Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд визначити місце проживання малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання позивача. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, з 20.08.2010р. по 30.12.2013р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , яка, після розірвання шлюбу залишилась мешкати разом із матір`ю. Оскільки матір дівчинки вихованням дитини не займалась, відповідний догляд дитині не надавала, 27.07.2015р., за направленням дільничного лікаря, дитину було тимчасово влаштовано до реабілітаційного відділення КЗ «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини». 11.08.2015р. позивач забрав дитину з вищевказаного закладу. З 11.08.2015р. дитина проживає разом із позивачем та його матір`ю у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Оскільки сторони не спілкуються, вирішити у досудовому порядку питання з ким із батьків буде проживати дитина, є неможливим, що, в свою чергу, змушує позивача звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що підтримує позов, та, водночас, просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності, і, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому ЦПК України порядку, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов суду не надала, що дозволило суду визнати її неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, відповідно до ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. З метою уникнення негативного впливу на психологічний стан малолітньої [PERSON] , [INFO] , думку останньої в судовому засіданні заслухано не було. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явився, надав суду Висновок, визначений ст.19 СК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, 30.12.2013 року за рішенням суду розірвано шлюб, зареєстрований 20.08.2010р. між позивачем та відповідачем. Згідно свідоцтва про народження, виданого Заводським відділом державної РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про склад сім`ї від 11.09.2020р., позивач є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту про підтвердження факту проживання, складеного 10.09.2020р. мешканцями квартального комітету №14 Південного району м.Кам`янське, малолітня [PERSON] , [INFO] , з 11.08.2015р. мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки, наданої адресно-довідковим підрозділом ГУДМС України в Дніпропетровській області, відповідачка є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на відсутність згоди відповідача щодо визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, позивач просить суд визначити місце проживання дитини, обґрунтовуючи свій позов тим, що він, позивач, має всі необхідні умови для проживання дитини за адресою його місця проживання. Згідно Висновку, наданого 26.06.2020р., Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради вважає за доцільне проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька за адресою [ADDRESS] . Встановлені судом вищевказані обставини, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Згідно ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.4 ст.29 ЦК України, Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Як встановлено судом, сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка, з 11.08.2015р. мешкає за місцем проживання батька за адресою [ADDRESS] . На час розгляду справи сторони, які мешкають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня донька. Як вбачається з матеріалів справи позивач несе відповідальність за створення належних умов для розвитку дитини, та за її матеріальне забезпечення. При цьому, будь-яких доказів, які б свідчили про зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, чи про аморальну поведінку позивача, що може зашкодити розвиткові дитини - матеріали справи не містять. Водночас, суду також не надано і належних та допустимих доказів аморальної поведінки відповідача. Разом з цим, приймаючи до уваги вік дитини, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного позову. На підставі викладеного, суд,

Outcome: approved