Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 24.09.2007 року між ВАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» таКахніашвілі [PERSON] був укладений кредитний договір № DNABRX04820112, відповідно якому останній отримав кредит в сумі 2 880 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12.00 % на рік. З моменту отримання кредиту та по теперішній час відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання, в звязку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь кредитну заборгованість у розмірі 33 154, 55 грн. та судові витрати в розмірі 331,55 грн. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, оголошення в газеті «Наддніпрянська правда». Причину своєї неявки не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 24.09.2007 року між ВАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNABRX04820112, відповідно якому останній отримав кредит в сумі 2 880 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст.ст.625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Відповідно п. 1.5.22 Умов надання кредиту фізичним особам, за несвоєчасну сплату послуг, передбачених договором Умовами та Правилами, позичальник зобов?язанний по кожному випадку порушення сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, котра діяла в період, за котрий нараховується пеня, за кожний день прострочки. Згідно п.1.5.20 Умов надання кредиту фізичним особам, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконує свої зобовязання по погашенню заборгованості за кредитним договором № DNABRX04820112 від 24.09.2007 року, внаслідок чого станом на 14.03.2013 року заборгованість за кредитом складає 1 956,09 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом складає 9 152, 07 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом складає 563,89 грн., суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 11 672, 05 грн. на користь позивача. У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі зазначеної норми Закону, суд вважає можливим зменшити розмір нарахованої пені та стягнути з відповідача пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором як тіло кредиту в розмірі 1 956,09 грн. Вимоги позивача про стягнення, окрім пені, також і штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1 554,98 грн. (процентна складова) не підлягають задоволенню з огляду на таке. За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Банк же в своєму позові просив застосувати до боржника подвійну цивільну-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечать вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що відповідач ухиляється від добровільної вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що вона підлягає стягненню у примусовому порядку. Таким чином, із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість в загальній сумі 13 628,14 грн. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 331,55 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial