Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що після смерті його матері [PERSON] 23 квітня 2012 року, залишилось спадкове майно, яке складається з 7/12 частини квартири [ADDRESS] . За життя його мати склала заповіт в 2003 році, яким все своє майно заповіла синам та дочці, заповіт був посвідчений державним нотаріусом. Проте, після її смерті йому стало відомо, що відповідачка шляхом введення в оману [PERSON] , скориставшись ситуацією та її безпорадним станом, наслідками її хвороби, незадовго до смерті, змусила її підписати заповіт на користь відповідачки, який був завірений приватним нотаріусом Дувановою Т.П. При цьому звертає увагу суду на те, що [PERSON] ніколи не довіряла приватним нотаріусам. Просив визнати недійсним заповіт складений від імені [PERSON] , померлої\~ [INFO] , посвідчений 10.12.2008 року приватним нотаріусом Сумського нотаріального округу Дувановою Т.П. та зареєстрований в реєстрі № 6615. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив його задовольнити. Відповідачка та приватний нотаріус Сумського нотаріального округу Дуванова Т.П. в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду повідомлялись належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали. Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 22). За життя [PERSON] склала заповіт, яким розпорядилась на випадок її смерті належною їй часткою квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] .. Даний заповіт був засвідчений приватним нотаріусом Сумського нотаріального округу Дувановою Т.П. та зареєстрований в реєстрі № 6615, що підтверджується копією заповіту (а.с. 27-28). З матеріалів справи вбачається, що у [PERSON] стався інфаркт головного мозку і вона перебувала на лікуванні в СМКЛ (а.с. 18-21) Визнання судом недійcними правочинів укладених в силу обману регулюється\~ст. 230 ЦК України. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман - це навмисне введення в оману сторони правочину іншою стороною або особою, в інтересах якої вчиняється правочин. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Наявність умислу в діях відповідачки, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.\~\~ Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року N 9\~правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Відповідно до змісту\~ст. 230 ЦК України\~та роз`яснень\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~6\~листопада 2009\~року N\~9 норми цієї статті не застосовуються до односторонніх правочинів, якими зокрема є заповіт. За таких обставин, відсутні підстави для визнання заповіту недійсним в порядку\~ст. 230 ЦК України. Втім, згідно ч. 2\~ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Статтею 1247 ЦК України\~передбачено, що загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними в ст.\~ст. 1251-1252 ЦК України. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, то відповідно до ч. 4\~ст. 207 цього Кодексу\~за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Порядок складення заповіту регламентований главою 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 1, згідно якої, нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, у тому числі подружжя, які складені відповідно до вимог\~статей 1233-1257 Цивільного кодексу України\~та особисто подані нотаріусу. Посвідчення заповіту через представників не допускається. У заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. Заповіт особисто підписує заповідач. При посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. Фізична особа, на користь якої заповідається майно, не вправі підписувати заповіт за заповідача. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам\~ЦК\~щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Згідно зі\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6\~ст. 203 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Дувановою Т.П. при посвідченні оспорюваного заповіту було дотримано вимоги чинного законодавства, зокрема,\~ст. 207 ЦК України\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/51. Згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 квітня 2013 року позивачу [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову щодо визнання заповіту недійcним з підстав того, що спадкодавець [PERSON] на час укладання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними, за необґрунтованістю (а.с. 24-25) Рішення набрало законної сили 16 квітня 2013 року. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрали законної сили не доказуються при розгляді іншої. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за його необґрунтованості. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed