Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що проживає [ADDRESS]. Дзигівською сільською радою Ямпільського району Вінницької області по господарський номер, який був присвоєний домогосподарству по [ADDRESS], де раніше проживала [PERSON] був закритий згідно заяви на дозвіл знесення та акта обстеження, а тому як результат, на підставі рішення 13 сесії 3 скликання від 29 вересня 2000 року йому була передана земельна ділянка орієнтовною площею 0,24 га по [ADDRESS], тобто по сусідстві у межу із його домогосподарством для ведення особистого господарства. Вказав, що по сусідству із ним через дорогу проживає відповідач, з яким він перебуває у неприязних стосунках, який без будь-яких дозволів сільської ради, та без його погодження, встановив огорожу на проїжджій частині під'їзду до земельної ділянки по [ADDRESS]. У результаті дій відповідача він немає змоги заїзду і навіть заходу до належної йому земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS], так як відповідач своїми діями створив йому перешкоду у користуванні земельною ділянкою. Зазначив, що коли він звертався до відповідача із проханням про знесення загорожі, відповіді він не отримував, так як відповідач ухилявся від розмови. Коли ж відповідач повідомив його, що має намір взагалі забрати і користуватись його земельною ділянкою, і що взагалі огородить її від позивача, із цим він не погодився, та почав звертатися до посадовців сільської ради. На його неодноразові звернення до виконкому Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, відповідач не звертав уваги, хоча на підставі рішення Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області №129 від 13 листопада 2007 року було зобов'язано відповідача відновити заїзд до його земельної ділянки в місячний термін. Не дивлячись на це, відповідач чинить йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Тому він змушений звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована по [ADDRESS] села Дзигівка, не чинити перешкоди у користуванні під'їздом, який є територією загального користування жителів громади села Дзигівка до належного житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] села Дзигівка, зобов'язати відповідача провести демонтаж сітки шляхом її розбирання і знесення із заїзду до земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, також провести демонтаж кам'яного і металевого забору шляхом їх розбирання і знесення в той стан до якого вони були раніше, а саме - розширенням ширини дороги [ADDRESS] у відповідності до технічної документації Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, а також стягнути судові витрати. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі угоди №58 від 29.10.2014 року та ордеру на надання правової допомоги серії ВН №029234 від 29.10.2014 року заявлені позовні вимоги підтримав у повному об'ємі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що він придбав житловий будинок і почав будівництвом. Такі межі земельної ділянки він придбав. Вказав, що домоволодіння під номером [ADDRESS] позивач використовує без належного оформлення, так як ніяких правовстановлюючих документів ні на житловий будинок, ні на земельну ділянку у позивача немає. Вказав, що господарський номер [ADDRESS] закритий, тобто його немає, такої адреси не існує. Вказав, що це позивач загород частину дороги, а тоді він перегороди сіткою для того, щоб худоба не ходила йому на город. Зазначив, що не чинить перешкод позивачеві. Просить суд у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі Договору про надання правової допомоги №30 від 12.11.2014 року та Ордеру на надання правової допомоги серії ВН №020876 від 12.11.2014 року заявлені позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області Юрченко О.В. заявлені позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову. Суду пояснив, що ні у кого немає державних актів на усі три земельні ділянки. Зазначив, що спір між сторонами ведеться більше 12 років. У 2004 році [PERSON] звертався до сільської ради із питанням про відновлення заїзду, однак вирішити це питання неможливо. Вказав, що раніше там був заїзд до двох житлових будинків ([PERSON] та [PERSON]). Що стосується посилання відповідача на те, що немає такої адреси як «[ADDRESS]», пояснив, що адреса присвоєна земельній ділянці, а не будинку. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених письмових доказів - договору купівлі-продажу від 22 листопада 1991 року судом встановлено, що [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS], який розташований на присадибній земельній ділянці розміром 0,23 га. Із довідки вих..№1108 від 11.09.2014 року виданої виконкомом Дзигівської сільської ради судом встановлено, що по господарський номер, який був присвоєний домогосподарству в [ADDRESS] був закритий згідно заяви на дозвіл на знесення та акта обстеження у 2002 році. Із Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15 лютого 1989 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 січня 2010 року судом встановлено, що позивач є власником 27/100 житлового будинку, який розташований по [ADDRESS]. Із архівної виписки вих..№01-14-408 від 24 грудня 2008 року судом встановлено, що Рішенням 13 сесії 3 скликання Дзигівської сільської ради від 29 вересня 2000 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність для ведення особистого підсобного господарства» передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства із земель резерву сільської ради площею 0,54 га, та зобов'язано останнього замовити виготовлення Державного акту на право приватної власності на землю. Із Рішення виконавчого комітету Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області №129 від 13 листопада 2007 року «Про розгляд заяви [PERSON] про відновлення заїзду до його земельної ділянки» судом встановлено, що даним рішенням зобов'язано [PERSON] відновити заїзд до земельної ділянки [PERSON] в місячний термін, у разі не відновлення заїзду зі сторони [PERSON] рекомендовано [PERSON] звернутися до суду. Із Довідки вих..№02-09-205 від 24.05.2013 року виданої виконавчим комітетом Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що сільська рада не надавала [PERSON] письмового або усного дозволу на встановлення обмежень у вигляді огорожі на землі загального користування по [ADDRESS] села Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Із відповіді на адвокатський запит вих..№02-09-169 від 25.04.2013 року даної виконавчим комітетом Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що за [PERSON] рахується земельна ділянка орієнтовною площею 0,24 га, доступ до даної земельної ділянки здійснюється по присадибній ділянці, яка розміщена біля будинку по [ADDRESS], на даний час доступ до земельної ділянки по [ADDRESS] неможливий у зв'язку із тим, що [PERSON] встановив огорожу на проїжджій частині під'їзду до земельної ділянки по [ADDRESS], іншого заїзду до земельної ділянки немає та немає можливості його зробити. Із Акту обстеження складеного 22 вересня 2014 року судом встановлено, що ширина дороги біля будинку [PERSON] становить 60,3 м, другий замір становить 5,2 м, третій - 6,4 м, біля воріт і металевої сітки [PERSON] Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що вона є матір'ю позивача. Відповідач постійно чинить перешкоди у користуванні земельними ділянками. Захопив частину проїжджої частини дороги, перекрив дорогу до земельної ділянки по [ADDRESS]. Із показань свідка [PERSON] даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що коли він був дитиною (біля 30 років тому) на спірній земельній ділянці міг розвертатись вантажний автомобіль із причепом. Зараз відповідач зайняв частину проїжджої частини дороги, і тому немає такої можливості. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що раніше у житловому будинку, що по [ADDRESS] у селі Дзигівка Ямпільського району проживала її матір. Потім відповідач зі своєю дружиною створили нестерпні умови проживання для матері (спускали на неї собаку, не давали можливості проходити через подвір'я), і тому мати перейшла жити до неї. Відповідач захопив частину земельної ділянки, яка раніше належала її матері. А на даний час взагалі загородив прохід. Із виїзду на місце (у [ADDRESS]) судом встановлено, що проїзд (прохід) до земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] переораний та перегороджений металевою сіткою. Відповідно ч.1 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Відповідно ч.3 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Відповідно ч.1 ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Стаття 212 ЗК України визначає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно із ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Ст.1 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч.2, 3 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Так, внаслідок наявності паркану (металевої сітки) на частині земельної ділянки щодо заїзду до земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS], що перебуває у користуванні [PERSON], останній не може користуватися даною земельною ділянкою, і тому заявлена позовна вимога щодо усунення перешкод у користуванні заїздом до земельної ділянки по [ADDRESS] підлягає до задоволення. А тому суд має підстави для усунення перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою, що розташована по [ADDRESS] шляхом знесення за рахунок [PERSON] паркану із металевої сітки із заїзду до вищевказаної земельної ділянки. Що стосується вимоги заявленої позивачем про усунення перешкод у користуванні під'їздом (який є територією загального користування) до земельної ділянки по [ADDRESS], то виходом на місце судом не встановлено створення таких перешкод зі сторони [PERSON], так як земельна ділянка [PERSON] ([ADDRESS]) знаходиться на значній відстані від земельної ділянки [PERSON] ([ADDRESS]), і тому суд не знаходить підстав щодо задоволення вимог про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні під'їздом до земельної ділянки по [ADDRESS] шляхом демонтажу кам'яного і металевого паркану, так як позивачем не доведено факт порушення його речового права, тоді як згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому суд приходить до висновку, що у задоволенні даної частини заявлених позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд має підстави для стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] понесенні останнім судові витрати по оплаті судового збору згідно квитанції №k26/G/43 від 16 вересня 2014 року у сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial