Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 490053046 від 04 грудня 2007 року в розмірі 1024164,16 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04 грудня 2007 року між Закритим Акціонерним товариством Альфа-Банк, правонаступником якого є позивач та третьою особою [PERSON] було укладено договір кредиту № 490053046, відповідно до умов якого ЗАТ Альфа-Банк, надав [PERSON] кредит у сумі 94398,02 доларів США, а вона зобовязалася до 04 грудня 2014 року повернути ЗАТ Альфа-Банк кредитні кошти шляхом щомісячних платежів частини тіла кредиту, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,7 % річних. За несвоєчасне повернення кредитних коштів і сплату процентів, [PERSON] зобовязалася сплатити пеню, штраф. ЗАТ Альфа-Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором № 490053046 та надав [PERSON] кредит у розмірі 94398,02 доларів США, яка свої зобовязання щодо погашення кредиту не виконує в результаті чого станом на 16 жовтня 2013 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 50220,24 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.10.2013 року складає 401410,38 гривень; заборгованість за відсотками у розмірі 14060,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.10.2013 року складає 112388,93 гривень, пеня у розмірі 580467,97 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.10.2013 року складає 4639680,48 гривень. Крім того, 04 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та відповідачем укладено договір поруки №490053046-П, відповідно до умов якого відповідач зобовязався солідарно з [PERSON] відповідати за виконання останньою зобовязань за договором кредиту № 490053046 від 04 грудня 2007 року. У разі невиконання [PERSON] будь-яких обовязків, встановлених договором кредиту № 490053046, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше за один календарний місяць, ЗАТ Альфа-Банк, має право вимагати дострокове виконання зобовязання з повернення кредиту, при цьому відповідач відповідає перед ЗАТ Альфа-Банк, у тому ж обсязі, що і [PERSON] 18 жовтня 2013 року третій особі та відповідачу направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 490053046 від 04 грудня 2007 року, але в досудовому порядку кредитні кошти не повернуті, що змусило позивача звернутись до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, судові витрати віднести за рахунок позивача та пояснив, що в задоволенні вимоги про стягнення суми боргу у розмірі 19759,60 доларів США, яка виникла в період з березня 2009 року по листопад 2010 року необхідно відмовити у звязку зі спливом на день подання позову трирічного строку позовної давності. З тих самих підстав не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 8956,00 доларів США та стягнення суми пені. Також вказав, що стягнення суми боргу з відповідача, як з поручителя є безпідставним тому, що договір поруки взагалі припинився. Так, виконання зобовязання за кредитним договором № 490053046 від 04 грудня 2007 року забезпечувалась заставою автомобіля, а вже додатково укладався договір поруки. [PERSON] продала автомобіль, при цьому ЗАТ Альфа-Банк надав згоду на відчуження предмету застави без сплати [PERSON] будь-якої суми на погашення боргу. За вказаних обставин, внаслідок відчуження предмета застави автомобіля, збільшився розмір відповідальності відповідача як поручителя і таким чином без згоди відповідача змінився розмір зобовязання, а договір поруки припинився з моменту продажу автомобіля. Третя особа у судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 04 грудня 2007 року між Закритим Акціонерним товариством Альфа-Банк, правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір кредиту № 490053046, відповідно до умов якого ЗАТ Альфа-Банк надав [PERSON] особі кредит у сумі 94398,02 доларів США на термін до 04 грудня 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,7 % річних, а [PERSON] зобовязалася повернути ЗАТ Альфа-Банк кредит до 04 грудня 2014 року, шляхом щомісячної сплати грошових коштів відповідно до графіку погашення заборгованості. При порушенні терміну повернення кредиту, [PERSON] зобовязалася сплатити ЗАТ Альфа-Банк відсотки за користування кредитом, а також у разі несвоєчасної сплати заборгованості по відсотках і комісії сплатити пеню, штраф, що підтверджено договором № 490053046 від 04 грудня 2007 року. ЗАТ Альфа-Банк кредит у розмірі 94398,02 доларів США надав, а [PERSON] кредит отримала, про що свідчить виписка по особовим рахункам з 04 грудня 2007 року по 16 жовтня 2013 року, але в порушення умов договору [PERSON] свої зобовязання щодо погашення кредиту належним чином не виконує, в результаті чого станом на 16 жовтня 2013 року має прострочену заборгованість у сумі: - за кредитом у розмірі 50220,24 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 жовтня 2013 року складає 40141038 гривень; - за відсотками у розмірі 14060,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 жовтня 2013 року складає 112388,93 гривень; - пеня у розмірі 580467,97 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 жовтня 2013 року складає 4639680,48 гривень, що підтверджено розрахунком заборгованості за кредитним договором № 490053046 від 04 грудня 2007 року. Позивач при зверненні до суду з позовом зменшив суму нарахованої згідно з умовами кредитного договору пені та просить стягнути з відповідача 11% від нарахованої пені, що станом на 16 жовтня 2013 року становить суму у розмірі 63851,48 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом складає 510364,85 гривень. Також судом встановлено, що 04 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та відповідачем укладено договір поруки №490053046-П, відповідально до умов якого відповідач зобовязався солідарно з [PERSON] відповідати за виконання останньою зобовязань за договором кредиту № 490053046 від 04 грудня 2007 року. У разі невиконання [PERSON] будь-яких обовязків, встановлених договором кредиту № 490053046, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше за один календарний місяць ЗАТ Альфа-Банк, має право вимагати дострокове виконання зобовязання з повернення кредиту, при цьому відповідач відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що й [PERSON] На вимогу про досудове врегулювання спору № 84070-34-б/б від 18 жовтня 2013 року, що направлялись позивачем на імя відповідача та третьої особи, останні добровільно суму боргу не погасили. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому, ж обсязі, що і боржник, включаючи оплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Враховуючи, що відповідач є поручителем [PERSON], яка свої зобовязання за кредитним договором № 490053046 від 04 грудня 2007 року у встановлені строки не виконує та не сплачує належні строкові платежі, суд вважає, що сума боргу за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача, в примусовому порядку, оскільки він є поручителем [PERSON] за договором кредиту і зобовязався нести солідарну відповідальність за невиконання умов договору. При вирішення справи, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що сплив строк позовної давності, оскільки відповідно до пункту 11.7 Кредитного договору, сторони домовились, що позовна давність становить 50 років, тому строки позовної давності спливають тільки у 2057 році. Також суд, не приймає до уваги посилання представника відповідача про те, що договір поруки припинився оскільки заставний автомобіль проданий, а у звязку з продажем заставного майна збільшився обсяг відповідальності поручителя і таким чином мало місце змінення зобовязання, тоді як ці зміни проведені без згоди поручителя. Вказані посилання суд вважає надуманими, оскільки продаж автомобіля, якщо такий і відбувся, є підставою для зменшення суми заборгованості за рахунок коштів реалізованого автомобіля і не є зміною встановлених договором зобовязань відповідача повернути банку обумовлену договором грошову суму. Враховуючи викладене, суд повністю задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором у розмірі 1 024164 гривні 16 коп. з яких: 401410,38 грн. є сумою боргу; 112388,93 грн. борг по відсотках; 510364,85 грн. сума пені. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачів на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved