Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що 23.06.2005 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №SAMDN12000002891006, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами кредитного договору відповідач зобов'язаний погашати отриманий кредит. Але, відповідач, у встановлений Кредитним договором строк, взяті на себе зобов'язання, не виконав. Заборгованість відповідача станом на 20/11/2013 року становить 11137,59 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № SAMDN12000002891006 від 23.06.2005 року у розмірі 11137,59 грн., та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, та розглядати справу без його присутності. Відповідач у залі судового засідання позовні вимоги не визнав, до суду надав письмові заперечення, в яких вказав, що в провадженні Ровеньківського міського сулу знаходиться справа за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення 11137,59 грн. Спірні правовідносини між ним та позивачем ґрунтуються на Договорі № SAMDN12000002891006 від 23.06.2005 року про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної карти. Як вбачається з тексту Договору, він був укладений між ним та Позивачем 23.06.2005 року. Відповідно пункту 1.1. Договору, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну картку на строк дії картки - «два роки». На картку був наданий кредитний ліміт 1500 грн. на строк до 2007 року. Графік погашення Договором не передбачений. Те, що у нього є нібито заборгованість у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» він довідався з отриманої із суду копії позовної заяви. Починаючи, з 2005 року він не отримував від позивача жодного повідомлення. З розрахунку до позовної заяви йому стало відомо, що грошові кошти і були нібито виплачені йому позивачем 24.06.2005 року. Платіжну картку він дійсно отримав, однак, кредитним лімітом жодного разу не скористався. Враховуючи, що користуватися кредитним лімітом він не мав потреби, а строк дії картки закінчився через 2 роки, нову картку він не отримував. Він не згоден, що Договір укладений на необмежений період часу, беручі до уваги умови даного Договору. По закінченню строку дії картки (через 2 роки), тобто 23.06.2007 року позивач відповідно до п. 9.2. мав право розірвати Договір та достроково витребувати погашення кредиту. Позивач до закінчення строку дії картки знав про відсутність платежів, починаючи з 24.06.2005 року. Таким чином, прострочення виконання зобов'язання за Договором, а от же і строк позовної давності, починає відлік з 25.06.2005 року (з наступного дня від дати зняття суми кредитного ліміту). Позивач протягом цього часу не робить спроб стягнути з мене необхідну суму. Враховуючи, що позовна заява підписана та скерована до суду 22.11.2013 року загальний строк позовної давності у три роки щодо вимоги про оплату за Договором починає відлік з 25.06.2008 року, позовна заява подана з пропуском строку позовної давності. Таким чином, позивач, звернувшись із позовною заявою 22.11.2013 року пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Просив застосувати до поданих позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості у сумі 11137,59 грн. позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 23.06.2005 року між позивачем, ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, [PERSON], було укладено Кредитний договір №SAMDN12000002891006, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (ар.с.7). Як вбачається з договору № SAMDN12000002891006 від 23.06.2005 року позивач відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну картку зі строком дії картки - два роки (пункт 1.1. Договору), тобто до 23.06.2007 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Тобто термін позовної давності сплив 23.06.2010 року. Відповідачем в судовому засіданні заявлено вимогу про застосування позовної давності. Відповідно до частини 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи, що представником позивача не заявлено клопотання про поновлення терміну позовної давності та не наведено переконливих доказів поважності причин пропущення строку позовної давності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ « ПриватБанк » до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed