Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що має у власності земельну ділянку площею 0,08 га, яка виділена йому на забудову садиби у 1981 році. Забудова дозволена виконкомом Калуської районної ради народних депутатів від 11.06.1980 р. і з того часу позивач розпочав будівництво житлового будинку та користуватися земельною ділянкою. Відповідач своїми неправомірними діями 21.06.2014 року спричинив збитки позивачеві, зайшовши на його земельну ділянку та покосив городню ділянку. Такими діями позивачу була завдана матеріальна шкода у розмірі 1885,20 грн., оскільки було пошкоджено рослини кукурудзи та картоплі. Крім того, позивач вважає, що діями відповідача йому завдано моральної шкоди в розмірі 5000 грн., які і просить стягнути в його користь з відповідача та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, пояснивши, що позивачу дійсно було відведено 0,008 га із земельної ділянки [PERSON], батька відповідача, проте решту землі залишено [PERSON] І відповідач скосив кукурудзу та картоплю на належній йому земельній ділянці, яка передана у власність разом з іншими земельними ділянками рішеннями Боднарівської сільської ради від 29.12.1993 року і від 29.06.1998 року. Спірна земельна ділянка площею приблизно 0,09 га ніколи не належала [PERSON] Позивачу рішенням Боднарівської сільської ради від 29.12.1993 року виділено 0,19 га землі, яка в дійсності складається з двох окремих ділянок, які розташовані поруч. Таким чином, відповідач вважає, що він не завдавав позивачу ніякої матеріальної та моральної шкоди, а тому в задоволенні позову просив суд відмовити. Суд, заслухавши думку сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що на підставі Свідоцтва №157 від 22.091981 р. [PERSON] було виділено під забудову земельну ділянку площею 0,08 га, земель, що знаходились в користуванні [PERSON] (а.с.10-11). Межі земельної ділянки було відведено відповідною комісією, що підтверджується актом відводу земельної ділянки, розбивки будівель в натурі та передачі проектної документації від 10.07.1990 р. (а.с.12). Як вбачається з витягу із рішення сесії Боднарівської сільської ради від 29.12.1993 р. позивачу передано у приватну власність земельні ділянки - 0,57 га в тому числі 0,19 га - для обслуговування жилого будинку, 0,38 га - для ведення особистого селянського господарства (а.с.15). Відповідно до Свідоцтва про право власності на жилий будинок [PERSON] належить житловий будинок з по господарськими будівлями і спорудами на праві особистої власності, про що зроблено запис в реєстровій книзі за №372 (а.с.16). У судовому засіданні встановлено, що 21.06.2014 року близько 04.00 год. на земельній ділянці, якою позивач тривалий час користувався та обробляв її, відповідач, [PERSON] скосив рослини кукурудзи та картоплі, внаслідок чого була завдана шкода позивачу. Зазначені обставини підтверджуються наступними доказами по справі. Заявою позивача [PERSON] було повідомлено голову Боднарівської сільської ради Калуського району [PERSON] про неправомірні дії 21.06.2014 р. на його земельній ділянці (а.с.5). Висновком дільничного інспектора Калуського МВ УМВС від 26.06.2014 року було встановлено, що 21.06.2014 року близько 04.00 год. [PERSON] скосив городню ділянку [PERSON], оскільки він вважає дану земельну ділянку своєю, так як дана земельна ділянка колись належала його батькові. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснювала, що спірною земельною ділянкою вони користуються з 1993 року і відповідач [PERSON] ніколи до них не звертався з вимогою, що це його ділянка. Спочатку їх сім'я цю земельну ділянку використовувала під сінокіс, а згодом приблизно з 2006 року почали орати та садити городні культури. Свідок [PERSON] який є колишнім тестем позивача підтвердив, що [PERSON] завжди обробляв спірну земельну ділянку. Йому відомо, що батько відповідача віддав ту земельну ділянку [PERSON], оскільки до неї не було під'їзду. Сам [PERSON] ніколи спірну земельну ділянку не обробляв, бо часто їздив на заробітки. Свідок [PERSON] суду пояснювала, що вона є сусідкою та суміжником по земельній ділянці з [PERSON] Спочатку спірну земельну ділянку скошувала сім'я [PERSON]. Проте, останні 6 років цією земельною ділянкою користується сім'я [PERSON] і виготовляючи правовстановлюючі документи на свою земельну ділянку як суміжного землекористувача вона зазначала позивача, з яким і погоджувала межі ділянки. В червні 2014 року вона вранці побачила, як у [PERSON] був скошений город, на якому були засаджені городні культури. Зазначає, що конфлікт між сторонами з приводу спірної земельної ділянки почався близько одного року назад. Відповідач в судовому засіданні пояснював, що спірна земельна ділянка належала його батьку. Після батькової смерті він обробляв цю ділянку до 2006 року, а потім їздив за кордон на заробітки. Вважаючи, що дана земельна ділянка не належить йому, він дійсно скосив городні культури, посаджені позивачем. Аналізуючи вищенаведенні обставини, які встановлені в судовому засіданні, суд констатує, що між сторонами по справі існує конфлікт щодо користування спірної земельної ділянки, на яку у сторін відсутні правовстановлюючі документи . Суд в даному випадку не вправі вирішувати питання щодо належності спірної земельної ділянки, оскільки такий спір вирішується між сторонами в порядку адміністративного судочинства. Проте, в судовому засіданні доведено, що спірну земельну ділянку засаджував позивач, а відповідач самовільно її скосив, завдавши [PERSON] шкоди у виді неотримання урожаю сільськогосподарської продукції. У відповідності ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи з особистим немайновим правам фізичних або юридичних осіб, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1192 ч.2 ЦК України розмір збитків, що підлягають до відшкодування потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Аналізуючи вищенаведені докази по справі, суд вважає, що в судовому засіданні доведено, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було спричинено матеріальну шкоду, яка полягає у втратах незібраної сільськогосподарської продукції. Відповідно до листа Управління агропромислового розвитку Калуської РДА від 30.07.2014 р. втрати незібраного позивачем сільськогосподарської продукції становлять 1885,20 грн. (а.с.9), які підлягають стягненню з відповідача в користь [PERSON] Крім того, суд вважає, що діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, при визначенні розміру якої, суд враховує характер та обсяг завданих страждань, зокрема те, що поведінка відповідача та пошкодження сільськогосподарських культур призвели до сильного нервового стресу та моральних страждань, які позначились на здоров'ї позивача, який є людиною похилого віку. Про те, заявлений розмір моральної шкоди позивача є завищений і тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення в розмірі 500 грн. У відповідності ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: partial