Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування земельною ділянкою № 150 загальною площею 0,0600 га. в Садівниче товариство «Мрія» на території Харківського району Харківської області та розташованим на ній садовим будинком з допоміжними спорудами; усунути позивачу перешкоди у користуванні вказаним майном шляхом виселення з нього відповідача та звільнення цього майна від його речей. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач, як член Садівничого товариства «Мрія», 14 січня 2010 року продав позивачу за 120\~000 гривень садовий будинок з допоміжними спорудами, який розташований на земельній ділянці № 150 загальною площею 0,0600 га. в Садівничому товаристві «Мрія» на території Харківського району Харківської області, про що укладений письмовий договір. У звязку з продажем земельної ділянки № 150 і садовим будинком на ній, відповідач припинив своє членство в Садівничому товаристві «Мрія». Позивач, придбавши вказане нерухоме майно у власність став членом Садівничого товариства «Мрія» та отримав членську книжку садовода. Крім того, на ви конання вимог Статуту СТ «Мрія», позивач сплатив 13 січня 2010 року вступний внесок в розмірі 1000 гривень. Не зважаючи, що позивач став власником садового будинку і земельної ділянки № 150 в Садівничому товаристві «Мрія», відповідач не звільнив вказане нерухоме майно і продовжує безпідставно ним користуватись, що порушує право позивача вільно володіти і користуватися його майном, тому позивач звернувся до суду з позовом. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, також просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач в судове не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином. Представник третьої особи в судове не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Суду в якості доказів надані на ступні документи: договір купівлі-продажу від 14 січня 2010 року відповідно до якого [PERSON] як продавець передав, а [PERSON] як покупець, прийняв у власність садовий будинок з допоміжними спорудами, який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0600 га., що розташована на території Харківського району Харківської області, Садівниче товариство «Мрія», ділянка № 150; членська книжка садовода № 150 Садівничого товариства «Мрія» на імя [PERSON], що видана 14 січня 2010 року; квитанція до прибуткового касового ордера № 01/153 від 15 січня 2010 року про отримання Садівничим товариством «Мрія» від [PERSON] вступного внеску у розмірі 1000,00 грн.; Статут Садівничого товариства «Мрія»; Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та Довідка АА № 122592 щодо Садівничого товариства «Мрія»; Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Садівничого товариства «Мрія». Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статей 13 і 14 ЦК України передбачено, що цивільні права і цивільні обовязки особа здійснює у межах наданих чи встановлених договором або актами цивільного законодавства, За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правом власності, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності, відповідно до ст. 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, при цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення і у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України є нікчемним. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач 14 січня 2010 року уклали договір купівлі-продажу садового будинку на земельній ділянці у простій письмовій формі і договір нотаріально не посвідчений, тому на підставі ч. 1 ст.\~210\~та ч. 3 ст.\~640\~ЦК України до моменту державної реєстрації цей договір купівлі-продажу юридично не є укладеним і відсутні підстави вважати позивача власником садового будинку з допоміжними спорудами на земельній ділянці загальною площею 0,0600 га., на території Харківського району Харківської області, Садівниче товариство «Мрія», ділянка № 150, як відсутні підстави вважати відповідача, таким що втратив право користування цим нерухомим майном. Враховуючи, що позивач не є власником садового будинку в розумінні норм діючого цивільного законодавства, тому відсутні підстави вважати, що має місце порушення його прав власника на спірний садовий будинок, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог про виселення з нього відповідача та звільнення цього майна від речей відповідача. На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю та недоведеністю, при цьому не приймає до уваги докази, що не мають відношення до предмету спору. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем суд відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed