Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» - Збройні Сили України це військове формування, на яке покладається оборона України, захист суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості. Безпосереднє керівництво Збройними силами здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до ст. 3 вказаного Закону та Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України за № 406/2011 від 06.04.2011 року є центральним органом виконавчої влади і військового управління. Збройні Сили України згідно наведеного закону складаються з органів військового управління, з`єднань, об`єднань, військових частин, військових навчальних закладів. Так, згідно зі ст. ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову і мобілізаційну готовність ввіреної йому частини (установи, навчального закладу). Він, серед іншого, зобов`язаний вживати заходів щодо відшкодування збитків, заподіяних військовій частині (установі, навчальному закладу), для чого діяти у відповідності із законом, в тому числі представляти інтереси держави у разі необхідності в судах. Фінансування Збройних Сил України, як визначено ст. 15 Закону України «Про Збройні Сили України» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України це один із структурних підрозділів Міністерства оборони України, який також утримується за рахунок бюджетних коштів. Збитки, які йому спричиняються, це безпосередня шкода економічним інтересам держави. Так, 04.11.2015 року приблизно о 06 годині 15 хвилин [PERSON] , керуючи службовим автомобілем Форд Фокус державний номерний знак [NUMBER] на 186 кілометрі автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого з`їхав у кювет та перекинувся, що призвело до пошкодження транспортного засобу. Своїми діями [PERSON] порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України. 27.09.2016 року постановою Святошинського районного суду міста Києва по адміністративній справі № 759/12099/16-п [PERSON] за вчинене адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнано винним. Також зазначає, що [PERSON] проходив військову службу за контрактом в Центрі та був закріплений за службовим автомобілем Форд Фокус державний номерний знак [NUMBER] . 12.09.2016 року [PERSON] на підставі наказу начальника Центру № 229 від 12.08.2013 року було звільнено з військової служби за пунктом «б» (за станом здоров`я). В результаті дорожньо-транспортної пригоди Полтавський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр провів автотоварознавчу експертизу службового автомобіля Центру Форд Фокус державний номерний знак [NUMBER] . За висновком вартість матеріального збитку, завданого власнику? дорівнює ринковій вартості вищезазначеного автомобіля та становить 167\~405,51 гривень. Також Центром були понесені додаткові витрати на сплату судового збору у розмірі 2\~512,0 гривен. У зв`язку із викладеними обставинами позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України на рахунок відкритий в ДКСУ в м. Києві, розрахунковий рахунок [NUMBER] , код ЄДРПОУ 24978319, код банку МФО 820172- завданих матеріальних збитків на суму 167\~405,51 гривень; стягнути з [PERSON] на користь Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України судовий збір у сумі 2\~512,0 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку із чим суд, заслухавши думку представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутності відповідача та не заперечував проти заочного розгляду справи, вважав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-284 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що що згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» - Збройні Сили України це військове формування, на яке покладається оборона України, захист суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості. Безпосереднє керівництво Збройними силами здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до ст. 3 вказаного Закону та Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України за № 406/2011 від 06.04.2011 року є центральним органом виконавчої влади і військового управління. Збройні Сили України згідно наведеного закону складаються з органів військового управління, з`єднань, об`єднань, військових частин, військових навчальних закладів. Так, згідно зі ст. ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову і мобілізаційну готовність ввіреної йому частини (установи, навчального закладу). Він, серед іншого, зобов`язаний вживати заходів щодо відшкодування збитків, заподіяних військовій частині (установі, навчальному закладу), для чого діяти у відповідності із законом, в тому числі представляти інтереси держави у разі необхідності в судах. Фінансування Збройних Сил України, як визначено ст. 15 Закону України «Про Збройні Сили України» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Центр забезпечення службової діяльності Міністерства борони та Генерального штабу Збройних Сил України це один із структурних підрозділів Міністерства оборони України, який також утримується за рахунок бюджетних коштів. Так, 04.11.2015 року приблизно о 06 годині 15 хвилин [PERSON] , керуючи службовим автомобілем Форд Фокус державний номерний знак [NUMBER] на 186 кілометрі автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого з`їхав у кювет та перекинувся, що призвело до пошкодження транспортного засобу. Своїми діями [PERSON] порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України. 27.09.2016 року постановою Святошинського районного суду міста Києва по адміністративній справі № 759/12099/16-п [PERSON] за вчинене адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнано винним. Встановлено, що [PERSON] проходив військову службу за контрактом в Центрі та був закріплений за службовим автомобілем Форд Фокус державний номерний знак [NUMBER] . 12.09.2016 року [PERSON] на підставі наказу начальника Центру № 229 від 12.08.2013 року було звільнено з військової служби за пунктом «б» (за станом здоров`я). В результаті порожньо-транспортної пригоди Полтавський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр провів автотоварознавчу експертизу службового автомобіля Центру Форд Фокус державний номерний знак [NUMBER] . За висновком експертизи вартість матеріального збитку, завданого власнику ? дорівнює ринковій вартості вищезазначеного автомобіля та становить 167\~405,51 гривень. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] на користь Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України завданих матеріальних збитків на суму 167\~405,51 гривень. Крім того, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 2\~512,0 гривень. На підставі ст. ст. 22, 1166 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд

Outcome: approved