Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в обгрунтування якого вказує, що між ним та Добринською сільською радою Володарсько-Волинського району в особі сільського голови Булиги С.Є. було досягнуто домовленості про купівлю-продаж будівлі магазину (лот № 1), що належить на праві власності територіальній громаді сіл Добринської сільської ради в особі Добринської сільської ради, яка знаходиться по [ADDRESS]. Належність будівлі магазину територіальній громаді в особі Добринської сільської ради підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.11.2011 року, свідоцтвом про право власності на будівлю магазину від 21.06.2010 року. Згідно протоколу № 10 результатів аукціонних торгів від 20 травня 2015 року, він є переможцем аукціону (покупцем) вказаної будівлі магазину. При укладенні угоди ними було погоджено всі належні істотні умови договору купівлі-продажу будівлі магазину, зокрема щодо ціни, передачі будівлі магазину у власність, оформлення договору нотаріально, тощо. Ціна на товар встановлена згідно протоколу проведення аукціонних торгів в розмірі 12574 грн. 10 копійок. Він сплатив гарантійний внесок в сумі 546,70 грн. та сплатив за будівлю магазину на транзитний рахунок Житомирської товарної агропромислової біржі 12 027,40 грн., прийняв будівлю магазину у користування та власність, тобто виконав усі істотні умови даної угоди. Добринська рада ухиляється посвідчити вказану угоду у нотаріуса. 28 вересня 2015 року він звернувся до приватного нотаріуса посвідчити договір купівлі-продажу, але йому було відмовлено, що підтверджується постановою приватного нотаріуса про відмову у посвідченні договору купівлі-продажу будівлі магазину від 28.09. 2015 року. Згідно звіту № 150126/04 про проведення оцінки реальної ринкової вартості будівлі магазину від 26.01. 2015 року, вартість об'єкта складає 5 467 грн.. Позивач посилаючись на ст. 218; ч.2 ст. 220; ч.3 ст. 334 ЦК України просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу будівлі магазину розташованого в [ADDRESS], який укладений між ним і Добринською сільською радою в особі сільського голови Булиги Світлани Євгенівни від 20.05.2015 року. В судовому засіданні позивач позов підтримав та дав пояснення по суті заявленого позову. -2- Представник відповідача позов визнала та пояснила, що Добринська сільська рада не ухиляється від нотаріального укладання договору купівлі-продажу приміщення магазину в с. Добринь, що вона з позивачем, по даному питанню, звертались до приватного нотаріуса Володарсько-Волинського нотаріального округу Толстіхіної Ніни Дмитрівни, але у посвідченні нотаріальної дії їм було відмовлено. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової зави змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. При зверненні до суду позивач послався на ч.2 ст. 220 ЦК України, як на правову підставу вирішення цивільної справи. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно вимогам ст. 657 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Виходячи з цих положень, норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.13 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 220 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються права на такі об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення: 1) житлові будинки; 2) квартири; 3) будівлі, в яких розташовані приміщення, призначені для перебування людини, розміщення рухомого майна, збереження матеріальних цінностей, здійснення виробництва тощо; 4) споруди (інженерні, гідротехнічні тощо) - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій; 5) приміщення - частини внутрішнього об'єму житлових будинків, будівель, квартир, обмежені будівельними елементами. В судовому засіданні встановлено: Згідно свідоцтва про право власності будівля магазину по [ADDRESS] належить територіальній громаді сіл Добринської сільської ради в особі Добринської сільської ради. ( а.с. 15). -3- Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно наданого КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» будівля магазину площею 73,9 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] належить на праві власності територіальній громаді сіл Добринської сільської ради в особі Добринської сільської ради. ( а.с.11-12). Згідно протоколу № 10 результатів аукціонних торгів від 20 травня 2015 року, за дорученням Добринської сільської ради, Житомирська товарна агропромислова біржа провела аукціон по продажу будівлі магазину, загальною площею 73,9 кв.м, яка розташована по [ADDRESS], який виграв [PERSON] ( а.с.16). Відповідно до рішення 38 сесії шостого скликання Добринської сільської ради від 10 липня 2015 року, сільська рада погодила результати аукціонних торгів від 20 травня 2015 року та доручила голові сільської ради підписати договір купівлі-продажу будівлі магазину ( а.с.10). Згідно звіту про оцінку приміщення магазину по [ADDRESS], його вартість станом на 26.01.2015 року становить 5467 грн. ( а.с.6-9) Постановою приватного нотаріуса Володарсько-Волинського нотаріального округу Толстіхіною Н.Д. від 28.09. 2015 року було відмовлено Добринській сільській раді та [PERSON] у посвідченні договору купівлі-продажу будівлі магазину, який розташований в [ADDRESS] з тих підстав. що в протоколі результатів аукціонних торгів від 20.05. 2015 року вказано один об'єкт продажу, в той час коли по [ADDRESS] зареєстровано право власності на будівлю магазину загальною площею 73,9 кв.м та земельну ділянку площею 0,0246 га., кадастровий номер: [NUMBER] для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Таким чином до правовідносин, які виникли між [PERSON] та Добринською сільською радою щодо об'єкту нерухомого майна, магазину, який розташований по [ADDRESS] не може бути застосована частина друга ст. 220 ЦК України так як правочин щодо купівлі-продажу магазину підлягає і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.

Outcome: dismissed