Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він з 30.10.2020 є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який є його братом. Відповідач не проживає в квартирі з березня 2009 року. Реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує права позивача як власника. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належною позивачу квартирою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі та пояснив, що відповідач більше 10 років не проживає за даною адресою, місце його перебування не відомо. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, відзив не подав. Судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив, пояснення щодо позову не надав. Судом постановлена ухвала про розгляд справи без його участі. Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим такі обставини. Позивач [PERSON] є власником двокімнатної квартири, розташованої на другому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 30 жовтня 2020 року (а.с. 7-8). Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 9). У квартирі зареєстрований відповідач (а.с. 5, 13, 16), однак з березня 2009 року за місцем реєстрації не проживає з (а.с. 13). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюються ЦК України. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власником спірної квартири [ADDRESS] є позивач. Відповідач не проживає у спірній квартирі з березня 2009 року, оплату комунальних послуг не здійснює. Внаслідок створених відповідачем перешкод, а саме реєстрації у спірній квартирі, позивач, як власник квартири позбавлений охоронюваного законом права розпорядження власністю на свій розсуд. Крім того у зв`язку з реєстрацією відповідача в спірній квартирі позивач вимушений сплачувати комунальні послуги у невиправданому розмірі. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved