Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом до відповідача, яким остаточно просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором № 010-2/07/1-620-07 від 24.05.2007 в сумі 96604,93 доларів США. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 24.05.2007 між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] банк Аваль» в особі обласної дирекції АТ «[PERSON] банк Аваль» та з [PERSON] укладений кредитний договір № 010-2/07/1-620-07, за умовами якого [PERSON] надано кредит у сумі 250000 доларів США з встановленою відсотковою ставкою 12% річних терміном до 25.05.2017. Відповідно до п.1.11 кредитного договору, усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за їх користування, повинні здійснюватися позичальником у валюті кредиту, в строки та на умовах встановлених договором. 15.07.2013 у звязку із невиконанням [PERSON] зобовязань і виниклої заборгованості, банк звернувся до суду із позовом. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.04.2014 позовні вимоги задоволено та з [PERSON] стягнуто заборгованість у розмірі 654232,41грн разом із судовими витратами. 08.08.2014 Орджонікідзевським ВДВС ХМУЮ відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості. 16.04.2015 від примусового виконання виконавчого листа Московського районного суду м. Харкова, до банку надійшли грошові кошти в сумі 657673,41грн. Оскільки заборгованість за кредитним договором обліковується та повинна сплачуватися у валюті кредиту долар США, грошові кошти у вказаній сумі, що надійшли до банку і направлені на погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до положень законодавства України за курсом НБУ, який становив 21,986687 гривень за один долар США, тому 29755,84 доларів США направлені на погашення тіла кредиту та 3441грн. як відшкодування судового збору. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 14.09.2015 становить 96604,93 доларів США, з яких: - 48706,19 доларів США заборгованість за тілом кредиту; - 21833,09 доларів США заборгованість за відсотками та 26065,65 доларів США заборгованість за пенею. Представник позивач в судовому засіданні повністю підтримав вимоги уточненого позову, просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача з вимогами уточненого позову погодився частково, надавши письмові заперечення, яз яких вбачається, що у [PERSON] відсутня заборгованість перед банком, т.я. рішенням суду від 15.05.2014 з останнього стягнуто 654232,41грн. і виконано станом на 04.07.2015. Відповідач визнає суму несплачених відсотків в розмірі 15735,4 доларів США та несплаченої пені за тіло кредиту та за відсотки в сумі 9143,71 доларів США. Суд вивчивши доводи позивача,заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, в вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Так, 24.05.2007 між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] банк Аваль» в особі обласної дирекції АТ «[PERSON] банк Аваль» та з [PERSON] укладений кредитний договір № 010-2/07/1-620-07, за умовами якого [PERSON] надано кредит у сумі 250000 доларів США з встановленою відсотковою ставкою 12% річних терміном до 25.05.2017. Відповідно до п.1.11 кредитного договору, усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за їх користування, повинні здійснюватися позичальником у валюті кредиту, в строки та на умовах встановлених договором. Як вбачається із вказаного кредитного договору відповідач, будучи ознайомленим із умовами кредитування, особисто підписав договір. Свої зобовязання банк виконав цілком в обговорений у договорі термін (а.с. 11.12 ). Відповідач свої зобовязання щодо повернення суми кредиту порушив, у звязку з чим банк звернувся до суду із позовом. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.04.2014 позовні вимоги задоволено та з [PERSON] стягнуто заборгованість у розмірі 654232,41грн разом із судовими витратами. 08.08.2014 Орджонікідзевським ВДВС ХМУЮ відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості. 16.04.2015 від примусового виконання виконавчого листа Московського районного суду м. Харкова, до банку надійшли грошові кошти в сумі 657673,41грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Далі, як встановлено, кошти, що надійшли до банку від виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.05.2014 в сумі 654230,30грн. направлені на погашення заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором відповідно до положень законодавства України за курсом НБУ станом на 17.07.2015, а саме, в сумі 29755,84 доларів США, залишок коштів на погашення заборгованості за судовим збором. Станом на 18.03.2015 згідно курсу встановленого НБУ 1 долар США складав 23,296787грн., отже, сума 654232,34грн. на вказану дату становила 28082,51 долар США і грошові кошти повинні були бути зарахованими 18.03.2015. Фактично банк зарахував грошові кошти тільки 17.07.2015. Таким чином, на суму 28082,51 долар США з 18.03.2015 по 17.07.2015 (121 день) нараховані відсотки в сумі 1117,14 доларів США. Отже, суд вважає, що заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором № 010-2/07/1-620-07 від 24.05.2007 станом на 14.09.2015 становить 95487, 79 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту 48706,19 доларів США; заборгованість за відсотками 20715,95 доларів США та заборгованість за пенею 26065,65 доларів США. Відповідно до ст. ст. 546, 611, 612, 624 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, що визначає ст. 625 ЦК України. Відповідно до правил ст. 1049 ЦК України позивальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі…що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Отже, суд надійшов до висновку, що вимоги позову є цілком обґрунтованими, належним чином підтверджені, однак підлягають частковому задоволенню. Далі, відповідно до ст.. 259 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналися або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч.ч.1,5 ст. 261 ЦК України). Як вбачається, що заборгованість [PERSON] перед банком виникла станом на 14.09.2015, прострочення виконання зобовязань з погашенням заборгованості, що передувало зверненню до суду в липні 2013, за тілом кредиту розпочалась з 30.03.2012, а за відсотками з 20.06.2013. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги. Після переривання перебігу позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ст.. 264 ЦК України). Після постановлення 15.05.2014 Московським районним судом м. Харкова рішення про стягнення заборгованості, з 16.05.2014 строк позовної давності поновлено до всіх позовних вимог банку, що виходять за межі трирічного строку відповідно до розрахунку заборгованості від 14.09.2015 та які не були погашені, після винесення судового рішення строк позовної давності розпочався з початку, тобто з 16.05.2014. Отже, суд вважає позовну давність позивачем не порушено, тому відсутні підстави для її застосування за вимогою відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial