Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 6 серпня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» та відповідачем було укладено договір про надання позики № 2971905333-028930, відповідно до умов якого відповідач отримав позику у розмірі 3 000 грн. на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення позики 16 лютого 2018 року включно. Договір про надання позики був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. 15 січня 2019 року між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 1501/1, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання позики № 2971905333-028930 від 6 серпня 2018 року. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, своєчасно заборгованість за кредитом, процентами і іншими витратами відповідно до умов договору не погасив, тому станом на 15 січня 2019 року заборгованість відповідача становить 19 950 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання позики № 2971905333-028930 від 6 серпня 2018 року в сумі 19 950 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просив розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог частин 7, 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Ухвалою від 25 лютого 2020 року суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою усіх учасників справи, суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 6 серпня 2018 року між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та [PERSON] було укладено договір про надання позики № 2971905333-028930, відповідно до умов якого відповідач отримав позику у розмірі 3 000 грн. на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення позики 16 серпня 2018 року включно, що підтверджується копією відповідного договору (а.с. 11-17). У судовому засіданні встановлено, що ТОВ «ФК Є ГРОШІ» перерахувало на картковий рахунок [PERSON] позику у розмірі 3 000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 5442 від 6 серпня 2018 року (а.с. 25). Зазначена сума була перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 92.15.000104/2 від 19 лютого 2018 року, укладеному між АТ «АКБ «КОНКОРД» та ТОВ «ФК Є ГРОШІ» через e-groshi.com A2C, що підтверджується повідомленням АТ «АКБ «КОНКОРД» № 102 від 29 січня 2019 року. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У судовому засіданні встановлено, що договір про надання позики № 2971905333-028930 від 6 серпня 2018 року було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com в порядку, визначеному Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до частин 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Ураховуючи вищевикладене, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Статтею 642 ЦК України встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Пунктом 12.8 договору про надання позики № 2971905333-028930 від 6 серпня 2018 року встановлено, що позичальник підписанням цього договору підтверджує, що він ознайомлений із Умовами надання позики в тому числі у формі фінансового кредиту ТОВ «Фінансова компанія є гроші», розміщеними на сайті Позикодавця і приймає їх положення як публічну оферту на укладення цього Договору. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Статтями 1048-1052, 1054 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до статей 549-552 ЦК України. Відповідно до п. 7.1 договору про надання позики № 2971905333-028930 від 6 серпня 2018 року у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором про надання позики № 2971905333-028930 від 6 серпня 2018 року. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 19-24), станом на 15 січня 2019 року загальна заборгованість відповідача за договором про надання позики № 2971905333-028930 від 6 серпня 2018 року становить 19 950 грн., з якої: 3 000 грн. - заборгованість за кредитом, 7 860 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9 090 грн. - заборгованість за пенею. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. У судовому засіданні встановлено, що 15 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» та ТОВ «ФК Є Гроші» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 1501/1, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання позики № 2971905333-028930 від 6 серпня 2018 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7-10). Відповідачу було направлене повідомлення про відступлення права вимоги, у якій було повідомлено відповідача про зміну кредитора у зобов`язанні, зазначено грошову вимогу, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 48-49). На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, умов договору не виконав та не бажає погашати заборгованість за даним договором в добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню сума боргу визначена позивачем при зверненні до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 грн.

Outcome: approved