Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом про визнання осіб такими що втратили право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою 121 в будинку №22 по пр.. 200 річчя Херсона в м. Херсоні, посилаючись на ті обставини, що він на підставі договору іпотеки про що здійснено відповідний запис в державному реєстрі прав на нерухоме майно від 20.01.2016 року є єдиним власником вказаної квартири, однак у вказаній квартирі залишилися зареєстрованими але не проживають відповідачі по справі. У звязку з наведеним просить визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за адресою: [ADDRESS]. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причину неявки суд не сповісти, про день та час слухання справи були повідомлені вчасно. Відповідно до наданого до суду заперечення позовні вимоги не визнали та просили в задоволені відмовити, оскільки вважають позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає з підстав викладених у заперечені. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до договору іпотеки 29.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2698 власником квартири [ADDRESS] є позивач по справі [PERSON] Відповідно до довідки за №190 від 29.12.2016 року виданої [PERSON], про те що в квартирі №121 за адресою пр..200 років Херсон в м. Херсоні значаться зареєстрованими відповідачі по справі, що також підтверджується довідкою про склад сімї №286 від 07.02.2016 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірної квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.

Outcome: approved