Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ABH0RG149120069 від 28 квітня 2015 року у розмірі 10857,23 гривень, а також судовий збір у сумі 1378 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 28 квітня 2015 року між сторонами укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 6325,27 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 14 березня 2016 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 10857,23 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 6325,28 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5,87 гривень, заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 2530,10 гривень, а також штраф за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 500 гривень фіксована частина та 493,20 гривень - процентна складова. Представник позивача Сафір Ф.О., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, викликався у судове засідання шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України, був повідомлений своєчасно і належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту заяви позичальника [PERSON], 28 квітня 2015 року між ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачем укладений договір №ABH0RG149120069, за умовами якого Банк зобов'язався надати Позичальнику споживчий строковий кредит у сумі 6325,28 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 36 місяців з 28 квітня 2015 року по 27 квітня 2018 року включно. Заява [PERSON] від 28 квітня 2015 року та Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» є по суті кредитним договором, укладеним між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг. У заяві [PERSON] та Умовах надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Згідно п. 2.1 умов договору, банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши кредит у визначеній в зазначеному договорі сторонами сумі. Відповідно до п. 4.1 Умов договору, за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати, сплачує відсотки в розмірі, визначеному у Тарифі та Заяві. Щомісячний платіж відповідно до вимог кредитного договору, передбачених ч. 7, становить 429,04 гривень, який необхідно сплачувати з 22 по 26 число кожного місяця. Судом встановлено, що відповідачем не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 14 березня 2016 року за ним утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 6325,28 гривень та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 5,87 гривень. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до п. 5 Умов договору, при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 умов договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем відповідачу станом на 14 березня 2016 року також нараховані заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 2530,10 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 1002,78 гривень та штраф у розмірі 500,00 гривень - фіксована частина, 493,20 гривень - процентна складова. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст.. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №ABH0RG149120069 від 28 квітня 2015 року складає загальну суму у розмірі 10857,23 гривень. Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України. Згідно платіжного доручення № BO908B11M1 від 18 березня 2016 року позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 гривень . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору, які документально підтверджені. На підставі викладеного і

Outcome: approved