Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, зазначаючи, що 05.01.2018 року в місті Києві на проспекті Правди, в районі будинку № 3, водій [PERSON] , керуючи автомобілем MAN, реєстраційний номер [NUMBER] , під час зміни напрямку рух не переконався в безпечності маневру та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить йому, позивачеві. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідач після скоєння ДТП залишив місце ДТП, поліцію не повідомив. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 та ст.. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Позивач вказав, що відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 517/09-18, складеного ТОВ «Клевер Експерт» 12.09.2018 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] становить 36 439,92 грн. Позивач вказав, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Крім того, позивач вказав, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої з вини відповідача, йому була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях у зв`язку з тим, що він не міг користуватися своїм автомобілем, що призвело до зміни нормального способу його життя. Розмір завданої йому моральної шкоди позивач оцінює у 5000,00 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 36439,92 грн. та на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. В судовому засіданні 26.10.2020 року представник позивача [PERSON] , який приймав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. В подальшому представник позивача направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів (а.с. 175). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин, враховуючи, що відповідно до наданої на запит суду довідки з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області відповідач [PERSON] зареєстрованим не значиться (а.с. 32), у зв`язку з чим повідомлявся про розгляд справи відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим за згодою представника позивача розглянути справу на підставі наявних у справі доказів заочно відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.01.2018 року в місті Києві на проспекті Правди, в районі будинку № 3, водій [PERSON] , керуючи автомобілем MAN, реєстраційний номер [NUMBER] , під час зміни напрямку рух не переконався в безпечності маневру та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачеві. Відповідач після скоєння ДТП залишив місце ДТП, поліцію не повідомив. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, чим позивачеві було завдано матеріальних збитків. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2018 року відповідача визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 6-7). Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 517/09-18, складеного ТОВ «Клевер Експерт» від 12.09.2018 року розмір матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 36 439,92 грн. (а.с. 8-26). Судом встановлено, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Відповідно до вимог частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною п`ятою цієї статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 36 439,92 грн. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачеві було завдано моральної шкоди, оскільки з вини відповідача було пошкоджено автомобіль позивача, що завдало останньому певних незручностей, які полягали в тому, що він певний час не міг користуватися цим транспортним засобом, порушено було його звичний уклад життя. Виходячи з конкретних обставин справи, принципів справедливості і розумності, приймаючи до уваги характер та глибину моральних страждань позивача, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 2000,00 гривень. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. Вимог про відшкодування інших судових витрат, в тому числі витрат на правову допомогу, позивачем не заявлено та доказів їх понесення не надано.

Outcome: partial