Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 10 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 9900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов даного кредитного договору відповідач зобовязана була щомісячно повертати кредит та відсотки за користування кредитом. Однак, в порушення умов договору відповідач належно не виконувала взятого на себе зобовязання і своєчасно не вносила необхідні платежі. Станом на 15 листопада 2017 року вона має заборгованість за кредитним договором з урахуванням несплачених відсотків, пені та штрафних санкцій на загальну суму 20799,47 грн. (6990,22 грн. тіло кредиту, 6168,84 грн. відсотки за користування кредитом, 6173,77 грн. пеня, а також 500 грн. штраф (фіксована частина), 966,64 грн. штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 16 лютого 2018 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений пятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. З матеріалів справи вбачається, що відповідач 23 лютого 2018 року отримала копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками. У встановлений судом строк відзив не подала. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 10 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 9900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов даного кредитного договору відповідач зобовязана була щомісячно повертати кредит та відсотки за користування кредитом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Однак, судом встановлено, що в порушення умов вищевказаного кредитного договору, відповідач належно не виконувала взятого зобовязання і своєчасно не вносила необхідні платежі. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 15 листопада 2017 року вона має заборгованість за кредитним договором з урахуванням несплачених відсотків, пені та штрафних санкцій на загальну суму 20799,47 грн. (6990,22 грн. тіло кредиту, 6168,84 грн. відсотки за користування кредитом, 6173,77 грн. пеня, а також 500 грн. штраф (фіксована частина), 966,64 грн. штраф (процентна складова). Також відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Поряд з цим, аналізуючи зміст наданого представником позивача розрахунку, суд погоджується з розміром визначеної в ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить 6990,22 грн., водночас розмір визначених процентів вважає необґрунтованим, виходячи з наступного. Так, розрахунки щодо нарахування процентів за користування кредитом, пені та штрафів, представник позивача обґрунтовує умовами, викладеними у довідці та Умовами і правилами надання банківських послуг. Проте, надані представником позивача довідка та зазначені Умови і правила, всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», позичальником не підписані. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про те, що оригінали цих документів були передані кредитором відповідачу, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. Зазначений правовий висновок, який суд враховує у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, викладений в постановах Верховного суду України № 6-16цс15 від 11.03.2015, № 6-240цс14 від 11.02.2015, № 6-698цс15 від 10.06.2015, № 6-757цс від 01.07.2015, № 6-2320цс16 від 22.03.2017. Наявність у відповідача обовязку зі сплати процентів передбачена ч. 1 ст. 1054 ЦК України, але враховуючи зазначені вище обставини, розмір процентів у даному випадку має обраховуватися, виходячи з положень ч. 1 ст. 1048 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, у відповідності до яких, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором з 06 березня 2017 року. Отже, розмір процентів за період з 06 березня 2017 року по 15 листопада 2017 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи із суми поточної заборгованості в розмірі 6990,22 грн., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за вказаний період, становить 619,34 грн., що розраховується наступним чином: з 06.03.2017 р. по 13.04.2017 р. (ставка НБУ 14%, кількість днів 38) 101,88 грн.; з 14.04.2017 р. по 25.05.2017 р. (ставка НБУ 13%, кількість днів 41) 102,07 грн.; з 26.05.2017 р. по 26.10.2017 р. (ставка НБУ 12,5%, кількість днів 153) 366,27 грн.; з 27.10.2017 р. по 15.11.2017 р. (ставка НБУ 13,5%, кількість днів 19) 49,12 грн. Щодо стягнення з відповідача пені та штрафів суд вважає, що такі вимоги є безпідставними, оскільки сама анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалось вище, укладено не було. Таким чином, виходячи з вимог вищевказаних Законів суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 6990,22 грн. поточної заборгованості та 619,34 грн. заборгованості за процентами, а всього стягнути 7609,56 грн. заборгованості за кредитним договором. Також, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, стягнувши його в сумі 644,72 грн.

Outcome: partial