Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та в обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 09 грудня 2013 року по 21 травня 2018 року перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Крім, доньки [PERSON] , він виховував двох дітей дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . До реєстрації шлюбу вони з листопада 2011 року по жовтень 2017 року проживали за місцем його реєстрації: [ADDRESS] . Після чого переїхали в м. Кривий Ріг та проживали разом в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . З травня 2018 року відповідач припинила спільне проживання із позивачем, та 23 травня 2018 року вона покинула його, забравши доньку [PERSON] від першого шлюбу та через десять днів сина [PERSON] . Їх спільну доньку [PERSON] вона залишила з ним. З цього часу, з боку відповідача розпочалися безкінечні, образи, нецензурна лайка, скандали. Вона майже не цікавиться життям їх спільної дитини - [PERSON] , не приймає участі в її вихованні, матеріальному забезпеченні дитини. Вона періодично дзвонить [PERSON] , але дитина не бажає з нею спілкуватися, починає плакати, стає нервозною. В той же час, між ним та донькою існує надзвичайно міцний зв`язок, він багато часу приділяє доньці, весь свій вільний час присвячує їй, разом з нею відвідує парки, місця відпочинку, тощо. В квартирі, де вони проживають, створені всі необхідні умови для проживання доньки, для її навчання та виховання, у тому числі фізичного. Він жодним чином не перешкоджає їй у спілкуванні з матір`ю, але дитина сама не бажає спілкуватися. Вказує, що відповідач проживає з іншим чоловіком, належним чином не займається вихованням дітей [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що відповідач, не вказуючи свого місця проживання, продовжує телефонувати позивачу, погрожуючи відібрати дитину. Зазначені погрози він сприймає, як реальні та переживає за психологічний стан доньки [PERSON] , та те, що відповідач дуже жорстко поводить себе з донькою. У зв`язку з викладеним, просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] ; проживаючим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 21 серпня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с 30-31). 26 квітня 2019 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 133). Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення, посилаючись на відзив на позовну заяву наданий [PERSON] (а.с. 49-52). У відзиві відповідача вказала, що твердження позивача про те, що відповідач залишила доньку з ним та не цікавиться її життям, не приймає участі в її вихованні, матеріальному забезпечені, є надуманими. Зазначає, що відповідач ніколи залишала свою доньку [PERSON] , а сам позивач у травні 2018 року вигнав її з дому з двома дітьми від попереднього шлюбу на вулицю, не давши забрати з собою [PERSON] . Також, зазначає, що позивач чинив відносно неї домашнє насильство на очах дітей. Власне, сам позивач і був джерелом негараздів у їх взаємовідносинах. Також, зазначає, що позивач активно впливає на думку доньки щодо неї, безпідставно створюючи в її очах негативний образ матері. Вважає позовні вимоги позивача незаконними, необґрунтованими та просила суд у задоволені позовних вимог відмовити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, при вирішені спору покладалися на розсуд суду (а.с. 144). Представник третьої особи органу опіки та піклування Тернівської районної у місті ради, в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, враховуючи думку дитини, позов [PERSON] підтримують (а.с. 223). Суд, вислухавши думку присутніх учасників процесу та їх представників, дослідивши у сукупності всі матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 09 грудня 2013 року перебували у шлюбі зареєстрованому виконавчим комітетом Червоненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 8), який 20 серпня 2018 року розірвано рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області (а.с. 70-71). Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). У відповідності до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи сторони проживали за місцем реєстрації [PERSON] по [ADDRESS] , з листопада 2017 року фактично проживають в м. Кривий Ріг. В цей час сторони виховували спільну доньку [PERSON] , [INFO] та двох дітей [PERSON] від першого шлюб: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьки завжди створювали належні умови для виховання та утримання дітей, що підтверджується довідками Червоненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 26.06.2018 року (а.с. 10,11,12). Як вбачається з Акту складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , та завіреного начальником дільниці ТОВ «УЮТ-2011», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з ним проживає його малолітня донька [PERSON] , [INFO] . До [INFO] за цією адресою також проживали дружина [PERSON] та її неповнолітні діти від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON] , які з зазначеного часу за вищевказаною адресою не проживають, в квартирі не з`являються. [PERSON] опікується малолітньою донькою [PERSON] , самостійно дбає про неї, дитина завжди охайно одягнена. В квартирі наявні всі необхідні речі для розвитку, навчання та виховання дитини (а.с. 9). З характеристики наданої 03.07.2018 року КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-сад) комбінованого типу № 176 на [PERSON] , вбачається, що з 02.01.2018 року по 22.05.2018 року дівчинка відвідувала КЗ «ДНЗ (ясла-сад) № 176 КТ» КМР, дівчинка проживала у повній родині з батьком, матір`ю, сестрою та братом. Зі слів дівчинки було зрозуміло, що в родині переважають спокійні та врівноваженні стосунки, стиль виховання демократичний. Батьки завжди приділяли належну увагу до виховання дітей, тому діти були завжди врівноважені, охайні, чемні та привітні. Батько [PERSON] цікавився як успіхами так і невдачами доньки, звертався до вихователів за порадами стосовно навчання та підготовки дитини до навчання у школі, знайомився із вимогами програми та практичними завданнями, під час виконання яких виникали складнощі у дитини. Але з квітня 2018 року в родині щось змінилось, у поведінці [PERSON] стали з`являтися перепади настрою - дівчинка іноді була засмучена, іноді приходила до садочка одягнена невідповідно до пори року, на запитання пояснювала, що батьки чомусь сваряться, а це її дуже засмучує і лякає (а.с.14). З психологічно-педагогічної характеристики учениці 1-Б класу КЗШ № 117 [PERSON] , [INFO] , виданої 22.02.2019 року (а.с. 104), вбачається, що [PERSON] навчається у зазначеному навчальному закладі з 1 класу, за час навчання зарекомендувала себе як спокійна, вихована, старанна і працелюбна учениця. Дівчинка спокійна, добра, вразлива. Під час спілкування учениця проявляє тривожність по відношенню до власної родини, дитина не хоче говорити про власну матір і одразу замикається при згадуванні про неї, а також про своє попереднє життя з батьком і матір`ю, спілкування і згадування про життя в родині є психотравмуючим фактором для [PERSON] . Дитину до школи в перший раз привів батько [PERSON] , який виховує дитину. Мати дитини [PERSON] проживає окремо від дитини, в її вихованні участі не бере, навчанням доньки не цікавиться, матеріально дитину не утримує. У родині [PERSON] часто виникали конфлікти між батьками, що порушували нормальний перебіг як сімейного життя в цілому, так і життєдіяльності дитини як самостійної особистості, дівчинка постійно знаходилася в напруженому нервовому стані, а зараз стала зброєю в руках матері для помсти батька. 04.10.2018 року [PERSON] прийшла до школи, щоб забрати дівчинку зі школи і перевести її до іншого навчального закладу без попередження батька, тим самим спровокувала конфліктну ситуацію, порушила навчальний процес, дитина злякалася матері, не хотіла спілкуватися з нею, плакала, наполеглива поведінка матері призвела до нервового зриву [PERSON]. Батько дитини цікавиться шкільним життям доньки, систематично відвідує батьківські збори, реагує правильно на зауваження і дослухається порад та рекомендацій по вихованню доньки. Викладені вище обставини підтвердили в судовому засіданні допитана в якості свідка, вчитель та соціальний педагог Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 117 [PERSON] , яка зазначила, що дитина проживає з батьком, який про неї піклується та займається її вихованням, навчанням, підтримує зв`язок з вчителями, завжди коли потрібно приходить до школи, крім того, під час бесіди з дівчинкою, остання зазначає, що хоче проживати з татом, оскільки боїться матір, яка свариться та іноді б`є. Як зазначили в судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, [PERSON] є спільною дитиною [PERSON] та [PERSON] . Дівчинка після розлучення батьків проживає з батьком, мати за цей час приїздила до дитини лише 2 рази. У дівчинки дуже гарні відносини з батьком, він піклується про неї, та вона постійного говорить, що хоче бути з батьком. З акту обстеження умов життя та виховання в сім`ї [PERSON] від 08.02.2019 року, складеного комісією у складі завідувача сектору з питань усиновлення, опіки та піклування служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради, головного спеціаліста служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради, вбачається, що в помешканні по [ADDRESS] створені належні санітарно-побутові умови для проживання дітей, але в разі проживання ще однієї дитини потрібно переобладнати помешкання, забезпечити ще одне ліжко та стіл (а.с. 102). З акту обстеження умов життя та виховання в сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в помешканні створені належні умови для проживання дитини. Малолітня [PERSON] з якою була проведена бесіда виявила бажання проживати з батьком, в родині [PERSON] між членами сім`ї склалися теплі, доброзичливі стосунки (а.с. 103). Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Суду надано висновок виконкому Тернівської районної у місті ради від 27.03.2019 року, як органу опіки та піклування, згідно з яким орган опіки та піклування вважає, що батько і мати в рівній мірі зможуть забезпечити матеріальне утримання малолітньої [PERSON] , але зважаючи на особисту прихильність дитини і ставлення [PERSON] до виконання батьківських обов`язків по відношенню до [PERSON] на даному етапі, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] (а.с. 124-127). У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Отже, аналізуючи викладене вище, та дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, приділяючи особливу увагу до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, враховуючи думку дитини, яка в судовому засіданні висловила думку про бажання проживати з батьком, суд вважає правильним та справедливим визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved