Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що він зареєстрував шлюб із [PERSON] 30.10.1993 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відмінність у характерах, що проявлялося у відсутності спільних поглядів на подальше сумісне життя, що призвело до поступової втрати взаємодопомоги між ними. Також позивач вказує, що тривалий час спілкування між ними фактично припинено та спільне господарство не ведеться. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2018 року цивільну справу № 753/348/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було передано за підсудністю для розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 18). 28 березня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до провадження суду та призначено підготовче судове засідання на 02.05.2018 року (а.с. 21). Ухвалою Дніппровського районного суду м. Києва від 02.05.2018 року підготовче провадження у справі закрите, судовий розгляд по суті призначено в судовому засіданні на 11.06.2018 року (а.с. 25, 26). В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивач в заяві вказав, що позов підтримує та просить задовольнити; відповідач повідомила суд про визнання позову. Строк для примирення просять не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 30.10.1993 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Дніпровського відділу ЗАГС м. Києва зроблено актовий запис № 1439 (а.с. 4). Від шлюбу мають повнолітнього сина. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати позивач просить покласти на нього.

Outcome: approved