Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який під час розгляду справи було уточнено, до Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому вказав, що 13.01.1981 року він був прийнятий на роботу на посаду наладчика зварювального обладнання до ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури». Вказане вище підприємство було перетворене у Командитне товариство «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія». 09.02.2015 р. позивача було звільнено згідно ст. 38 КЗпП України. На підприємстві затримували заробітну плату, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 15 182,05 грн., але 23.03.2015 року відповідачем було частково виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі в розмірі 1925,00 грн., та 02.04.2015 року - в розмірі 1446,00 грн., а тому сума заборгованості по невиплаченій заробітній платі складає 11 811,05 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 11 811,05 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 11 474,56 грн. В судовому засіданні позивач підтримав уточнений позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, письмових заперечень суду щодо позову не надав. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутності представника відповідача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд надав рівні можливості сторонам у наданні доказів. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення законних прав призвели чи могли призвести до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав'язків і вимагають для нього додаткових зусиль організації свого життя. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Судом встановлено, що наказом № 9 від 29.12.1980 року 13 січня 1981 року [PERSON] було прийнято до заготівельно - зварювального цеху «Запорізького заводу високовольтної апаратури» на посаду наладчика зварювального обладнання, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.4). Згідно наказу № 16 від 02.02.2015 року [PERSON] 09 лютого 2015 року було звільнено за ст. 38 КЗпП України в зв'язку з виходом на пенсію. (а.с.4). 23.03.2015 року відповідачем було частково виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі в розмірі 1925,00 грн., та 02.04.2015 року - в розмірі 1446,00 грн., а тому сума заборгованості по невиплаченій заробітній платі складає 11 811,05 грн. У зв'язку з тим що за підприємством існує сума заборгованості по заробітній платі при звільненні позивача 09.02.2015 року, яка не сплачена на час розгляду справи, то у [PERSON] виникло право отримати середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати. Відповідно до розрахункових листків за грудень 2014 року та січень 2015 року, які надані бухгалтерією відповідача, середньоденна заробітна плата складає: 3765 грн. (грудень 2014 року) + 3765 грн. (січень 2015 року) : 42 робочі дні за два місяці (23 робочих днів у грудні 2014 року та 19 робочих днів у січні 2015 року) + 179 грн. 29 коп. Кількість днів затримки складає 64 дні (у лютому 2015 року - 19 днів, у березні 2015 року - 31 день, у квітні - 14 днів, усього 64 дні затримки). Середній заробіток за 64 дні, за час затримки розрахунку при звільненні складає: 179,29 грн.(середній заробіток за 1 робочий день) х 64 (кількість днів затримки розрахунку при звільненні) = 11 474,56 грн. Нарахування виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку має провадитися шляхом множення середньоденного заробітку позивача на число робочих днів. Виходячи із меж позовних вимог відносно цих виплат та застосовуючи п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженої постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, при середньоденному заробітку у розмірі 179,29 грн. за 64 робочих дні затримки розрахунку, сума, яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача за затримку розрахунку при його звільненні за період з 09.02.2015 року по 14.04.2015 року включно, становить 11 474,56 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 11 811,05 грн. і заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 11 474,56 грн. Відповідно до вимог, викладених в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку та інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. На момент розгляду позовної заяви належні позивачу при звільнені суми КТ «ЗЗВА - Вакатов» і Компанія» не сплачено, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 11 811,05 грн. - заборгованість по заробітної плати, 11 474,56 грн. - середній заробіток час затримки розрахунку при звільнені, а всього 23 285,61 грн. Рішення у частині присудження працівникові виплати заробітної плати підлягає негайному виконанню. Згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, в зв'язку з чим з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved