Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина, в тому числі й на житловий будинок [ADDRESS]. Оскільки останній за життя заповіту не залишив, він являється спадкоємцем першої черги вказаного майна за законом й з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління та володіння спадковим майном померлого, так як проживав і був зареєстрований разом з ним та здійснював догляд за всім майном. Разом з тим, правовстановлюючі документи спадкодавцем за час життя виготовлені не були, відтак він позбавлений можливості оформити спадщину в позасудовому порядку й змушений звернутися до суду за захистом свого права власності. З огляду на вищевикладене, просить визнати за ним право власності на вищевказану нерухомість в порядку спадкування за законом. Позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, та розглянути справу без його участі. Голова Солянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області також подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив розглянути справу без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Вимогами ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи яка померла, до інших осіб, а ст. 1218 ЦК передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина, в тому числі й на житловий будинок [ADDRESS]. За життя [PERSON] документи про право власності на будинок не оформив, у встановленому законом порядку право власності не зареєстрував. Однак, на думку суду, позивач (як спадкоємець) обрав невірний спосіб захисту своїх прав. Так, у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права - 2 - на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначається, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то у цьому випадку виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Як вбачається з матеріалів справи, позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. У видачі Свідоцтва про право на спадщину йому офіційно відмовлено не було. Відтак, суд не може самостійно визначити коло спадкоємців, спадкову масу, наявність чи відсутність обтяжень на майно, тощо. А тому звернення позивача до суду є передчасним. Так, процедура спадкування визначена в книзі шостій ЦК України і передбачає відкриття спадщини, звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори, наявність або відсутність спадкової справи у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Аналогічні висновки містяться в абз. 3 п. 24 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7. Отже суд не вправі перебирати на себе функції інших органів влади, в тому числі нотаріату. Лише після відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі Свідоцтва про право на спадщину, спадкоємець вправі звернутися до суду за захистом свого порушеного права. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed