Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому вказав, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У період шлюбу, 17 березня 2012 року у сторін у справі народилася донька, [PERSON]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Донька залишилася проживати разом із матірю. Посилаючись на відсутність домовленості між ним та відповідачем щодо спілкування з донькою, недотримання відповідачем графіку зустрічей батька з донькою, що був встановлений розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 18 серпня 2016 року, позивач просить суд визначити способи участі батька, [PERSON], у вихованні доньки, [PERSON], та спілкуванні з нею шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з донькою за наступним графіком: -кожний перший та третій тиждень місяця - понеділок, середа з 7-30 години до 20-00 години, п`ятниця з 7-30 години до 20-00 години суботи без присутності матері (тобто з п`ятниці на суботу донька залишається з батьком за місцем його проживання у денний та нічний час); у вказані робочі дні батько відвозить доньку до дитячого навчального закладу та забирає доньку з дитячого навчального закладу; у всі дні батько проводить час з донькою без присутності матері за місцем його проживання та/або у спортивних, розвиваючих, навчальних, виховних, розважальних, культурних закладах, гуртках, секціях, місцях відпочинку, з урахуванням режиму дня, стану здоров`я доньки та її бажання; -кожен другий та четвертий тиждень місяця вівторок, четвер з 7-30 до 20-00 години, субота з 8-00 години до 16-00 години неділі без присутності матері (тобто з суботи на неділю донька залишається з батьком за місцем його проживання у денний та нічний час); у вказані робочі дні батько відвозить доньку до дитячого навчального закладу та забирає доньку з дитячого навчального закладу; у всі дні батько проводить час з донькою без присутності матері за місцем його проживання та/або у спортивних, розвиваючих, навчальних, виховних, розважальних, культурних закладах, гуртках, секціях, місцях відпочинку з урахуванням режиму дня, стану здоров`я доньки та її бажання; -щорічно взимку та влітку - спільний відпочинок батька разом з донькою, на час його відпустки, без присутності матері дитини, не менше чотирнадцяти днів поспіль, в тому числі, за межами міста, за умови своєчасного повідомлення матері про наміри проведення такого відпочинку, повідомлення про подальше місце перебування дитини; -зобов`язати відповідача, [PERSON], повідомляти [PERSON] про зміну місця проживання, місця перебування, місця навчання доньки, [PERSON], захворювання доньки та/або її матеріальні і нематеріальні потреби; узгоджувати з батьком всі важливі питання, що стосуються виховання доньки, в тому числі, але не виключно, відносно обрання дошкільного/шкільного дитячого навчального закладу, місця навчання доньки, виду спорту, яким буде займатись донька, часу та місця літнього і зимового відпочинку доньки разом з матір`ю або її родичами. У судовому засіданні позивач та його представник наполягли на заявлених позовних вимогах у повному обсязі, а відповідач заявила, що не визнає позовні вимоги, посилаючись те, що відповідач має заборгованість з оплати аліментів, а спілкування дитини із батьком, який, власне його й не відшукує, негативно впливає на неї. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені у висновку органу опіки та піклування щодо питання, яке вирішується судом. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], та відповідач, [PERSON], з 12 липня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області від 12 липня 2011 року. 17 березня 2012 року у сторін по справі народилась донька, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 195391 від 04 квітня 2012 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2016 року у справі № 336/1192/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON]. Вказане рішення [PERSON] виконується та підтверджується наданими позивачем квитанціями. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2016 року у справі № 336/1189/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу, донька, [PERSON] залишилась проживати з матір`ю, що не заперечується сторонами. Крім того, судом встановлено, що між сторонами по справі виникли конфліктні відносини через неврегульованість питання щодо участі позивача у вихованні доньки та спілкуванні з донькою, відповідач заперечує проти спілкування доньки з батьком без її присутності, посилаючись на вік та стать доньки. Розпорядженням голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 18 серпня 2016 року за № 601р розглянуто заяву позивача та надано право батьку зустрічатися з малолітньою донькою, [PERSON], за наступним графіком: за попередньою домовленістю сторін щотижня в будні дні, та кожну суботу місяця з 10.00 до 18.00 без присутності матері дитини, з правом відвідування місця проживання батька у м. Запоріжжі. Натомість, вказане розпорядження відповідачем не виконується, через що позивач звертався із заявою до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про невиконання [PERSON] розпорядження від 18 серпня 2016 року за № 601р. Крім того, з відповідачем, органами опіки та піклування неодноразово проводились бесіди щодо недопущення порушення вимог розпорядження голови районної адміністрації від 18 серпня 2016 року за № 601р та розяснювалися вимоги ст. 141 ст. 151 Сімейного кодексу України, щодо рівності права та обовязків батька та матері у вихованні дитини, що підтверджується листами районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 15 лютого 2017 року за № М-0034 та від 27 лютого 2017 року за № М-0057 На письмову заяву позивача до прокуратури Запорізької області щодо перевірки законності влаштування доньки [PERSON] до дошкільного навчального закладу № 83 «Чижик» та неправомірних дій працівників дошкільного навчального закладу листом від 03 лютого 2017 року за №19р прокуратура направила вищезазначену заяву за належністю до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. Судом також встановлено, що позивач є лікарем, працює у клубі екстремальних видів спорту на посаді лікаря, позитивно характеризується за місцем роботи. Відповідно довідки від 29 липня 2016 року, [PERSON] на обліку у КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» не перебуває. Відповідно до довідки від 01 серпня 2016 року, [PERSON] на диспансерному обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» (м. Запоріжжя) не перебуває. Відповідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 10 серпня 2016 року, проведеного відділом Вознесенівського району службою (управлінням) у справах дітей Запорізької міської ради за місцем проживання батька створені всі необхідні умови для перебування дитини. Відповідно до висновку спеціаліста-психолога [PERSON] дитина сторін прихильна до батька, має позитивний досвід спілкування з батьком, бажає такого спілкування, батько та донька мають емоційну близькість та взаєморозуміння. Відповідач та її представник будь-яких доказів та письмових заперечень у матеріали справи не надала, обмежившись лише усними поясненнями. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ч. ч. 1-3 ст. 150 СК України, яка передбачає обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, цією нормою права закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини та його право на особисте спілкування з дитиною, при цьому той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, таке рішення є обов'язковим до виконання. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод і суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до чч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У матеріалах справи є розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, яким визначений графік побачень відповідача з малолітньою донькою. Суд звернувся до органу опіки та піклування - органу місцевого самоврядування, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси неповнолітньої особи- районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району (за теперішнім місцем проживання дитини) щодо надання письмового висновку щодо доцільності визначення форми участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Згідно висновку від 12.01.2017 року районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органу опіки та піклування, розглянувши матеріали справи щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON], вважає доцільним визначити наступний спосіб участі батька у вихованні доньки: щотижня в будні дні та кожну суботу місяця з 10-00 год. до 18-00 год. за попередньою домовленістю сторін без присутності матері малолітньої дитини, з правом відвідування місця проживання батька в м. Запоріжжі. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Стороною ж відповідача суду не було надано переконливих, належних та допустимих доказів того, що спілкування позивача - батька дитини сказалось чи може сказатися негативно на психіці дитини сторін чи будь-яким\~ іншим чином негативно впливатиме на неї.\~ З огляду на наведені вище положення закону позивач не тільки має право на участь у вихованні доньки і право особистого спілкування з нею, але й зобовязаний це робити. Визначаючи спосіб участі позивача у вихованні малолітньої доньки сторін, суд враховує висновок органу опіки та піклування, а також заявлені позовні вимоги, за якими позивач просить суд встановити систематичні побачення з донькою: -кожний перший та третій тиждень місяця - понеділок, середа з 7-30 години до 20-00 години, п`ятниця з 7-30 години до 20-00 години суботи без присутності матері (тобто з п`ятниці на суботу донька залишається з батьком за місцем його проживання у денний та нічний час); у вказані робочі дні батько відвозить доньку до дитячого навчального закладу та забирає доньку з дитячого навчального закладу; у всі дні батько проводить час з донькою без присутності матері за місцем його проживання та/або у спортивних, розвиваючих, навчальних, виховних, розважальних, культурних закладах, гуртках, секціях, місцях відпочинку, з урахуванням режиму дня, стану здоров`я доньки та її бажання; -кожен другий та четвертий тиждень місяця вівторок, четвер з 7-30 до 20-00 години, субота з 8-00 години до 16-00 години неділі без присутності матері (тобто з суботи на неділю донька залишається з батьком за місцем його проживання у денний та нічний час); у вказані робочі дні батько відвозить доньку до дитячого навчального закладу та забирає доньку з дитячого навчального закладу; у всі дні батько проводить час з донькою без присутності матері за місцем його проживання та/або у спортивних, розвиваючих, навчальних, виховних, розважальних, культурних закладах, гуртках, секціях, місцях відпочинку з урахуванням режиму дня, стану здоров`я доньки та її бажання; -щорічно взимку та влітку - спільний відпочинок батька разом з донькою, на час його відпустки, без присутності матері дитини, не менше чотирнадцяти днів поспіль, в тому числі, за межами міста, за умови своєчасного повідомлення матері про наміри проведення такого відпочинку та про подальше місце перебування дитини. Отже, з такого графіку вбачається, що позивач не просить про побачення з дитиною, термін яких може зачепити права та інтереси відповідачки, якій залишається більший термін спілкування с дитиною. Тому, на думку суду, вказані вимоги, за єдиним уточненням щодо завчасного повідомлення матері про наміри проведення такого відпочинку та про подальше місце перебування дитини, є обґрунтованими і вони будуть відповідати інтересам дитини та не порушать і прав відповідачки, зважаючи на постійне проживання малолітньої саме з нею.\~ Проте інші заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, зважаючи на те, що законом не передбачені обовязки одного із батьків повідомляти іншого про зміну місця проживання, місця перебування, місця навчання дитини, її захворювання та/або її матеріальні і нематеріальні потреби; узгоджувати питання, що стосуються виховання дитини. Отже, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, виходячи з інтересів дитини, враховуючи вік дитини, особливості розвитку [PERSON], відвідування нею дошкільного дитячого закладу, відсутність у дитини захворювань, які б потребували постійного медичного чи догляду, приймаючи до уваги, що дитина прихильна до батька, має досвід спілкування і проживання з батьком, встановивши позитивні особистісні характеристики обох батьків, наявність у позивача постійного місця проживання, враховуючи незлагоджені та конфліктні відносини між батьками щодо надання відповідачу можливості спілкування з дитиною та участі у її вихованні, приймаючи до уваги невстановлення судом обставин, що свідчили б про необхідність постійної присутності матері під час спілкування дитини з батьком, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача частково, та вирішив визначити способи участі батька, [PERSON], у вихованні доньки, [PERSON] шляхом встановлення систематичних зустрічей за нижченаведеним графіком. На підставі викладеного,

Outcome: partial