Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 21 лютого 1997 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №199. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з матір»ю та буде мешкати з нею і після розірвання шлюбу. Шлюбні стосунки погіршилися, втрачено довіру та взаємоповагу один до одного. Шлюбні відносини припинилися вже майже рік. А тому позивач вимушений звернутися до суду, оскільки подальше збереження сім»ї неможливе та суперечить його інтересам. У судове засідання позивач надав письмову заяву, в якій прохав задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі та слухати справу за його відсутністю. Відповідач у судове засідання на з»явилася, однак, подала до суду нотаріально завірену письмову заяву від 04.06.2014 року, в якій вказала, що позов позивача підтримує в повному обсязі. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно до ст.174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з»ясовано, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, який укладено 21 лютого 1997 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міського управління юстиції Харківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 199, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.№4). В даному шлюбі в них народився син: [PERSON], [INFO], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження (а.с.№ 15), в якому в графі батько зазначено: [PERSON], а в графі мати: [PERSON]. Між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу подружжям. Згідно даної позовної заяви, судом вбачається, що сторони, за час спільного проживання, створити міцної сім'ї, не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть і проживають за різними адресами у різних населенних пунктах. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За даними, які містять маьеріали справи, вбачається, що між сторонами немає спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору. Суд, питання про судовий збір, вирішує відповідно до ст.11 ЦПК України

Outcome: approved