Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, який після уточнення обґрунтовує тим, що 05.07.2013 року він з відповідачем [PERSON] уклали договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] за р.№33, за умовами якого позивач (позикодавець) надав відповідачу [PERSON] (позичальниці) у власність100 000,00 грн., а вона зобов'язалась повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) - п. 1 договору позики. Згідно з п. 8 договору позики на вимогу позикодавця сума позики підлягає поверненню позичальником протягом 60 календарних днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. У разі прострочення повернення позики позичальник несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми позики. На забезпечення виконання зобов'язань за договором позики того ж дня позивач та відповідачі [PERSON], [PERSON] уклали іпотечний договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 05.07.2013р. за р. №35. За умовами іпотечного договору відповідачі (іпотекодавці) передали позивачу (іпотекодержателю) в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі звітом про незалежну оцінку ТОВ «Укрспецекспертиза» ринкова вартість вищевказаної квартири дорівнює 230\~196,00 грн. 06.12.2013р. позивач надіслав відповідачам на адресу: [ADDRESS], вимогу про повернення позики, яка була отримана 10 грудня 2013р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте, сума позики не була повернута ні впродовж 60 календарних днів від дня пред'явлення вимоги про повернення позики, ні станом на дату подання позовної заяви. 29.09.2014р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального\~\~округу [PERSON] з\~\~проханням\~\~передати\~\~відповідачу [PERSON] вимогу усунення порушення основного зобов'язання у 30-денний строк з моменту отримання вимоги (заява від 29.09.2014 р. вих. №433/02-24, реєстровий номер 1744). 13.01.2015р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального\~\~округу [PERSON] з\~\~проханням\~\~передати\~\~відповідачу [PERSON] вимогу усунення порушення основного зобов'язання у 30-денний строк з моменту отримання вимоги (заява від 13.01.2015 р. вих. №15/02-24, реєстровий номер 25). Вимога отримана відповідачами [PERSON] - 12.11.2014 р., [PERSON] -27.03.2015 року. Заборгованість за договором позики дорівнює 268\~569,85 грн., у т.ч.: 100 000,00 грн. - сума позики, 100 000,00 грн. - штраф за порушення строку повернення суми позики відповідно до п. 8 договору позики, 68 200,00 інфляційні втрати, 5 843,84грн. 3% річних на суму позики. Згідно з п. 3.4.3 іпотечного договору іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання строку виконання Іпотекодавцями зобов'язань, забезпечених іпотекою, вони не будуть виконані. У п. 5.4 іпотечного договору сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель вправі на власний\~\~розсуд\~\~обрати\~\~один\~\~із\~\~таких\~\~способів\~\~задоволення\~\~його\~\~вимог\~\~в\~\~порядку позасудового врегулювання: а)\~\~шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань, забезпечених згідно з цим договором, у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; б)\~шляхом реалізації права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». На підставі викладеного, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної власності відповідачам: 2/3 частини - [PERSON], 1/3 частини - [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 05.07.2013 р. в розмірі 268\~569,85 грн. з яких: 100 000,00 грн. - сума позики, 100 000,00 грн. - штраф за порушення строку повернення суми позики відповідно до п. 8 договору позики, 68 200,00 інфляційні втрати, 5843,84 грн. 3% річних на суму позики, за ціною 230 196,00 грн. визначеною субєктом оціночної діяльності. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, в уточненій позовній заяві просить розглядати справу у його відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку судового розгляду відповідачами надані письмові заяви, в яких вони просять розглядати справу у їх відсутність. Заперечень проти позову суду не надано. Відповідач [PERSON] в своїй заяві також зазначила, що обставини, викладені у позовній заяві, відповідають дійсності, розмір боргу за договором позики вона визнає повністю. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справу, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню через таке. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 05.07.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] за р.№33, за умовами якого позивач (позикодавець) надав відповідачу [PERSON] (позичальниці) у власність 100 000,00 грн., а вона зобов'язалась повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) - п. 1 договору позики. Згідно з п.8 договору позики на вимогу позикодавця сума позики підлягає поверненню позичальником протягом 60 календарних днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. У разі прострочення повернення позики позичальник несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми позики. Згідно з п. 10 договору позики сторони договору дійшли згоди, що листування між ними з будь-яких питань, пов'язаних з цим договором, здійснюється за адресами, вказаними у цьому договорі. Рекомендований чи цінний лист, направлений однією стороною цього договору іншій стороні, на адресу, вказану в цьому договорі, вважається отриманим адресатом належним чином на четвертий календарний день після фактичної передачі листа відправником на поштове відділення, що підтверджується документом про оплату відповідних поштових послуг. Це правило визначає порядок пред'явлення усіх вимог, передбачених цим договором. На забезпечення виконання зобов'язань за договором позики того ж дня позивач та відповідачі [PERSON], [PERSON] уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 05.07.2013 р. за р. №35, за умовами якого відповідачі (іпотекодавці) передали позивачу (іпотекодержателю) в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 1.2.2 іпотечного договору, вартість предмета іпотеки визначена за згодою між іпотекодавцями та іпотекодержателем у розмірі 100 000,00 грн. Згідно п. 3.4.3 іпотечного договору, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання строку виконання Іпотекодавцями зобов'язань, забезпечених іпотекою, вони не будуть виконані. Відповідно до п. 3.4.6 іпотечного договору, за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, іпотекодержатель має право погасити наявну заборгованість боржника за договором позики, а також витрати на виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою. Згідно п. 5.1 іпотечного договору, право звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог, що виникають з договору позики, виникає в іпотекодержателя у випадках, обумовлених умовами договору позики, цього договору та нормами чинного законодавства України. Пунктом 5.2 іпотечного договору передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцям та боржнику письмову вимогу про усунення порушення з вимогою про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк з моменту отримання вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги Якщо протягом установленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Сторони іпотечного договору домовились, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя, на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі (п. 5.3 іпотечного договору). У п. 5.4 іпотечного договору сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель вправі на власний\~\~розсуд\~\~обрати\~\~один\~\~із\~\~таких\~\~способів\~\~задоволення\~\~його\~\~вимог\~\~в\~\~порядку позасудового врегулювання: а)\~\~\~\~ шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань, забезпечених згідно з цим договором, у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; б)\~шляхом реалізації права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Визначені іпотечним договором способи задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджають іпотекодержателю застосувати інші, встановлені Законом України «Про іпотеку» способи звернення стягнення на предмет іпотеки (п. 5.4 іпотечного договору). Судом також встановлено, що квартира, яка є предметом іпотеки відповідно до умов іпотечного договору від 05 липня 2013 року, належить на праві власності відповідачам: [PERSON] - 2/3 частини квартири, [PERSON] -1/3 частина квартири на підставі договору міни посвідченого 07.06.2005р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3750. Право власності зареєстроване 17.06.2005р. в Запорізькому БТІ. 06.12.2013р. позивач надіслав відповідачам на адресу, вказану у договорі позики: [ADDRESS], вимогу про повернення позики, яка була отримана 10.12.2013р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Впродовж 60 календарних днів від дня пред'явлення вимоги про повернення позики, станом на дату подання позовної заяви та розгляду справи запозичені кошти відповідачем [PERSON] позивачу не повернуті. 29.09.2014р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального\~\~округу [PERSON] з\~\~проханням\~\~передати\~\~відповідачу [PERSON] вимогу усунення порушення основного зобов'язання у 30-денний строк з моменту отримання вимоги (заява від 29.09.2014 р. вих. №433/02-24, реєстровий номер 1744). 13.01.2015р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального\~\~округу [PERSON] з\~\~проханням\~\~передати\~\~відповідачу [PERSON] вимогу усунення порушення основного зобов'язання у 30-денний строк з моменту отримання вимоги (заява від 13.01.2015 р. вих. №15/02-24, реєстровий номер 25). Вищевказані нотаріально посвідчені заяви були направлені відповідачам поштовим звязком на адресу, вказану у договорі позики: [ADDRESS], що підтверджується фіскальними чеками УДППЗ «Укрпошта» від 09.10.2014р. та 20.02.2015р. відповідно. Згідно з довідкою про вартість майна, наданою субєктом оціночної діяльності ТОВ «Укрспецекспертиза» №03/01/16 від 18.01.2016р., ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 67,49 кв.м., становить 230196,00 грн. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість за договором позики від 05.07.2013р. становить: 100000,00 грн. - сума позики, 100000,00 грн. - штраф за порушення строку повернення суми позики відповідно до п. 8 договору позики, 68200,00 інфляційні втрати, 5843,84 грн. 3% річних на суму позики. Суд приймає за основу наданий позивачем розрахунок складових заборгованості за договором позики, штрафу, інфляційних витрат та три відсотка річних на суму позики, оскільки надані позивачем письмові докази на підтвердження суми боргу, відповідають вимогам ст.64 ЦПК України, відповідачами не спростовані, допустимих доказів на підтвердження доводів про неправильність розрахунку суду не надано. При цьому при ухваленні рішення, суд враховує, що з урахуванням складових загальної суми боргу за договором позики, загальна сума заборгованості за договором позики складає 274043,84 грн., а не 268569,85 грн., як зазначає позивач при уточненні позову. Суд вважає, що в даному випадку не виходить за межі заявлених позовних вимог, оскільки при здійсненні розрахунку допущена арифметична помилка при визначення загальної суми заборгованості. За змістом ч.1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст. 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Зі змісту іпотечного договору вбачається, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за основним договором сторони домовилися про те, що звернення стягнення на передане в іпотеку майно може бути здійснено будь-яким шляхом, передбаченим Законом України «Про іпотеку». Крім того, умовами іпотечного договору передбачений такий спосіб звернення стягнення, як набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч.3 ст. 33, ст. 36, ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Такі правові висновки зроблені Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 11 грудня 2013 року (справа № 6-124цс13), які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. На підставі вищевикладеного, враховуючи що позичальник [PERSON] неналежним чином виконує умови договору позики від 05.07.2013 року, своєчасно не повернула запозичені грошові кошти у термін, визначений в договорі, суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на квартиру, яка є предметом іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 05.07.2013р. підлягають задоволенню. Вартість предмета іпотеки, відповідно іпотечного договору та вимог Закону України «Про іпотеку» визначається судом на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності в розмірі 230 196,00 грн. Згідно з ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved