Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь відсотки за користування позиками у розмірі 17850 грн., 3% річних у розмірі 198 грн. 29 коп. та 1810 грн. 96 коп. - інфляційних втрат, а всього стягнути 19859 грн. 25 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 01.02.2011 року між ним та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, згідно якого відповідач отримала у нього в борг грошових коштів у розмірі 1000 грн. зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 15% на місяць, які зобов'язалась повернути у строк до 01.04.2011 року. 15.05.2011 року між ним та відповідачем знову було укладено договір позики у вигляді розписки, згідно якого остання отримала у нього у борг грошових коштів у розмірі 1500 грн. зі сплатою за користування грошовими коштами 15% на місяць, які зобов'язалась повернути у строк до 15.07.2011 року. Однак відповідач взяті на себе зобов'язання не виконувала. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2012 року, яке 11.12.2012 року набрало законно сили, було ухвалено стягнути з відповідача на його користь 2500 грн. - суми боргу за вказаними договорами позики, 750 грн. - відсотки за договорами позики, 98 грн. 43 коп. - 3% річних та 100 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди. Однак, у зв'язку з тим, що відповідач вказане рішення суду належним чином не виконує, на його думку у відповідача утворилась заборгованість за відсотками за користування грошовими коштами в загальному розмірі 17850 грн.(7500 грн. - заборгованість за відсотками на підставі договору позики від 01.02.2011 року за період з 01.04.2011 року по 01.06.2015 року та 10350 грн. - заборгованість за відсотками на підставі договору позики від 15.05.2011 року за період з 15.07.2011 року по 15.05.2015 року), 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 198 грн. 29 коп. та втрати від інфляції у розмірі 1810 грн. 96 коп. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати в розмірі 643 грн. 60 коп. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, але надала письмову заяву, в якій пред'явлені позовні вимоги визнала частково, з урахуванням вже сплачених нею грошових коштів за вказаними вище договорами позики. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Так, як убачається з матеріалів справи та відповідачем не заперечується, 01.02.2011 року та 15.05.2011 року між позивачем та відповідачем були укладені договори позики у вигляді розписок, згідно яких відповідач взяла у позивача в борг грошових коштів: 01.02.2011 року - 1000 грн., 15.05.2011 року - 1500 грн., зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 15% на місяць, які зобов'язалась повернути у строк до 01.04.2011 року та 15.07.2011 року відповідно (а.с.2, 10). Згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2012 року, яке 11.12.2012 року набрало законно сили, у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, було ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача 2500 грн. - суми боргу за вказаними договорами позики, 750 грн. - відсотки за договорами позики, 98 грн. 43 коп. - 3% річних та 100 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди (а.с.10). Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом установлено, що відповідач, яка як убачається з матеріалів справи змінила прізвище на «Крикун», ухвалене рішення суду виконала частково, а саме на день звернення позивача до суду з даним позовом, тобто станом на 04.06.2015 року повернула позивачу лише 450 грн. (а.с.20-27, 38). У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, оскільки на день звернення позивача до суду з даним позовом, відповідач своїх зобов'язань за договорами позики належним чином не виконала, ухвалене рішення суду від 15.11.2012 року виконала частково, повернувши позивачу лише 450 грн. та враховуючи той факт, що укладені договори позики не є розірваними, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача відсотків за користування грошовими коштами в загальному розмірі 17850 грн., що складаються із: 7500 грн. - заборгованість за відсотками на підставі договору позики від 01.02.2011 року за період з 01.04.2011 року по 01.06.2015 року та 10350 грн. - заборгованість за відсотками на підставі договору позики від 15.05.2011 року за період з 15.07.2011 року по 15.05.2015 року, та втрати від інфляції у розмірі 1810 грн. 96 коп. за період з грудня 2012 року по квітень 2015 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 198 грн. 29 коп., то суд зазначає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в укладених між позивачем та відповідачем договорах позики розмір процентів є чітко визначеним та становить 15% на місяць, а у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, суд зазначає, що не приймає до уваги заяву відповідача щодо часткового визнання позову з урахуванням вже сплачених нею грошових коштів за вказаними вище договорами позики, оскільки, як убачається з матеріалів справи, відповідач до часу звернення позивача з даним позовом повернула останньому у виконання ухваленого рішення суду від 15.11.2012 року лише 450 грн., тоді як 1827 грн. 32 коп. нею були сплачені позивачу в рахунок погашення заборгованості за вказаним рішенням суду вже у процесі розгляду даної справи. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у загальному розмірі 643 грн. 60 коп. (400 грн. - витрати на правову допомогу, 243 грн. 60 коп. - витрати пов'язані зі сплатою судового збору)(а.с.1, 14). Отже, за наведених вище обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial