Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, згідно якого просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за послуги з обслуговування паркомісць № [NUMBER], [NUMBER] в розмірі 31414,52 грн. та 243,60 грн. сплаченого судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2012 року позивачем розпочато експлуатацію підземного паркінгу, розташованого по [ADDRESS] про що власників паркомісць було повідомлено відповідним оголошенням. Зазначений паркінг обладнано відповідно до вимог Державних будівельних норм України «Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В.2.3.-15:2007». Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб, позивач уклав ряд відповідних договорів із підрядними організаціями та склав калькуляцію вартості утримання одного паркомісця вартість якого станом на 01.09.2012 року становила 420,00 грн. Оскільки частина власників машиномісць скаржилась на завелику суму їх утримання, позивачем було зменшено суму вартості утримання машиномісця та станом на 01.10.2012 року ця вартість становила 291,34 грн. на місяць. 28.09.2012 року відповідач письмово, шляхом подання відповідної заяви, відмовився від укладання договору на технічне обслуговування підземної автостоянки та компенсувати позивачу вартість утримання належних йому паркомісць № [NUMBER], [NUMBER]. 13.12.2012 року відповідач повторно подав заяву про відмову від укладання договору з позивачем. При цьому, відповідач підписав акт прийому-передачі паркомісць № [NUMBER], [NUMBER] та паркінг-карт № [NUMBER], [NUMBER] для в'їзду до паркінгу. Крім цього, третьою особою [PERSON] було подано заяву про укладання з відповідачем договору оренди паркомісця № [NUMBER]. Відповідач засвідчив свій намір користуватись вказаними місцями для парковки. 27.07.2015 року [PERSON] було направлено лист з повідомленням про заборгованість з оплати утримання належного їй паркомісця і вимогою укласти договір. Зазначений лист відповідач отримала 21.08.2015 року та станом на 01.09.2015 року заборгованість за спожиті послуги не погашена. Відповідач регулярно користується послугами, які надає позивач. Такі дії порушують права позивача і спричиняють йому значну матеріальну шкоду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена судом належним чином, 20.01.2016 року надала суду заперечення на позов, згідно яких вартість послуг з утримання паркінгу встановлюється вільно та погоджується сторонами під час укладання договору, відповідач у своїй заяві про відмову від укладання договору, чітко зазначила, що її не влаштовує вартість послуг з утримання паркінгу, з мотивів необґрунтованості вартості послуг, що ним пропонувались. Позивач без будь-якого погодження з відповідачем уклав господарські договори з підприємствами та організаціями. Позивач надає послуги саме житлово-комунальних послуг з утримання майна відповідача, а відтак є чітка вимога Закону України « Про житлово-комунальні послуги» щодо обов'язкового затвердження відповідного тарифу на такі послуги органом місцевого самоврядування. У зв'язку з повторною неявкою відповідачки, враховуючи письмові заперечення, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про право власності [PERSON] на праві приватної власності належать машиномісця № [NUMBER] та № [NUMBER], які розташовані в м. Києві у підземному паркінгу по [ADDRESS]. (а.с. 8-9) Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо надання охоронних послуг, технічного обслуговування систем вентиляції паркінгу, технічного обслуговування устаткування та інших послуг (а.с. 10-39). Відповідачу було запропоновано укласти договір на технічне обслуговування підземної автостоянки (а.с. 41-42). Як вбачається із заяви від 13.12.2012 року [PERSON] відмовилась від укладання зазначеного договору та оплати компенсації витрат по його утриманню (а.с. 46). Відповідач користується послугами, які надає ТОВ «Управ -Дом», про що свідчить акт прийому-передачі паркувального місця № [NUMBER] від 25.11.2012 року, паркувального місця № [NUMBER] від 13.12.2012 року (а.с. 47,50), акту прийому-передачі паркінг-карти № [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с. 48,51), заяви відповідача про надання перепустки до підземного паркінгу (а.с. 45), однак не сплачує кошти за утримання та обслуговування паркомісць, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на червень 2015 року за технічне обслуговування підземної автостоянки № [NUMBER] складає 10494,79 грн. (а.с. 52) та автостоянки № [NUMBER] - 10494,79 грн. (а.с.53) Позивачем на адресу [PERSON] було направлено лист за вих. №511 від 27.07.2015 року, згідно якого відповідача було повідомлено про існуючу заборгованість за користування належним йому на праві приватної власності паркомісцем та запропоновано укласти договір на обслуговування зазначеного машиномісця (а.с. 43). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, що свідчить про наявне у відповідача зобов'язання, нести витрати на утримання належного йому майна. Також суд звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про економічно обґрунтовані вимоги позивача на отримання компенсації від власників машиномісць витрат, які ним несуться на утримання вказаного майна, що належить в тому числі і відповідачу. Про зазначене свідчить і розрахунок вартості одного паркомісця на місяць без урахування витрат за спожиту електроенергію, згідно якого вартість обслуговування на місяць складає 291,34 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставне ухилення відповідача від компенсації позивачу витрат на утримання належного йому майна. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до вимог ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно ч. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умову визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи наведені положення законодавства, позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з обслуговування паркомісць № [NUMBER], [NUMBER] у підземному паркінгу по [ADDRESS] в м. Києві в розмірі 20989,58 грн., суд вважає обґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та підтверджуються письмовими доказами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною другою вказаної статі передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов'язання є грошовими. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Положення статті 625 ЦК регулюють зобов'язальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Суд вважає правильним розрахунок зазначений позивачем та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню втрати від інфляції в розмірі 9508,26 грн. та 3 % річних в розмірі 916,68 грн. (а.с.54-67) На підставі викладеного, ґрунтуючись на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено правові підстав для задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору (а.с. 5). На підставі викладеного,

Outcome: approved