Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 667 грн. 37 коп., три процента річних в розмірі 52 грн. 44 коп., пеню в розмірі 93 грн. 41 коп., а всього стягнути на свою користь 813 грн. 22 коп. Позовні вимоги вмотивував тим, що 12.08.2010 року між ним та відповідачем було укладено Договір №060-6.508/10-з про навчання та підготовку бакалавра за рахунок коштів юридичних або фізичних осіб. Відповідно до умов зазначеного договору, позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок відповідача здійснити навчання [PERSON], який був зарахований на 2 курс за заочною формою навчання, за напрямком підготовки «Фінанси» з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», а відповідач зобов'язалась вносити плату за навчання посеместрово до 1 липня та 1 лютого відповідного року за кожний наступний рік. Загальна вартість освітньої послуги становила 14400 грн. Однак, згідно виписки з наказу №84-ст від 10.03.2011 року [PERSON] з 14.03.2011 року було відраховано з університету за власним бажанням. 14.10.2013 року відповідачу була направлена претензія №61 з пропозицією сплатити заборгованість за надання освітньої послуги в розмірі 653 грн., яка нею була залишена поза увагою. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп. Представник позивача в судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 12.08.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір №060-6.508/10-з про навчання та підготовку бакалавра за рахунок коштів юридичних або фізичних осіб (далі - Договір), згідно умов якого, позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок відповідача здійснити навчання [PERSON], який був зарахований на 2 курс, за заочною формою навчання, за напрямком підготовки «Фінанси» з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», а відповідач зобов'язалась вносити плату за навчання посеместрово до 1 липня та 1 лютого відповідного року за кожний наступний рік. Загальна вартість освітньої послуги становила 14400 грн. (а.с.5). Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Однак, відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Договору свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з тим, що згідно виписки з наказу №84-ст від 10.03.2011 року, [PERSON] з 14.03.2011 року було відраховано з університету за власним бажанням (а.с.6), при цьому у відповідача залишилась заборгованість по оплаті за надання освітньої послуги в розмірі 653 грн. 14.10.2013 року позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією за №61 з пропозицією сплатити заборгованість за надання освітньої послуги в розмірі 653 грн. у строк до 15.11.2013 року, яка відповідачем була залишена поза увагою (а.с.7-8). Відповідно до ст. 611 ЦПК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд уважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за навчання з урахуванням індексу інфляції в сумі 667 грн. 37 коп., пені за несвоєчасне внесення плати за надання освітньої послуги в сумі 93 грн. 41 коп. та три процента річних в сумі 52 грн. 44 коп., а разом стягнути з відповідача на користь позивача 813 грн. 22 коп. (а.с.9, 11, 12). Отже, зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позову. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 229 грн. 40 коп. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved