013 року між нею та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу № 263L/1400/586308, згідно якого вона як сторона за Договором розмістила на депозитному рахунку [NUMBER] вклад в іноземній валюті з правом поповнення в розмірі на день розміщення 16000,00 доларів США строком до 04.05.2014 року включно з нарахуванням відсотків 9,75% річних з їх виплатою в кінці строку депозиту на умовах, визначених договором. 29.04.2013 року нею було внесено на депозитний рахунок [NUMBER] суму в розмірі 1000,00 доларів США, що підтверджується квитанцією №9999181068 від 29.04.2013 року. На виконання умов договору 16.07.2013 року нею було поповнено вказаний рахунок на суму 4000,00 доларів США згідно квитанції №331872 від 16.07.2013 року та 27.01.2014 року на суму 11000,00 доларів США згідно квитанції №463473 від 27.01.2014 року, таким чином сума вкладу складає 32 000,00 доларів США. 30.04.2014 року вона звернулася до Відділення 1400 Дніпропетровської дирекції ПАТ «БАНК ФОРУМ», де нею було розміщено депозит, з заявою щодо виплати належних їй грошових коштів, проте депозит відповідачем не повернуто, згодом їй стало відомо про прийняття щодо відповідача рішення №14 від 14.03.2014 року щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БАНК ФОРУМ». Згідно виписці по вказаному договору, наданої відповідачем, сума нарахованих відсотків за договором станом на 03.05.2014 року складає 2268,68 доларів США. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму банківського вкладу у розмірі 32000,00 доларів США та нарахованих відсотків за договором у сумі 2268,68 доларів США, а всього 34 268,68 доларів США. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на впровадження у банку тимчасової адміністрації. Вислухавши осіб, які з»явилися, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, а ч. 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблені юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. У відповідності зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 р. № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які вставлені договором. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до ч.2 ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено у судовому засіданні, 29.04.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу № 263L/1400/586308, згідно якого позивач розмістила на депозитному рахунку [NUMBER] вклад в іноземній валюті з правом поповнення в розмірі на день розміщення 16000,00 доларів США строком до 04.05.2014 року включно з нарахуванням відсотків 9,75% річних з їх виплатою в кінці строку депозиту на умовах, визначених договором. 29.04.2013 року позивачем було внесено на депозитний рахунок [NUMBER] суму в розмірі 1000,00 доларів США, що підтверджується квитанцією №9999181068 від 29.04.2013 року. На виконання умов договору 16.07.2013 року позивачем було поповнено вказаний рахунок на суму 4000,00 доларів США згідно квитанції №331872 від 16.07.2013 року та 27.01.2014 року - на суму 11000,00 доларів США згідно квитанції №463473 від 27.01.2014 року, таким чином сума вкладу переданого позивачем банку всього складає 32 000,00 доларів США. Встановлено, що в зв»язку з закінченням дії договору 30.04.2014 року позивач звернулася до банку з заявою про повернення вкладу та виплату відсотків, на що їй було про неможливість здійснення такої виплати в зв»язку із введенням тимчасової адміністрації. Згідно виписки по вказаному договору, наданої відповідачем, сума нарахованих відсотків за договором станом на 03.05.2014 року складає 2268,68 доларів США. Таким чином, сума вкладу позивачу відповідачем не повернута та відсотки не виплачені. Зважаючи на те, що внесок в загальному розмірі 32000,00 доларів, який перебуває на вищезазначеному рахунку у відповідача, належить позивачці на праві приватної власності, вона має право вимагати від відповідача повернення вказаних грошових коштів, що відповідає ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума банківського вкладу у розмірі 32000,00 доларів США, нараховані відсотки у розмірі 2 268,68 доларів США, а всього 34 268,68 доларів США. Будь-яких належних та допустимих доказів в спростування вимог позивача відповідачем суду не надано. В запереченні проти позовних вимог, наданих суду, та в судовому засіданні представник відповідача посилається на те, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 14 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БАНК ФОРУМ» строком на три місяці з 14.03.2014 по 13.06.2014 року. Разом з цим, суд вважає ці твердження не обґрунтованими та можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, зважаючи на встановлені судом вищенаведені обставини. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved