Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 6,120 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Криничанська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області. Позивач звернувся до Криничанської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, але йому було відмовлено, у звязку з виправленнями в державному акті на право приватної власності на землю. Тому просить визнати за ним право власності на вищевказане майно. Відповідач Криничанська селищна рада у судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно заяв просять слухати справу без їх участі, позовні вимоги визнають, заперечень не мають. Представник третьої особи Криничанська державна нотаріальна контора згідно заяви просить справу слухати за його відсутності. Перевіривши матеріали та оцінивши докази по справі суд встановив, що позивач є спадкоємцем, після померлого [PERSON], 15 лютого 2007 року, свідоцтво про смерть серії 1-КИ №136729, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №22, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на земельну ділянку, площею 6,120 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Криничанська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IІІ-ДП №122066, виданого згідно рішення виконавчого комітету Криничанської селищної ради №72 від 27 липня 2000 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №530. Згідно заяв, засвідчених державним нотаріусом №866, 869, 860 від 10 серпня 2007 року, у позивача є інші спадкоємці за законом, які відмовляються від прийняття частки спадщини за законом після смерті [PERSON]. Виходячи з положень ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. Відповідно до ч. 2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно з положеннями ч.1\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну\~\~ділянку\~\~переходить\~\~до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З системного аналізу ст.ст. 1258, 1261 ЦК України вбачається, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ст.81 Земельного кодексу України\~громадяни набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі і на підставі прийняття спадщини. Статтею 1 Першого протоколу закріплено, що «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів...» Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved