Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму загальної заборгованості за кредитним договором в розмірі 33918,30 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.09.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі у розмірі 5433,27 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак відповідач взятих на себе зобов'язань за договором щодо порядку повернення суми кредиту та сплати за користування кредитом належним чином не виконав, чим порушив умови укладеного договору внаслідок чого, станом на 10.12.2014 року виникла заборгованість за договором на суму 77418,75 гривень. Рішенням Дніпровського районного суду, Дніпропетровської області від 19.05.2011 р. з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість в розмірі 31826,95 грн. Таким чином станом на 10.12.2014 р. заборгованість за кредитним договором №K3XRFA05050264 становить 33918,30 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечували представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12.09.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5433,27 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак відповідач взятих на себе зобов'язань за договором щодо порядку повернення суми кредиту та сплати за користування кредитом належним чином не виконав, чим порушив умови укладеного договору внаслідок чого, станом на 10.12.2014 року виникла заборгованість за договором на суму 77418,75 гривень. Рішенням Дніпровського районного суду, Дніпропетровської області від 19.05.2011 р. з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість в розмірі 45591,80 грн. Тому, станом на 10.12.2014 р. заборгованість за кредитним договором №K3XRFA05050264 в сумі 31826,95 грн та неустойка в розмірі 2091,35 грн дорівнює 33918,30 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума загальної заборгованості за договором в розмірі 33918,30 гривень. Також відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved