Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав,\~ що між ВАТ «Запоріжжяобленерго» та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією № 565394033 від 20.08.2002 року на обєкт, розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно п.32 цей договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести зміни, доповнення або розірвати. Договір пролонговано на 2018 рік без змін та доповнень. Відповідно до п.1 Договору енергопостачальник бере на себе зобовязання постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,3 кВт енергоустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості, а споживач зобовязується оплачувати вартість\~ одержаної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені цим договором. Відповідач в порушення норм ПКЕЕН не виконує своїх обовязків належним чином, щодо сплати за надані послуги, у звязку з чим виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 2340 грн. 57 коп., з причини несплати рахунків починаючи з 01.06.2017 року по 01.11.2017 року, зазначені рахунки були виставлені на оплату за спожиту електричну енергію у вказаний період. Просив стягнути з відповідача зазначену суму боргу, а також стягнути судові витрати. Ухвалою судді від 07.02.2018 року у справі відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу визначений пятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали суду на подання відзиву на позовну заяву . Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, позову з додатками за адресою реєстрації відповідача. Як вбачається з довідки адресно - довідкового сектору Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 30.01.2018 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], саме за цією адресою відповідач повідомлявся про розгляд справи. Рекомендовані листи відповідачкою не отримані та повернуті суду з відміткою поштового відділення звязку «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 22, 24). Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони результатів не дали. У відповідності до ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У встановлений судом строк у відповідності до ст. 178 п.8 ЦПК України, відповідач відзив на позов не надав, крім того від сторін клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу, на підставі документів наявних у матеріалах справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що між ВАТ «Запоріжжяобленерго» та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією № 565394033 від 20.08.2002 року на обєкт, розташований за адресою: [ADDRESS]. За період з 01.06.2017 року по 01.11.2017 року було спожито електроенергію споживачем на суму 2340 грн. 57 коп. Відповідач в порушення норм ПКЕЕН не виконував свої обов'язки належним чином і в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію. До теперішнього часу у добровільному порядку заборгованість не сплачена. Правовідносини між енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюється Правилами користування електричної енергії для населення затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року за № 1357. Відповідно п.7 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого обєкту повинен звернутися до енергопосточальника для укладення договору про користування електричною енергією. Виходячи з положень ст.218 ч.1 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Згідно з положень ПКЕЕН розрахунок населення за спожиту електроенергії є календарний місяць. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач обовязки по оплаті за використану електроенергію у повному обсязі не виконував, в звязку з чим має заборгованість, на суму 2340 грн. 57 коп., що виникла з причини несплати рахунків починаючи з 01.06.2017 року по 01.11.2017 року, зазначені рахунки були виставлені на оплату за спожиту електричну енергію у вказаний період, що підтверджується витягом з особового рахунку (а.с. 8, 9). Враховуючи вищевказане, суд вважає \~позовні вимоги позивача \~у частині стягнення з відповідача заборгованості за використану електричну енергію у сумі 2340 грн. 57 коп. підлягаючими повному задоволенню, оскільки вони є\~обґрунтованими і доведеними. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача.

Outcome: approved