Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який, просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження сільського голови Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 30.10.2017 № 22-К «Про розірвання контракту з [PERSON] », а також скасувати наказ Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства (КРЕП) від 30.10.2017 № 66 про звільнення [PERSON] з посади директора Глеюватського КРЕП на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, поновивши його на вказаній посаді з 30.10.2017. Також просив суд стягнути з Глеюватського КРЕП на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі визначеному на день ухвалення рішення, а також моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн та 3000,00 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позову вказував, що на підставі розпорядження голови Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 03.12.2015 № 18, наказу Глеюватського КРЕП від 02.12.2015 № 76, його призначено на посаду директора Глеюватського КРЕП, з укладенням контракту на строк з 03.12.2015 по 03.12.2017, яким визначені права та обов`язки [PERSON] як директора комунального підприємства. Розпорядженням голови Глеюватської сільської ради Криворізького району від 30.10.2017 вказаний контракт розірвано в односторонньому порядку, з посиланням на п.п. «Б» та «Ж» п. 5.3 контракту. На підставі вказаного розпорядження Глеюватським КРЕП видано наказ від 30.10.2017 № 66 про звільнення його з посади на підставі п. 8 ч.1 ст. 38 КЗпП. Посилаючись на протиправність та безпідставність розірвання контракту, вказував, що відповідач не виконавши рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.10.2017, яке набрало законної сили 28.10.2017 та яким скасовано наказ і розпорядження про його відсторонення від посадових обов`язків, не видаючи наказу про поновлення його на роботі, 30.10.2017 голова Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області видав розпорядження яким достроково, в односторонньому порядку розірвав контракт. Підставами розірвання контракту вказано п.п. «Б» та «Ж» п. 5.3 контракту, тобто одноразове грубе порушення законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки, а також допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості. Стверджував, що розпорядження та наказ є необґрунтованими, протиправними, не містять розкриття змісту підстав для розірвання контракту та його звільнення. Заборгованість підприємства, яка ставиться йому в вину, обліковувалася на балансі підприємства ще до укладення з ним контракту, а рішення суду яким ухвалювалося про стягнення заборгованості з Глеюватського КРЕП приймалися в період відсторонення його від посади. Вказував, що своїми протиправними діями, які проявилися у незаконному звільненні, Глеюватський КРЕП завдав йому моральної шкоди, адже втративши роботу, він втратив соціальні зв`язку, перестав почуватися захищеним, втратив впевненість у майбутньому та можливість утримувати свою родину, змушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя, а тому просив суд стягнути з Глеюватського КРЕП на його користь 10000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Оскільки в результаті незаконного звільнення він втратив заробіток, просив суд скасувати незаконні розпорядження та наказ, та стягнути з Глеюватского КРЕП середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.10.2017 по дату ухвалення рішення. Також просив суд стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Позивач та його представник у ході судового засідання уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі позовні вимоги не визнали, надали відзиви, в яких заперечуючи проти позову вказували, що розпорядження про розірвання контракту з директором Глеюватського КРЕП [PERSON] здійснено з підстав визначених контрактом, зокрема зумовлено незадовільним станом підприємства, керівником якого був позивач, настання вкрай негативних наслідків для підприємства. Наказ Глеюватского КРЕП від 30.10.2017 № 66 про розірвання контракту вважали законним, адже він прийнятий на підставі розпорядження голови Глеюватської сільської ради Криворізького району від 30.10.2017 № 22-к. Представник відповідачів пояснював, що [PERSON] протягом двох тижнів здійснював прогул, не приступаючи до роботи після скасування наказу про його відсторонення від посади. У зв`язку з чим, вважав неможливим поновлення на посаді [PERSON] , адже він звільнений з дотримання вимог чинного трудового законодавства. Крім цього 03.12.2017 закінчився строк дії контракту, а на посаду директора Глеюватського КРЕП призначено іншу особу, що, на думку відповідачів, унеможливлює поновлення позивача на посаді. Не визнаючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, представник відповідачів вказував на відсутність вимушеного прогулу та закінчення строку дії контракту 03.12.2017, що, на його думку, унеможливлювало стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за межами строку дії контракту. Представник позивача [PERSON] надав суду відповідь на відзив, в якому заперечення відповідачів вважав безпідставними та необґрунтованими. Стверджував, що інвентаризація, на матеріали якої відповідачі посилаються як на одну з підстав для розірвання контракту, проведена за відсутності позивача, що є порушенням визначеного законом порядку, та їй судом вже надавалася оцінка. Вказував, що відповідачами не підтверджено факт неналежного виконання [PERSON] своїх обов`язків, та що саме його дії чи бездіяльність призвели до значних негативних наслідків для підприємства. Зокрема не доведено, що ним не вживалися дієві заходи до ліквідації боргів, не вказано які його дії чи протидії, як директора, вплинули на зростання обсягів простроченої заборгованості. Крім цього, вважав, що звільнення [PERSON] за одноразове грубе порушення обов`язків проведено без дотримання процедури, визначеної ст. 147-148 КЗпП. Вислухавши пояснення учасників справи, їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам дослідженим в судовому засіданні на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та їх достатності у взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 03.12.2015 між Глеюватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області (як органом управління майном) в особі сільського голови, який діяв згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також рішення 14 сесії 5 скликання № 258 V-XIV від 24.07.2008 «Про створення Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства» та [PERSON] , укладено контракт (а.с. 13-16). Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Правомірність укладення контракту, сторонами не заперечувалася. За умовами контракту, [PERSON] призначено на посаду директора Глеюватського КРЕП, згідно з розпорядженням голови сільської ради від 03.12.2015 № 18-к, на строк з 03.12.2015 по 03.12.2017. На [PERSON] покладено обов`язки безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його високопродуктивну діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством майна (а.с. 13-15). Укладення контракту з [PERSON] узгоджується з повноваженнями сільської ради, як засновника Глеюватського КРЕП, що слідує зі статуту Глеюватського КРЕП (а.с. 16-17). Відповідно до п. 2.7 контракту, орган управління майном звільняє директора у разі закінчення дії контракту, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту. Пунктом 5.2 контракту визначено, що серед іншого, він припиняється після закінчення строку його дії, за згодою сторін, або з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом. Згідно з п. 5.3. контракту, директор може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи органу управління майном до закінчення терміну його дії: «Б» - у разі одноразового грубого порушення директором законодавства чи обов`язків передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штраф і т.д.); «Ж» - у разі допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості. Розірвання контракту здійснюється з посилання на п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП (п. 5.6 Контракту). Пунктом 5.5. контракту визначено, що після закінчення терміну дії контракту, він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.10.2017 скасовано розпорядження та наказ, на підставі яких [PERSON] був відсторонений від посадових обов`язків, [PERSON] допущено до роботи. Рішення суду набрало законної сили 28.10.2017 (а.с. 9-10). Наказом № 58 Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства від 17.10.2017 скасовано наказ від 09.08.2016 № 57 про відсторонення [PERSON] , зазначено про поновлення його директором КРЕП з 10.08.2016 (а.с. 148). Наказ не містить підпису позивача про ознайомлення з ним. Як вказував позивач, вказаний наказ до його відома не доводився, що відповідачами перед судом не спростовано. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] щодо ознайомлення [PERSON] з цим наказом, суд розцінює критично, оскільки ці дані отримані ними зі слів іншої особи. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного факту, суду не надано. Твердження представника відповідача про те, що після прийняття вказаного наказу [PERSON] мав приступити до виконання обов`язків, суд розцінює критично, оскільки рішення суду від 17.10.2017 набрало законної сили лише 28.10.2017 та не містило вказівки про негайне допущення [PERSON] до роботи, що узгоджується з положеннями п. 4 ч.1 ст. 430 ЦПК України, оскільки предметом даного спору було не поновлення на роботі, а скасування відсторонення від посади. Крім цього, перед судом не доведено, що [PERSON] був ознайомленим з наказом від 17.10.2017 № 58. Головою Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області видано розпорядження від 30.10.2017 № 22-к «Про розірвання контракту з [PERSON] », відповідно до якого з 30.10.2017 в односторонньому порядку розірвано контракт з [PERSON] від 03.12.2015, на підставі п.п. «Б», «Ж» п. 5.3 Контракту. Розірвання контракту мотивовано допущеними [PERSON] , за час його перебування на посаді директора Глеюватського КРЕП, порушень контракту (а.с. 11). [PERSON] відмовився підписувати вказане розпорядження, що підтверджується актом Глеюватської сільської ради (а.с. 164), що спростовує твердження [PERSON] про неотримання вказаного розпорядження, адже він фактично відмовився від реалізації права на його отримання. Як слідує зі змісту розпорядження, в вину [PERSON] ставилася наявність заборгованості Глеюватського КРЕП перед НАК «Нафтогаз» станом на 31.10.2016 в розмірі 226770,03 грн, стягнення з Глеюватського КРЕП 134487,60 грн пені, 3 % річних за несвоєчасну оплату послуг на підставі рішення суду, допущення зростання цієї заборгованості, що роботодавець вважав грубим порушенням законодавства та обов`язків передбачених контрактом, у результаті чого настали значні негативні наслідки у вигляді вказаної заборгованості. Стаття 36 КЗпП України визначає підстави для розірвання трудового договору, зокрема п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України - підстави, передбачені контрактом. Пункт 13 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 визначено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством (статті 36, 39-41 КЗпП). У зв`язку з чим, твердження представника позивача про недотримання при звільненні [PERSON] . положень ст. 147-148 КЗпП України не заслуговують на увагу, оскільки звільнення за п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України не є заходом дисциплінарного стягнення. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Зі змісту п. 18 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9, зі змінами, слідує, що при розгляді справ про поновлення на роботі з`ясуванню підлягають підстави проведеного звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), з перевіркою їх на відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Як встановлено судом, органом управління майном - Глеюватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, в особі сільського голови, будучи уповноваженим на звільнення директора Глеюватського КРЕП, що слідує з п. 2.7, 5.3 контракту (а.с. 13-15) та п. 3.5 статуту Глеюватського КРЕП (а.с. 16-20), достроково розірвано контракт з директором Глеюватського КРЕП [PERSON] , з посиланням на порушення ним умов контракту, а саме п.п. «Б», «Ж» п. 5.3, про що видано розпорядження сільського голови від 30.10.2017 № 22-К (а.с. 11). Як слідує з копії трудової книжки [PERSON] , на підставі вказаного розпорядження Глеюватського сільського голови, Глеюватським КРЕП видано наказ від 30.10.2017 № 66, згідно з яким [PERSON] звільнено з посади директора Глеюватського КРЕП на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, тобто з підстав передбачених контрактом (а.с. 53). Видання вказаного наказу сторонами визнавалося, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню та узгоджується з записом в трудовій книжці [PERSON] . Виходячи зі змісту контракту, останній розірвано з [PERSON] у зв`язку з одноразовим грубим порушенням законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні насліди (понесені збитки, виплачено штраф і т.д. (п. «Б», «Ж» п. 5.3 Контракту), а також через допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості (п.п. «Ж» п. 5.3 Контракту). Разом з дим, дослідивши зміст контракту від 03.12.2015 судом встановлено, що розділ 2 «Права та обов`язки сторін», містить лише права директора Глеюватського КРЕП, тоді як чітких обов`язків останнього даним розділом не визначено. До повноважень директора віднесено здійснення поточного (оперативного) керівництва підприємством, організація його виробничо-господарської, соціально-побутової та іншої діяльності, забезпечення виконання завдань підприємства, без конкретизації повноважень, активних дій, які мають вчинятися директором на забезпечення вказаних завдань. Пункт 2.2. контракту зобов`язує директора забезпечувати виконання показників ефективності використання комунального майна і прибутку згідно з додатком до контракту, однак такого додатку суду не надано, що унеможливлює встановлення дотримання [PERSON] таких показників ефективності. Як слідує зі змісту розпорядження від 30.10.2017 № 22-к, один із фактів, з яким пов`язано звільнення [PERSON] , встановлено на підставі доповідної в.о. директора Глеюватського КРЕП Лугової О.В. від 04.11.2016, що згідно з її змістом складена на підставі матеріалів інвентаризації. Допитаний у ході судового засідання в якості свідка голова Глеюватської сільської ради [PERSON] підтвердив, що підставою видання ним розпорядження про розірвання контракту з [PERSON] є недостача фінансових та матеріальних коштів, встановлена матеріалами інвентаризації. Однак, вказаній інвентаризації, рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.10.2017 у справі № 177/1756/16-ц, надано належну оцінку, визнавши інвентаризацію такою, що проведена з порушенням вимог чинного законодавства. Вказаний факт має преюдиційне значення згідно з п. 4 ст. 82 ЦПК України. Твердження про те, що доповідна в.о. голови Глеюватського КРЕП складена на підставі акта звіряння з НАК «Нафтогаз», спростовується змістом доповідної від 04.11.2016 (а.с. 64-65). У зв`язку з чим, суд критично оцінює вказаний доказ, та обставини, що ним підтверджувалися. Наступним фактом, з яким пов`язується, розірвання контракту з [PERSON] вказано наявність стягнутих на підставі рішення суду сум заборгованості Глеюватського КРЕП перед НАК «Нафтогаз», яка утворилася в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 (а.с. 11). Вказаний факт підтверджено доповідною в.о. Глеюватського КРЕП (а.с. 149), рішенням Господарського суду Дніпропетровської області справі № 904/11217/16 від 20.12.2016 (а.с. 154-155). Однак, судом встановлено, що загальна сума боргу, стягнутого з Глеюватського КРЕП на підставі вказаного рішення суду, не узгоджується з сумою заборгованості, вказаною у розпорядженні сільського голови від 30.10.2017 № 22-к. Крім цього, у період ухвалення даного рішення суду [PERSON] був відсторонений від посади (а.с. 9-10), а отже був позбавлений можливості відстоювати права Глеюватського КРЕП у суді. Як слідує зі змісту рішення господарського суду, представники Глеюватського КРЕП в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не надали, тому позов було задоволено (а.с. 154-156). Також з даного судового рішення слідує, що стягнута заборгованість сформувалася за період з січня по грудень 2015 року (а.с. 154). Контракт, розірвання якого є предметом даного спору укладений з [PERSON] 03.12.2015 (а.с. 13-15). Заборгованість стягнута вище вказаним рішенням господарського суду, в своїй переважній більшості сформувалася в період дії контракту з [PERSON] від 02.12.2014, який діяв з 02.12.2014 по 02.12.2015 (а.с. 80-82 справи № 177/1756/16-ц). Незважаючи на існування даної заборгованості, про існування якої, Глеюватська сільська рада мала знати відповідно до п. 2.5-2.7 контракту, 03.12.2015 з [PERSON] укладено новий контракт, що свідчить про відсутність зауважень до його роботи. Тому, суд приходить до висновку, що розірвання контракту від 03.12.2015, у зв`язку з наявністю заборгованості, основна частина якої сформувалася до моменту укладення вказаного контракту, не узгоджується з вимогами чинного законодавства, умовами самого контракту. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку про недоведеність перед судом наявності підстав для розірвання контракту визначених п.п. «Б» та «Ж» п. 5.3 контракту, а саме не доведення факту одноразового грубого порушення [PERSON] обов`язків, передбачених контрактом від 03.12.2015, з яким були б пов`язані значні негативні наслідки для підприємства, а також не доведення допущення ним зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості, адже будучи відстороненим від посади, він був позбавлений можливості вживати заходів для погашення заборгованості, вести активну роботу щодо захисту інтересів Глеюватського КРЕП в процесі стягнення заборгованості. Оскільки суд прийшов до висновку про недоведеність підстав, з якими пов`язане розірвання контракту з [PERSON] та його звільнення, суд приходить до висновку, що розпорядження Глеюватського сільського голови № 22-к від 30.10.2017 та виданий на підставі нього наказ Глеюватського КРЕП № 66 від 30.10.2017 прийняті з порушення закону, є протиправними та підлягають скасуванню. Прийшовши до висновку про звільнення [PERSON] без достатньої правової підстави, суд,

Outcome: partial