Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] витрат завданих незаконним звільненням працівника у розмірі 70268 грн. 63 коп. Посилаючись на те, відповідач перебувавши на посаді директора Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь», незаконно звільнив працівника [PERSON], якого Ленінським районним судом м. Миколаєва поновлено на роботі, та виплачено 52386,21 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 2500,00 грн. - моральної шкоди, а також 1102,40 грн. судового збору в дохід держави. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до наказу № 273 від 16.06.2016 року [PERSON] призначено на посаду директора житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» з 16.06.2016 року на умовах контракту, з оплатою згідно штатного розкладу. Перебувавши на посаді директора житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» [PERSON] звільнив [PERSON] з посади начальника ЖЕК-15 житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» з 30 серпня 2016 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.11.2017 року скасовано наказ житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 30.08.2016 року № 401 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника ЖЕК-15»; скасовано наказ житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 30.08.2016 року № 402 «Про звільнення з роботи начальника ЖЕК-15»; поновлено [PERSON] на роботі на посаді начальника ЖЕК-15 житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» з 30 серпня 2016 року; стягнуто з житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» на користь [PERSON] 52386 грн. 21 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 2500 грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди, 2494 грн. 10 коп. - судових витрат; повернуто [PERSON], 275 грн. 60 коп. судового збору; стягнуто з житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» в дохід держави 1102 грн. 40 коп.. Відповідно до платіжних доручень від 03.11.2017 року житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Південь» виплачена заробітна плата [PERSON] у розмірі 41647,05 грн., ПДФО- 9429,51 грн., військовий збір - 785,79 грн., профспілкові внески - 523,86 грн. На нараховану заробітну плату підприємством було сплачено ЕСВ у сумі 11524,68 грн., судові витрати - 2494,10 грн., відшкодування моральної шкоди - 2500,00 грн., судовий збір -1102,40 грн., виконавчий збір у розмірі 10 % - 110,24, кошти на витрати виконавчого провадження - 151,00 грн. Всього на загальну суму 70268 грн. 63 коп.. Наказом N93-к про припинення трудового договору від 11.04.2017 року [PERSON] звільнено з посади директора житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до приписів п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України службова особа, винна у незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству, установі, організації. Відповідно до ст. 237 КЗпП суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. У розумінні правової природи шкоди та змісту диспозиції цієї норми, прямою дійсною шкодою слід вважати грошові суми виплачені підприємством, установою, організацією незаконно звільненому працівникові за період вимушеного прогулу. Такого ж змісту роз'яснення міститься у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 р. При цьому пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 11.11.1992 р. № 9 роз'яснено, що в разі незаконного звільнення працівника настає повна матеріальна відповідальність, винних у цьому службових осіб. Таким чином наведеною нормою трудового законодавства визначено як об'єкт завданої шкоди так і суб'єкта на якого покладається обов'язок з її повного відшкодування. Факт незаконного звільнення встановлений рішенням Ленінського районного суду від 02.11.2017 року. Отже, у результаті допущених порушень відповідачем, як директором житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь», а саме незаконного звільнення [PERSON], у нього настала повна матеріальна відповідальність як службової особи, винної у незаконному звільненні, шкода заподіяна інтересам держави, а відтак обов'язком відповідача із врахуванням вимог ст. 237 КЗпП України, ст. ст. 1166, 1191 ЦК України є покрити шкоду, заподіяну підприємству, повернувши позивачеві - Житлово-комунальному підприємству Миколаївської міської ради «Південь» кошти у сумі 70268 грн. 63 коп. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного звільнення працівника. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704грн.80коп.. На підставі ст. ст. 134, 137, 237 Кодексу Законів про працю України, ст. ст. 1166, 1191 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved