Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на його утримання, оскільки він продовжує навчання. На підтвердження своїх позовних вимог позивач в позовній заяві вказав, що [PERSON] , народився [INFO] . Відповідач [PERSON] є його батьком, про що є запис в свідоцтві про народження серії [NUMBER] , актовий запис №86. До досягнення повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання. Проте, після досягнення повноліття, батько категорично відмовився сплачувати аліменти нічим не коментуючи свою відмову. Позивач має групу інвалідності «Перша Б», постійно потребує сторонньої допомоги та не може влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. На даний час позивач є вже повнолітнім, але ще навчається в 11 класі Баштанського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 на першому курсі коледжу Вищого навчального закладу «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика». Позивач перебуває на утриманні своєї матері [PERSON] . Зі своїх доходів мати не може повністю забезпечити повноцінне навчання та утримання сина. Пенсії позивача по інвалідності катастрофічно не вистачає, крім того він ще сплачує за навчання в коледжі. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, відзив та заперечення проти задоволення позову. Згідно вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі наявних у справі документів (копії свідоцтва про народження [PERSON] , довідка Акту МСЕК №562738,довідка Баштанського опорного закладу №1 від 15.102019 року, Договір №226/19 від 31.08.2019 року, світлокопія Виписки із історії хвороби №3346 від 21.06.2008 року,світлокопія Виписки із ізсторії хвороби №1112 від 30.03.2009, світлокопія Виписки іх історії хвороби №1019 від 08.032010 року, світлокопія Виписки із історії хвороби №383 від 07.05.2011 року, світлокопія Виписки із історії хвороби №531 від 30.04.2013 року, світклокопія Виписки із історії хвороби №777 від 20.07.2013 року, світклокопія Виписки із історії хвороби №253 від 15.05.2014 року,світлокопія Виписки із історії хвороби №787 від 03.07.2015 року,Виписки із історії хвороби Міжнародної клініки лікування), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] (згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] ), який є студентом першого курсу коледжу Вищого навчального закладу «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика». Сторони не досягли домовленостей про участь відповідача в утриманні повнолітнього сина, що продовжує навчання. [PERSON] , виходячи зі змісту позову, не приймає регулярної участі у матеріальному утримані та додаткових витратах [PERSON] , інше відповідач не довів. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок\~доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з вимогами\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. У відповідності до ч.1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3\~ст. 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1\~ст. 183\~СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до роз`яснень наданих в п.20)\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. З`ясувавши обставини справи, враховуючи значний розмір витрат, які несе позивач у зв`язку з навчанням у Вищому навчальному закладі «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика», суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання у розмірі 1/4 частини його заробітку. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для утримання дитини, яка продовжує навчання, так як відповідно до положень\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Оскільки право на утримання повнолітньої дитини невід`ємно пов`язане із її навчанням, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання сина до закінчення ним навчання. Частиною 1\~ст. 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким є 24.01.2020 року. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Окрім стягнення аліментів позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати понесені ним на його навчання. Статтею 185 СК України\~визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п.18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, до передбаченої\~ст. 185 СК України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Наявність таких додаткових витрат з урахуванням положень\~ст. 81 ЦПК України, має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. На обґрунтування необхідності стягнення додаткових витрат позивач долучив до матеріалів справи договір №226/19 від 31.08.2019 року, який підтверджує факт понесених ним витрат в сумі 47000 грн. (а.с.7). Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, відповідач суду не надав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судовий збір, від сплати якого позивач звільнена при звершенні з розглядуваним позовом до суду, слід стягнути на доход держави з відповідача у відповідній сумі. На підставі наведеного,

Outcome: approved