Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 640/459-К459 від 21.09.2005 року (далі кредитний договір) по кредиту та процентам за його використання в розмірі 20\~158,00 доларів США та пені за прострочення строків повернення кредиту та сплати процентів у сумі 2962233,75 грн., оскільки останні не виконують зобовязань за кредитним договором. Від представника позивача, при подачі позовної заяви, надано клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилась, двічі повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановленні слідуючі факти та відповідні правовідносини. 21 вересня 2005 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №640/459-К459, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 20\~158,00 доларів США на тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання зі сплатою 12,5 процентів річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 20 вересня 2015 року (п. 1.1, п. 1.1.2 кредитного договору). Пунктом 4.2 кредитного договору визначено, що у разі прострочення позичальником терміну сплати комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку, визначеного в п. 3.3.16 цього договору, строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 4.6, 5.4 цього договору позичальник сплачує кредиторові штрафні санкції в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період. У забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором кредиту було укладено довір поруки № 640/459-П459 від 21.09.2005 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та закритим акціонерним товариством будівельною фірмою «Житлобуд-Ніко», який згідно до п. 1.1 договору поруки зобовязався відповідати перед позивачем в тому ж обсязі, що і [PERSON], зокрема за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених в кредитному договорі. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, [PERSON]. було відкрито позичковий рахунок в Банку та надано транші кредиту на загальну суму 20\~158,00 доларів США, про що квитанції та виписки по особовому рахунку (а.с 16-17, 20-23). Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 03 листопада 2017 року, сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором складає 2047,66 доларів США, що за курсом станом на 03 листопада 2017 року (1 долар США = 26,931978 грн.) еквівалентно 55\~146,31 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 898,41 доларів США, що еквівалентно 24\~195,42 грн., сума заборгованості за відсотками - 681,12 доларів США, що еквівалентно 18\~343,50 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 304,48 доларів США, що еквівалентно 8\~200,00 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 163,65 доларів США, що еквівалентно 4\~407,32 грн. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами статті 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності з ч. 1\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Частиною 1 ст. 527 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ч. 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України,\~ якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ч. 1 ст. 536 цього Кодексу передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1\~ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України). Згідно із ст. 192 Цивільного кодексу України, законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 533 Цивільного кодексу України визначено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет). Верховний\~ Суд України в постанові від 10 лютого 2016 року в справі №6-1680цс15 дійшов до висновку, що якщо в кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобовязання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З кредитного договору вбачається, що виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті. Враховуючи вищевказане, є всі підстави для стягнення основного боргу за договором в іноземній валюті. Приймаючи до уваги порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 192, 525-527, 530, 533, 536, 629, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved