Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому, уточнюючи позовні вимоги, просила стягнути з [PERSON] майнову шкоду завдану пошкодженням автомобіля в результаті ДТП, у розмірі 43478,79 грн, майнову шкоду пов`язану з витратами на евакуацію автомобіля з місця ДТП 1350,00 грн, а також 13000,00 грн на правову допомогу адвоката при розгляді справи про адміністративне правопорушення, моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн, судові витрати пов`язані з розглядом справи 6989,02 грн. Окрім того, просила стягнути з АТ «СК «Країна» недоплачену суму страхового відшкодування 26434,34 грн, пеню за несвоєчасне проведення страхового відшкодування у розмірі 3505,28 грн, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи 4154,54 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02.09.2017 приблизно о 19 год. 00 хв., поблизу с. Родгоспне Криворізького району Дніпропетровської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля SKODA OKTAVIA, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля ТОУОТА COROLA, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . У наслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдано матеріальні збитки. Відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №327037 за ст. 124 КУпАП. Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 його визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а справу закрито на підставі ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Указана постанова залишена без змін Дніпровським апеляційним судом. Під час ДТП, у наслідок неправомірних дій [PERSON] , автомобілю ТОYОТА COROLA, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є позивач, завдано значних механічних пошкоджень. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження автомобіля, становить 212977,57 гривень. Ринкова вартість автомобіля в аварійному стані, на момент ДТП, складає 70498,78 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у АТ «СК «Країна» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/4419968, позивач звернулася до вказаної компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, яке було виплачено у розмірі 72565,66 гривень. Ліміт страхового відшкодування становить 100000,00 грн, тому АТ «СК «Країна» має доплатити 26434,34 грн, у урахуванням франшизи 1000,00 грн та вже виплаченої суми страхового відшкодування 72565,66 грн, однак відмовляється здійснити виплату без без будь-яких належних обґрунтувань і об`єктивних підстав. Крім того, виплата страхового відшкодування у розмірі 72565,66 грн проведена не своєчасно, тому з АТ «СК «Країна» має бути стягнута пеня у розмірі 3505,28 гривень. Витрати пов`язані з евакуацією автомобіля з місця ДТП становлять 1350,00 гривень та відшкодовуються винною у ДТП особою, так як ліміт страховика перевищено розміром компенсації за матеріальний збиток, завданий пошкодженням автомобіля. Майнова шкода, пов`язана з витратами на правову допомогу адвоката у справі про адміністративне правопорушення у судах І-ї та апеляційної інстанцій становить 13000,00 гривень. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 50000,00 гривень. Для визначення вартості завданого матеріального збитку за результатами пошкодження автомобіля у ДТП позивач замовила проведення двох автотоварознавчих досліджень вартістю 2500,00 та 2000,00 гривень, що також підлягає стягненню з [PERSON] . Також з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані з розглядом цивільної справи в розмірі 6989,02 грн, а з АТ «СК «Країна», - у розмірі 4154,54 грн. Присутні в судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов у повному обсязі. Присутній у судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] , позов визнав частково. При цьому, у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення майнової шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля позивача, у розмірі 43478,79 грн, а також шкоди, пов`язаної з витратами на правову допомогу адвоката у справі про адміністративне правопорушення у розмірі 13000,00 грн, як необґрунтованих та безпідставних. Окрім того, вказував, що позивачем не доведено заподіяння позивачу моральної шкоди на суму 50000,00 грн, яку вважає завищеною. Просив задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди на суму 3000,00 грн. Також, відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення витрат на евакуацію автомобіля в розмірі 1350,00 грн. Що стосується судових витрат пов`язаних із розглядом даної справи, відповідач вважає, що вони підлягають задоволення пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Присутній у судовому засіданні представник відповідача АТ «СК» Країна», заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що 24.07.2018 [PERSON] подала до АТ «СК «Країна» заяву на виплату страхового відшкодування. Також, 24.07.2018 позивач надала заяву, згідно з якою, погоджується з розміром страхового відшкодування в сумі 73565,66 грн. На проведенні експертизи пошкодженого транспортного засобу не наполягала. Вказала, що після виплати страхового відшкодування будь-яких претензій до АТ «СК «Країна» мати не буде. 26.06.2019 позивач надала до АТ «СК «Країна» копію постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 про визнання [PERSON] винуватим у вчиненні вищевказаної ДТП та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30.05.2019, згідно з якою постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 залишено без змін. 11.07.2019 АТ «СК «Країна» сплачено страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 72565,55 грн (де 1000,00 розмір франшизи за Полісом № АЕ/4419968). Представник також вказував, що виплата страхового відшкодування здійснені у строку та відповідно до порядку, визначеного Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим, підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з АТ «СК «Країна» майнової шкоди, пені та судових витрат, у загальному розмірі 34094,16 грн, відсутні. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 (а.с.47-48), [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Відповідно до змісту зазначеної постанови, [PERSON] , 02.09.2017 о 19 год. 00 хв., керуючи автомобілем Skoda Oktavi», р/н [NUMBER] , який належить [PERSON] , рухаючись в с. Радгоспне Криворізького району Дніпропетровської області, по автодорозі, поблизу електроопори № 9, порушив п.2.3.«Б», 10.1, 12.3 ПДР України, а саме не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, при зміні напрямку руху не пропустив та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Corollа, р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку та здійснював обгін останнього. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власники матеріальні збитки. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.05.2019 (а.с. 49-50), апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2019, - без змін. Отже, постанова Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2019, набрала законної сили 30.05.2019. Як видно з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.15), легковий автомобіль Toyota Coroll, р/н [NUMBER] , належить [PERSON] . Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 286/17 по визначенню матеріального збитку від 27.12.2017 (а.с. 24-45) сума матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору власнику автомобіля Toyota Corolla, р/н [NUMBER] , складає 212977,57 грн. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 166/19 від 10.07.2019 (а.с.51-69) ринкова вартість автомобіля Toyota Coroll», р/н [NUMBER] в аварійному стані, на момент ДТП, складає 70498,78 грн. Судом встановлено, що [PERSON] на законних підставах експлуатував автомобіль Skoda Oktavia, р/н [NUMBER] , що не заперечувалося учасниками процесу, у зв`язку з чим, вказані обставини, у силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), передбачено обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність перед третіми особами, уклавши з АТ «СК «Країна» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ПОЛІС № АЕ/4419968) на строк дії з 31.10.2016 по 30.10.2017 забезпеченого транспортного засобу Skoda Oktavia, р/н [NUMBER] , ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 100000,00 грн, франшиза - 1000,00 грн (а.с.101). Тобто, дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 02.09.2017 за участю забезпеченого транспортного засобу Skoda Oktavia, р/н [NUMBER] , є страховим випадком, у розумінні ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що також не заперечувалося сторонами. Позивач 08.09.2017 звернулася до АТ «СК «Країна» із повідомленням про ДТП (а.с. 102-103), того ж дня представниками АТ «СК «Країна» складено акт огляду колісного транспортного засобу (а.с. 104-105), та 02.03.2018 на адресу позивача направлено відповідь на повідомлення про ДТП (а.с. 106), відповідно до якої, позивачу роз`яснена процедура здійснення страхового відшкодування. 24.07.2018 позивач звернулася до ПАТ «СК» Країна» із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 46), після чого, того ж дня, [PERSON] на ім`я голови Правління АТ «СК» Країна», склала заяву щодо погодження розміру страхового відшкодування, за вхідним номером 15524 (а.с. 108), відповідно до якої за фактом пошкодження транспортного засобу Toyota Corolla, р/н [NUMBER] , внаслідок ДТП від 02.09.2017, за участю забезпеченого в АТ «СК «Країна» за Полісом № АЕ/4419968 від 31.10.2016 транспортного засобу Skoda Oktavia, р/н [NUMBER] , погодилася з розміром страхового відшкодування в сумі 73565,66 грн. На проведенні експертизи пошкодженого ТЗ Toyota Corolla, р/н [NUMBER] , не наполягала. Вказувала, що після виплати страхового відшкодування будь-яких претензій до АТ «СК «Країна» мати не буде. У зазначеній заяві позивач поставила особистий підпис (а.с. 108), що не заперечувалось останньою в судовому засіданні. На підставі страхового акта № 07/46355/3.2 (а.с.109), 11.07.2019 на рахунок позивача зараховано суму страхового відшкодування в розмірі 72565,66 грн, про що свідчить виписка АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.70). Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Згідно з ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на зазначене, факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Вказане зобов`язання виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий і особа, яка завдала шкоди. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-ІV (далі за текстом Закон № 1961-ІV) Відповідно до змісту ст. ст. 3, 5 Закону № 1961-ІV, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-ІV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст. ст. 9, 22, 28, 31, 35, 36 Закону № 1961-ІV, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах, крім іншого, покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП майну потерпілого, яка\~визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.\~Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Закон № 1961-ІV надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного, оскільки згідно з ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд та не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено судом, [PERSON] , будучи обізнаною з наявним у неї на час звернення у 2018 році до АТ «СК «Країна» дослідженням, відповідно до якого ринкова вартість КТЗ становила 212977,57 грн, оскільки отримала його ще 27.12.2017 (що не заперечувалося нею у судовому засіданні), діючи відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 14 ЦК України, ст. 35 Закону № 1961-ІV, тобто на власний розсуд, 24.07.2018 звернулась із письмовою заявою до голови правління АТ «СК «Країна» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок страхового випадку, визначивши загальний розмір заподіяної їй шкоди 73565,66 грн, та у подальшому отримала таке відшкодування на власний картковий рахунок з урахуванням суми франшизи (а.с.107-109, 70-70-зворот). Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст. ст. 36, 37 Закону №1961-IV). При цьому, розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст. 1194 ЦК України. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст. 1194 ЦК, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду в справі 755/18006/15-ц від 04.07.2018, згідно з якою, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст. ст. 3, 5 вказаного Закону, реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону №1961-IV, шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Суд вважає, що оскільки [PERSON] обрала право вимоги у договірному, а не деліктному зобов`язанні, самостійно визначила розмір такого зобов`язання, та одержала заявлений розмір страхового відшкодування, а тому деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Можливість заявлення вимоги про повторне виконання зобов`язання, виконаного належним чином, національним законодавством не передбачено. З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог до АТ «СК «Країна», з огляду на отримання позивачем страхового відшкодування у погодженому нею розмірі, а також, для застосування положень ст. 1194 ЦК України та відмовляє у стягненні з відповідача [PERSON] 43478,79 грн, у якості матеріальної шкоди, завданої [PERSON] пошкодженням ТЗ «Toyota Corolla», р/н [NUMBER] ,. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, серед іншого, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Як слідує з матеріалів справи (а.с.22-23), за евакуацію ТЗ, р/н [NUMBER] , [PERSON] 02.09.2017 та 08.09.2017 ФОП [PERSON] сплачено 1350,00 грн, що підтверджується квитанціями № 207993 та № 207994. Оскільки позивачем [PERSON] доведено понесення нею витрати, пов`язаних з евакуацією належного їй ТЗ «Toyota Corolla», р/н [NUMBER] , що також визнається відповідачем [PERSON] , суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення та з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягнення шкода, заподіяна в результаті ДТП майну, пов`язана з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП. Підпунктом 12.1 ст. 12 вказаного Закону визначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З огляду на те, що полісом № АЕ/4419968 визначено розмір франшизи - 1000,00 грн (а.с.101), при цьому, розмір страхового відшкодування, визначений у розмірі 73575,55 грн, виплачено [PERSON] у розмірі 72565,66 грн, з відрахуванням франшизи (1000,00 грн), суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ст. 12 Закону № 1961-ІV, стягнути з [PERSON] франшизу за полісом № АЕ/4419968, у розмірі 1000,00 грн. Щодо майнової шкоди, пов`язаної з витратами на правову допомогу адвоката у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне. Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що витрати на правову допомогу з розгляду справи про адміністративне правопорушення, не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки відшкодуванню підлягає втрачене або пошкоджене майно, що виключає задоволення позову в цій частині. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна майну страховиком, не передбачена, відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, моральна шкода яка виразилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження автомобіля та неможливості користування ним, яку позивач оцінює у 50000,00 грн, підлягає стягненню з винної особи [PERSON] . Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд, виходячи з уявлень про загальнолюдські цінності, усвідомлює, що пошкодження майна спричинило позивачу певні душевні страждання, які підлягають відшкодуванню. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, характер пошкодження майна, виходячи із засад розумності та справедливості, стягує з відповідача на користь позивача 5000,00 гривень, вважаючи таку суму справедливою компенсацією завданої їй моральної шкоди. Окрім того, позивач просила відшкодувати витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень. Як визначено ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Враховуючи надані позивачем документи: договір про надання правової допомоги, свідоцтво про заняття адвокатської діяльністю, акт про вид, обсяг та вартість виконаних робіт, розрахункові квитанції про сплату 5000,00 грн, з огляду на співмірність витрат на оплату послуг адвоката та відсутність заперечень та не доведення не співмірності витрат з боку відповідача [PERSON] , суд знаходить підтвердженими вимоги позивача щодо відшкодування за рахунок відповідача витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір стягується з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог. Так, позивачем заявлено вимогу майнового характеру до [PERSON] на загальну суму 107828,79 грн, при цьому, позов задоволено частково на суму 7350,00 грн. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору (а.с.1) у розмірі 73 грн 43 коп (7350,00 грн, - розмір задоволених вимог х 100 %/107828,79 грн, - розмір заявлених позовних вимог = 6,81 % задоволених вимог; 1078,28 грн судовий збір за вимоги майнового характеру до [PERSON] х 6,81 % /100 % = 73,43 грн, - розмір судового збору, що підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених вимог). Оскільки у задоволенні позовних вимог до АТ «СК «Країна» відмовлено у повному обсязі, витрати зі сплати судового збору в частині позовних вимог до цього товариства, покладаються на позивача. Також, у порядку ст. 133, 134 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою у зв`язку з розглядом справи, а саме, вартість банківських послуг за надання довідки про зарахування коштів у сумі 100,00 грн. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди, витрати на проведення експертного дослідження у загальному розмірі 4500,00 грн до задоволення не підлягають. У порядку забезпечення позову в даній справі, ухвалою суду від 02.09.2019 заборонено [PERSON] відчужувати транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] . Беручи до уваги часткове задоволення позову [PERSON] , за відсутності клопотань учасників справи про інше,

Outcome: partial