Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості. У позовній заяві вказував, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.07.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг». ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також законодавства України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій банком частці в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 31.12.2015 року має заборгованість 15 895,07 грн., яка складається з наступного: -1733,07 грн. - заборгованість за кредитом; -10 128,90 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; -2800,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -733,10 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, пояснив суду, що відповідач не виконала умов укладеного договору, допустила заборгованість, яка підлягає стягненню на їх користь, у відповідача відкрито один кредитний рахунок, проте доступ до нього можливий з не одної банківської картки. Розрахунок починається з 2012 року оскільки до цього часу заборгованості у відповідача не було. Останні платежі отримані банком в рахунок погашення заборгованості були здійснені 12.03.2013 року в м. Київ через термінал самообслуговування, та 30.04.2013 року в Золотонішському відділенні шляхом переказу коштів з картки працівника банку на карту відповідачки. Дані операції могли бути зроблені лише за наявності даних картки, яка знаходилася у відповідачки, в її присутності або іншою особою з її відому. Будь яких повернень невірно зарахованих коштів з рахунку відповідачки не відбувалося. Відповідач позов не визнала, пояснила суду, що дійсно підписувала заяву про отримання кредиту, проте даний заборгованість по ньому була повністю погашена, при видачі нової карточки кредитного договору не укладала. Вона користувалася отриманими у 2012 році коштами, проте жодних погашень боргу не здійснювала. Позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності - три роки, протягом яких вона не здійснювала платежі по погашенню боргу, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропущенням позивачем строків позовної давності. Вважає, що нараховуючи проценти і не звертаючись до суду позивач зловживав своїм правом. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд дійшов до наступного. З копії заяви [PERSON] від 02.07.2011 року вбачається, що остання виявила бажання оформити на своє ім'я кредитку «Універсальна», 55 днів пільгового періоду». З заяви вбачається, що відповідач ознайомився і згоден з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку». Порушенням позичальником термінів платежів за будь-якими із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш як на 120 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Заява підписана позичальником, разом з пам'яткою клієнта, «Умовами і правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку» становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Процентна ставка за кредитом складає 2,5 % на місяць на залишок заборгованості. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості дорівнює базовій процентній ставці за договором /30, яка нараховується за кожен день прострочення кредиту та 1% від заборгованості в місяць, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму 50 грн. та більше. З наданого позивачем розрахунку та пояснень представника позивача вбачається, що заборгованість виникала саме по договору укладеному з відповідачем 02.07.2011 року. Сама позивач підвередила той факт, що інших кредитних договорів з відповідачем вона не укладала. З наданого розрахунку вбачається, що відповідач отримав кошти по укладеному договору, але не виконав свої зобов'язання, внаслідок чого станом на 31.12.2015 року утворилася заборгованість у сумі 15 895 грн. 07 коп., а саме: -1733,07 грн. - заборгованість за кредитом; -10 128,90 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; -2800,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -733,10 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. Ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст.526, 527, 530 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Суд не приймає заперечення позивача і не вбачає підстав для відмови у позові з підстав пропущення позивачем строку позовної давності з наступних підстав. Так, відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України - позовна давність - це строк, у межах кого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4 ст.267 ЦК України). Ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач подав позов до суду 11 березня 2016 року. Згідно наданого розрахунку заборгованості остання сплата заборгованості по укладеному договору між сторонами відбулася за останній три роки відбулася 12.03.2013 року на суму 100 грн. та 30.04.2013 року на суму 120 грн. Факт сплати коштів підтверджується випискою за період з 01.01.1999 по 14.05.2016 року, основна картка [PERSON] [NUMBER]. Умови укладеного кредитного договору не містить обов'язку лише особисто здійснювати погашення кредиту. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається. Суд вважає, що відповідач, яка заперечує факт, що ні вона ні будь-хто з її відому не здійснював операції з повернення боргу, не надала суду жодних доказів своїм твердженням. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судові витрати потрібно стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України

Outcome: approved