Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача та просить визнати його таким, що втратив право користуватися житловим будинком [ADDRESS] (далі - Будинок), який належить йому на праві власності. В обґрунтування позову зазначає, що йому належить Будинок. Відповідач зареєстрований в належному йому будинку, як чоловік його дочки, [PERSON], з яким вона 25 червня 2013 року припинила подружні відносини. Після чого відповідач виїхав з Будинку, та з того часу без поважних причин в ньому не проживає. При цьому продовжує перебувати на реєстраційному обліку і в добровільному порядку знятись з нього не бажає. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача в письмовій заяві до суду просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не подали, суд, за згодою позивача, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно договору «О предоставлении в бессрочное пользование земельного участка для строительства индевидуального жилого дома на праве личной собственности, с жилплощадью не болем 60 кв. м.» від 27 серпня 1976 року, [PERSON] належить будинок [ADDRESS] Житомирської області. (а.с. 7-11) . Згідно довідки наданої Новоград-Волинською реєстраційною службою УДМС України в Житомирській області, відповідач перебуває на реєстраційному обліку в. [ADDRESS] з 08.08.2008 року (а.с.30). На підставі рішення суду від 25.06.2013 року між дочкою позивача, [PERSON] та відповідачем - [PERSON] припинено шлюбні відносини (а.с.12). Відповідно до актів від 09.04.2015 року, складених за участю сусідів та депутата Новоград-Волинської міської ради, та пояснень сусідів, [PERSON] з травня 2013 року по даний час в будинку [ADDRESS] не проживає (а.с.14-19). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, будинок [ADDRESS] в м. Новоград-Волинський Житомирської області належить позивачу на праві приватної власності. [PERSON] - відповідач по справі не проживаю у ньому без поважних причин з травня 2013 року, однак продовжує перебувати на реєстраційному обліку за вищезазначеною адресою, чим порушує права позивача, як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved