Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом та просив суд визнати за [PERSON], [INFO] паспорт серії АО 043609 виданий Дніпропетровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 30.05.2012 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], право власності на житловий будинок в цілому в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 05.05.2009 року, розташованого за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район (Дніпровський район) село Партизанське, вул. Чапаєва (Центральна) буд. №7(35), загальною площею 50,38 кв.м, з яких житлова площа становить 31,18 кв.м., допоміжна(додаткова) 19,2 кв.м., та який складається з: 1 - коридору, загальною площею 4,84 кв.м.; 2 комора, загальною площею 4,27 кв.м.; З - кімната загальною площею 6,7 кв.м.; 4 - загальною площею 7,21 кв.м.; 5 - загальною площею 17,26 кв.м.; 6 - кухня 10,08 кв.м.; І - сени загальною площею 5, 85 кв.м., а також на господарські будівлі та споруди, які складаються: (літера - А) - житловий будинок, загальною площею 71,64 кв.м., (літера - а) - сіни, загальною площею 7,7 кв.м.; (літера - Б) - літня кухня, загальна площа 25, 20 кв.м.; (літера-б) - прибудова, загальною площею 9, 24 кв.м.; (літера - В) сарай, загальною площею 8, 58 кв.м.; (літера-Е) - сарай, загальною площею 11,65 кв.м.; (літера-Г) - гараж, загальною площею 21,36 кв.м.; (літера - Д) - шийка погріба 3,75 кв.м.; (літера - ПТ) - погріб, загальною площею 6, 00 кв.м.; (літера - К) - колодязь загальною площею 1,0 кв.м.; №1 паркан, загальною площею 31,4 кв.м.; №2 ворота загальною площею 7, 6 кв.м. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Партизанської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON], [INFO], є спадкоємцем за заповітом після свого батька [PERSON], який помер 05.05.2009 року, що підтверджується заповітом від 04.12.1997 року, посвідченого секретарем виконкому Партизанської сільської ради [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) вій фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок та господарські будівлі, розташовані за адресою: Дніпровський район, с. Партизанське, вул. Чапаєва, буд. 35. Відповідно до розпорядження голови Партизанської сільської ради №8 від 08.02.2016 року вулицю Чапаєва в с. Партизанське перейменовано у вулицю Центральну. Згідно з довідкою Партизанської сільської ради №1174 від 17.10.2016 адреса домоволодіння із вул. Центральна (Чапаєва) №7 змінилася на вул. Центральна (Чапаєва) 35 на підставі рішення виконкому Партизанської сільської ради №15 від 19.03.1997 року «Про упорядкування нумерації в селі Партизанське». В силу вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У призначений законом строк позивач прийняв спадщину шляхом подачі 22.09.2009 року відповідної заяви до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори. Відповідно до частини 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у встановленому порядку 18.04.2014 року позивач звернувся із відповідною заявою до державного нотаріуса Дніпропетровської районної нотаріальної контори [PERSON] Проте, 18.04.2014 року позивач отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON]. Зазначена постанова нотаріуса обґрунтована відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Така відмова державного нотаріуса Дніпропетровської районної нотаріальної контори [PERSON] у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину порушує його право на спадщину та унеможливлює державну реєстрацію і прав на нерухоме майно. За життя батько позивача не встиг оформити правовстановлюючий документ на належний йому на праві приватної власності будинок та земельну ділянку під ним. Після смерті 05.05.2009 року [PERSON] за цією ж адресою постійно проживала мати позивача - [PERSON], яка 21.09.2009 року подала до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частки спадщини на користь позивача. У березні 2011 року мати позивача - [PERSON] також померла. Проте, з 2009 року позивач також не встиг оформити належні документи на право власності на спадщину. Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 №19-32/319 у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Як вбачається із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності батька позивача [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпровський район, с. Партизанське, вул. Чапаєва, буд. 35, підтверджується випискою з погосподарської книги №1 за 1986-1989 роки Партизанської сільської ради, наданої 17.10.2016 року, відповідно до якої в господарстві №24 громадянина [PERSON], що розташоване за адресою: с. Партизанське, вул. Центральна (Чапаєва), 35, розташований цегляний будинок, кухня, сарай, що вкриті залізом, 1962 року будівництва. Згідно з листом КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради №149/14 від 11.02.2014 року станом на 04.12.2004 року правова документація на будинок с. Партизанське, вул. Центральна (Чапаєва), 7 не виготовлялася, право власності [PERSON] не зареєстровано, загальна площа будинку складає 56,23 кв.м. Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначення суспільної групи господарства в СРСР було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по ведению погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником [PERSON] комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, право власності на мого батька [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпровський район, с. Партизанське, вул. Чапаєва, буд. 35, підтверджено належними та допустимими доказами і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об'єктом спадкування. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проте, перешкодою для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину є відсутність належним чином оформлених документів про право власності спадкодавця на житловий будинок. При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не передбачає можливості реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою особою, а відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно і неможливість її здійснення за особами, які померли, порушують моє право на отримання свідоцтва про право власності на спадщину. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку ст. 16 ЦК України, обравши способом захисту свого порушеного права - визнання права власності на спадкове майно, що повністю кореспондується з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 30.05.2008 року, а також численною судовою практикою, оскільки передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 30.05.2008 за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку встановлено у повному обсязі, тому суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved