Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.11.2017 задоволено частково його апеляційну скаргу, яка була подана ним на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2017 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року було скасовано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 154 676,00 грн., з яких: 141894.00 грн. - сума основного боргу; 12 782,00 грн. - 3 % річних, та судовий збір в розмірі 1546, 76 грн. За вказаних обставин у [PERSON] , починаючи з 23.11.2017, виникло перед позивачем грошове зобов`язання у загальному розмірі 156 222,76 грн., ( 154 676,00 грн. + 1 546, 76 грн., = 156 222, 76 грн ). Після набрання законної сили рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.11.2017. позивач 23.04.2018 р. отримав у суді відповідні виконавчі листи про стягнення [PERSON] на його користь грошових коштів у розмірі 154 676,00 грн., та розмірі 1 546,76 грн., після чого подав ці виконавчі листи разом із заявами про примусове виконання рішення до Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області. 22.05.2018 державним виконавцем Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ Дніпропетровській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56427098 щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів у розмірі 154 676,00 грн. Також 31.05.2018 р. державним виконавцем Синельниківського МР ВДРЮ ГТУЮ у Дніпропетровській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56427344 щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів у розмірі 1546,76 грн. 13.03.2019 державним виконавцем Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56427344 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» ( у зв`язку з фактичним виконанням боржником [PERSON] у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом ). Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У період часу з 23.11.2017 до 31.03.2021 включно [PERSON] частково здійснила погашення свого грошового зобов`язання перед позивачем, яке виникло у [PERSON] на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.1 1.2017 в цивільній справі № 191/5436/16. Так, у вказаний період часу з рахунку органу державної виконавчої служби на рахунок позивача, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк», надходили стягнуті державною виконавчою службою з [PERSON] на його користь грошові кошти у таких розмірах ( без урахування банківських комісій): 31.08.2018 р. в розмірі 4 454,55 грн., 04.12.2018 р. в розмірі 531,98 грн., 14.12.2018 р. в розмірі 260,91 грн., 31.01.2019 р. в розмірі 272,18 грн., 05.02.2019 р. в розмірі 4 390,91 грн., 15.03.2019 р. в розмірі 209,51 грн., 15.03.2019 р. в розмірі 272,18 грн., 30.05.2019 р. в розмірі 544,36 грн., 10.06.2019 р. в розмірі 272,18 грн., 04.09.2019 р. в розмірі. 840,91 грн., 09.10.2019 р. в розмірі 284,36 грн., 20.11.2019 р. в розмірі 5 488,64 грн., 20.11.2019 р. в розмірі 284,36 грн., 26.12.2019 р. в розмірі 535,82 грн., 13.03.2020 р. в розмірі 595,64 грн., 25.05.2020 р. в розмірі 893,45 грн., 30.06.2020 р. в розмірі 645,86 грн., 05.10.2020 р. в розмірі 925,20 грн., 29.10.2020 р. в розмірі 311,27 грн., 06.11.2020 р. в розмірі 6 586,36 грн., 17.11.2020 р. в розмірі 311,27 грн., 02.12.2020 р. в розмірі 1 540,88 грн., 21.12.2020 р. в розмірі 321,64 грн., 29.12.2020 р. в розмірі 159,09 грн., 14.01.2020 р. в розмірі 2 251,22 грн., 20.01.2021 р. в розмірі 321,64 грн., 01.02.2021 р. в розмірі 20,31 грн., 15.02.2021 р. в розмірі 321,64 грн., 03.03.2021 р. в розмірі 923,09 грн., 17.03.2021 р. в розмірі 321,64 грн., а всього 35 093,05 грн. Таким чином, розмір простроченого [PERSON] грошового зобов`язання перед позивачем за період часу з 23.11.2017 р. до 31.03.2021 р. включно становить 121 129,71 грн. ( 156 222,76 грн. - 35 093,05 грн. = 121 129, 71 грн.). У період часу з 23.11.2017 р. до 31.03.2021 р. включно індекс інфляції становив: у грудні 2017 року -101 %; у 2018 році - 109,8 %; у 2019 році - 104,1 %; у 2020 році - 105 %; з 01.01.2021 р. до 31.03.2021 р. включно - 104,1 %. Вважає, що за вказаних обставин належить відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнути з [PERSON] на його користь втрати від інфляції за весь час прострочення [PERSON] виконання грошового зобов`язання ( за період часу з 23.11.2017 р. до 31.03.2021р. включно) у загальному розмірі 31720,19 грн., виходячи з такого розрахунку 121 129,71 грн * 1,01 * 1,098 * 1,041 * 1,05 * 1,041 - 121 129,71 грн., 152 849.90 грн - 121 129,71 грн., = 31 720,19 грн. Також належить відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнути з [PERSON] на його користь три відсотки річних від простроченої суми за весь час прострочення [PERSON] виконання грошового зобов`язання ( за період часу з 23.11.2017 р. до 31.03.2021 р. включно) у загальному розмірі 12112,97 грн., виходячи з такого розрахунку: 121 129, 71 грн. * 0,03 / 12 місяців * 40 місяців = 12 112,97 грн. Просить стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на його користь втрати від інфляції у загальному розмірі 31720,19 грн., та 3% річних від простроченої суми у загальному розмірі 12 112,97 грн., за весь час прострочення [PERSON] виконання грошового зобов`язання ( за період часу з 23.11.2017 р. до 31.03.2021 р. включно ), визначеного рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.11.2017 у справі №191/5436/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, та вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами у справі відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на безпідставність застосування позивачем ст.625 ЦК України та повне погашення відповідачем боргу перед позивачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, приходить до наступного. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року стягнуто з [PERSON] на корить [PERSON] грошові кошти в розмірі 154676,00 грн., з яких: 141894,00 грн. - сума основного боргу, 12782,00 грн. -3% річних, а також судовий збір в розмірі 1546,76 грн. Рішення набрало законної сили 23.11.2017 року. З матеріалів виконавчого провадження ВП №56427098 вбачається, що виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів заборгованості за договором позики був пред`явлений до виконання 22.05.2018 та постановою державного виконавця Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ Дніпропетровській області від 22.05.2018 відкрито виконавче провадження №56427098 щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів у розмірі 154 676,00 грн. 13.03.2019 державним виконавцем Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області було винесено постанову про закінчення виконавчої провадження №56427344 про стягнення коштів судового збору в розмірі 1546,76 грн., на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». В період з 22.05.2018 по 31.03.2021 відповідачем [PERSON] здійснено виплату заборгованості за виконавчим листом в розмірі 35093,05 грн. Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Предметом позову у цій справі є стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням судових рішень про стягнення грошових коштів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (686/21962/15-ц) щодо необхідності відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Враховуючи, що рішенням суду з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму основного боргу - 141894,00 грн. та 3% річних в розмірі 12782,00 грн., позивач безпідставно у своїх позовних вимогах здійснив нарахування 3% річних та інфляційних втрат не на суму основного боргу, а на загальну суму заборгованості в розмірі 156222,76 грн. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги в цій частині задовольнити частково, розрахувавши до сплати 3% річних , виходячи з суми основного боргу в розмірі 141894,00 грн. з урахуванням сплачених відповідачем коштів в розмірі 35093,05 грн. Таким чином, сума заборгованості за грошовим зобов`язанням, яке виникло у період з 22.05.2018 ( звернення виконавчого листа до виконання) до 31.03.2021, повинна бути розрахована наступним чином: сума заборгованості за зобов`язанням (106800,95 грн.) х процентна ставка (%)/100 х кількість днів прострочення зобов`язання/ кількість днів у календарному році. Період розрахунку з 22.05.2018 по 31.12.2018 - 224 дні = 1966,31 грн. Період розрахунку з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 365 днів = 3204,03 грн. Період розрахунку з 01.01.2020 по 31.12.2020 - 366 днів = 3204,03 грн. Період розрахунку з 01.01.2021 по 31.03.2021 - 90 днів = 790,03 грн. Загальна сума складає 9164,40 грн. Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до статті 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено. Розрахунок інфляційних збитків розраховується за формулою: сума боргу х індекс інфляції /100% Сукупний індекс інфляції з червня 2018 року по березень 2021 становить 118,86 , ( 2018 рік : червень - 100, липень-99,3, серпень-100, вересень-101,9, жовтень -101,3, листопад-101,7, грудень- 101,4; 2019 рік: січень-101, лютий-100,5, березень-100,9, квітень-101, червень-100,7, липень-99,5, серпень-99,4, вересень-99,7, жовтень -101, листопад-100,7, грудень-100,7; 2020 рік - січень-100,1, лютий-100,2, березень-99,7, квітень-100,8, червень-100,8, липень-100,3, серпень-100,2, вересень-99,4, жовтень - 101,7, листопад-99,8, грудень-100,5; 2021 рік - січень-100,1, лютий-101,3, березень- 100,9). Таким чином, збитки від інфляції складають: 106800,00 х 118,86/100% = 20142,48 грн. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково в межах здійснених судом розрахунків. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial