Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що 14.02.2016 року, в м. Суми по вул. Ковпака, [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ-2705, д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись заднім ходом, скоїв наїзд на автомобіль ВАЗ-21104, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . У результаті ДТП автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.02.2016 року по справі №592/1882/16 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 КУпАП. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність при використанні транспортного засобу ГАЗ-2705, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», що підтверджується Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АЕ №5823633 від 29.11.2015 року. На виконання вимог вказаного Договору, ПрАТ «СК «Провідна», за заявою [PERSON] , в рахунок відшкодування збитків, завданих [PERSON] , виплатило потерпілому суму страхового відшкодування у розмірі 6791,92 грн. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6791,92 грн., а також 1921,00 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 01.04.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник позивача Сечко С.В. надав письмову заяву з проханням розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів, при заочному розгляді. Судом встановлено, що 14.02.2016 року о 16 год. 40 хв., в м. Суми по вул. Ковпака, [PERSON] , керуючи транспортним засобом ГАЗ-2705, д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на автомобіль ВАЗ-21104, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с.8). Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.02.2016 року по справі №592/1882/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави (а.с.4). Як вбачається з Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АЕ №5823633) від 02.11.2015 року, при використанні транспортного засобу ГАЗ-2705, д.н.з. [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність перед третіми особами, в період з 29.11.2015 року по 28.11.2016 року, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» (а.с.3). 15.02.2016 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою №2300100810 про виплату страхового відшкодування по збитку, спричиненому в результаті ДТП, яку сталося 14.02.2016 року за участю автомобіля ГАЗ-2705, д.н.з. [NUMBER] (а.с.6-7). Відповідно до Ремонтної калькуляції №2300100810 від 29.02.2016 року, Страхового акту №2300100810 за договором (полісом) страхування ОСЦПВ, Розрахунку суми матеріального збитку по справі №2300100810 від 03.03.2016 року та Угоди про розмір страхової виплати і способу здійснення страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Провідна» здійснила виплату [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 6791,69 грн. (а.с.9-15). Листом №754ПР/АГ від 11.07.2018 року ПрАТ «СК «Провідна» звернулася до [PERSON] з вимогою про добровільне повернення в порядку регресу суми сплаченого потерпілому страхового відшкодування в розмірі 6791,69 грн. (а.с.16-17). Станом на 27.03.2019 року зазначені кошти позивачу не були виплачені. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що виникають внаслідок відшкодування шкоди. Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вимоги п. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20.01.2016 року, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. «а» п. 38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що відповідач керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння спричинив дорожньо-транспортну пригоду внаслідок чого був пошкоджений автомобіль, який на праві власності належить [PERSON] . На підставі заяви останнього позивачем було сплачено страхове відшкодування, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6791,92 грн. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved