Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], заборгованості за кредитним договором № 26.10.2018-100005241 від 26.10.2018 у розмірі 3560,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 2560,00 грн. та штрафу в сумі 1000,00 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26.10.2018-100005241 від 26.10.2018, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. строком на 14 календарних днів з кінцевим терміном повернення кредиту до 09.11.2018 та платою за користування кредиту в розмірі 560,00 грн. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись відповідно до умов договору. 26.10.2018 позивач видав відповідачу кредит в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 3 від 26.10.2018 року. Отже, позивач виконав свої зобов'язання своєчасно та в повному обсязі. Натомість відповідач порушив умови укладеного між сторонами договру, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість. Пунктом 5.4 договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов'язань за договором, кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Отже, сума штрафу, на яку має право позивач та яку відповідач повинен сплатити позивачу становить 1075,20 грн. відповідно до наданого до даної позовної заяви розрахунку. Однак, у даній позовній заяві позивач просить стягнути лише частину штрафу в розмірі 1000,00 грн., що не є відмовою позивача від права на стягнення іншої частини штрафу в майбутньому. Унаслідок цього станом на 30.11.2018 утворилась заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 3560,00 грн., що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 14). Відповідно до ст. 278 ЦПК України, відповідачу був встановлений п'ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, з урахуванням вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON], ІПН [NUMBER] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], було укладено кредитний договір № 26.10.2018-100005241 від 26.10.2018, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. строком на 14 календарних днів з кінцевим терміном повернення кредиту до 09.11.2018 та платою відсотків за користування кредиту в розмірі 560,00 грн. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись відповідно до умов договору. (а.с. 4-5). Факт видачі ТОВ «Споживчий центр» та отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів у розмірі 2000,00 грн. підтверджується видатковим касовим ордером № 3217 від 26.10.2018 за договором № 26.10.2018-100005241 від 26.10.2018 (а.с. 6). Отже, свої зобов'язання позивач виконав повністю, надавши відповідачу кредит у вказаному розмірі. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлене цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1.1 договору кредитор зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п. 1.4 договору строк користування кредитом становить 14 календарних днів з кінцевим терміном повернення кредиту до 09.11.2018 та платою за користування кредиту в розмірі 560 грн. Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2,3, ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України визначено поняття належності, допустимості, достатності, достовірності доказів. Відповідачем не спростовано доводи позивача щодо повернення грошових коштів за укладеним між сторонами договором. А тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] своєчасно позивачу грошові кошти не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, чим свої зобов'язання за кредитним договором № 26.10.2018-100005241 від 26.10.2018 не виконав. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Пунктом 5.4 договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов'язань за договором, кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Як убачається із розрахунку позивача, правильність якого перевірена судом, сума штрафу, яку позивач просить стягнути із відповідача складає 1000,00 грн. Ураховуючи викладене, оскільки [PERSON] порушив зобов'язання встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи не має, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 2000,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 560,00 грн. та штрафу в сумі 1000,00 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved