Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який, просить: -встановити факт родинних відносин між ним та його матір'ю [PERSON], померлою [INFO] -встановити факт належності [PERSON], померлій [INFO] року, свідоцтва про право власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] 17.02.2007 року; -встановити факт належності йому заповіту, посвідченого 14.07.2011 року секретарем Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області Пироговою О.І. та зареєстрованого в реєстрі за №52, що складений [PERSON] на ім'я [PERSON]; -визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами: літньою кухнею, погрібом, огорожею, який розташований по [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами: літньою кухнею, погрібом, огорожею, що розташований по [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала на його ім'я заповіт, посвідчений секретарем Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області. Після смерті матері він, як спадкоємець за заповітом, звернувся до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом №291/02-14 від 30.01.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і рекомендовано звернутись до суду, так як у свідоцтві про смерть матері її прізвище вказано «[PERSON]», тоді як в його паспорті його прізвище записано як «[PERSON]». Також в правовстановлюючих документах на спадкове майно на ім'я матері її по батькові вказано «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть - «[PERSON]». Крім того, під час огляду документів, ним було встановлено, що у заповіті, складеному матір'ю на його ім'я, прізвище спадкоємця вказано «[PERSON]», а у його паспорті - «[PERSON]». У зв'язку з вищевикладеним він звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що на позовних вимогах наполягає та просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] З приводу оформлення спадщини після смерті матері позивач звернувся до Біляївської державної нотаріальної контори, але листом від 30 січня 2018 року за вих. №291/02-14 йому було відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з необхідністю встановлення родинних відносин між ним та його матір'ю, а також встановлення факту належності правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 20) 14.07.2011 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона по закону буде мати право, який посвідчений секретарем Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №52 (а.с.9). Але в заповіті секретар Троїцької сільської ради допустила описку в написанні прізвища спадкоємця. Той факт, що прізвище позивача «[PERSON]» підтверджується копією його паспорта громадянина України серії [NUMBER], що виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 26 серпня 1997 року, а також копією картки платника податків громадянина [PERSON], [INFO] (а.с.7-8) Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що в заповіті невірно вказано прізвище заявника «[PERSON]» замість «[PERSON]», а тому суд вважає можливим встановити факт належності вказаного заповіту. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Із свідоцтва про народження [PERSON], складеного російською мовою, вбачається, що його батьками є «[PERSON]» та [PERSON] Той факт, що заявник є сином [PERSON], померлої [INFO] року, підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], де збігаються ім'я та по батькові матері заявника, що вказані в свідоцтві про народження та паспорті матері (а.с.12, 14). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON], померлої [INFO] року, а тому суд вважає можливим встановити факт родинних відносин. Із свідоцтва про право власності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] вбачається, що воно видане виконкомом Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області 17.02.2007 року на ім'я [PERSON] (а.с.13). Той факт, що зазначене свідоцтво про право власності на житловий будинок належало [PERSON] підтверджується копією паспорту громадянина України [PERSON] серії [NUMBER], а також відповіддю на запит Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області №261/02-12 від 04.12.2017 року з якої вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі виконкому Троїцької сільської ради під №16 на стор. 86 за 2011-2015 роки житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.14, 23). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що оскільки у судовому засіданні було встановлено, що при видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок була допущена помилка в написанні по батькові матері позивача та вказано «[PERSON]» замість «[PERSON]», а тому суд вважає можливим позовні вимоги про встановлення факту належності спадкодавцю свідоцтва про право власності на житловий будинок задовольнити. З технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого ПП «Одеське БТІ» вбачається, що житловий будинок, розташований в [ADDRESS] побудований у 1960 році і має загальну площу 55,0 кв.м, житлову 36,9 кв.м, є надвірні споруди: літня кухня, погріб, огорожа (а.с.15-17). Відповідно до листа КП «БТІ» ОМР №142-11/48 від 10.01.2018 року згідно до архівів реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], не проводилась (а.с.21). Позивач відповідно до ст. 1223 ЦК України є спадкоємцем за заповітом. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними спорудами: літньою кухнею, погрібом та огорожею, що розташований по [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року.

Outcome: approved