Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив визнати за ним право власності на: житловий будинок № 39 по вул. Троянівська в с. Озерянка Житомирського району Житомирської області; земельну ділянку площею 3,5922 га, що знаходиться на території Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер 1822085300:01:000:0400, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання сторони не зявились, проте як від позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача позов визнав. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 15 липня 2009 року померла [PERSON] (а.с.7). За життя, а саме 28 січня 1992 року остання склала заповіт (а.с.8), яким усе належне їй майно заповіла позивачеві. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22 травня 2017 року, що набрало законної сили 2 червня 2017 року (а.с.11-12), [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згідно погосподарської книги за життя за спадкодавцем рахувався спірний у справі житловий будинок № 39 по вул. Троянівська в с. Озерянка Житомирського району Житомирської області (а.с.20) право власності на який станом на 20 вересня 2017 року не зареєстроване (а.с.17). Крім цього, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON] 11 липня 2005 року (а.с.22), остання являлась власником земельної ділянки площею 3,5922 га, що знаходиться на території Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер 1822085300:01:000:0400, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с.23-24). Позивач є єдиним спадкоємцем до майна померлої [PERSON] (а.с.16). Постановою нотаріуса від 20 вересня 2017 року (а.с.13) позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на такий обєкт нерухомості, а також на земельну ділянку, з огляду на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на неї. За таких обставин позивач вказує, що вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне йому спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи та норм закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як зясовано, спадкодавець [PERSON] за життя була фактичним власником спірного житлового будинку та дійсним власником земельної ділянки, однак належним чином оформити своє право власності на будинок не встигла, і правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку втрачений, у зв'язку з чим позивач, в даний час, унеможливлений у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна і не може бути позбавлений цього права, оскільки набуття ним права власності, як спадкоємцем за заповітом, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене та правову позицію Апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до повного задоволення, як така, що доведена заявником. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 1 785,91 гривень, з відповідача на користь позивача. Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обовязкове її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved