Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому, з урахуванням уточнень від 30.08.2019р., просить суд: 1. Визнати надання медичної допомоги, наданої [PERSON] ТОВ «Клініка пластичної та косметичної хірургії « Артмедика » в особі лікаря клініки [PERSON] в січні 2015 року, неякісною, яка має наслідки погіршення стану здоров`я пацієнта; 2. Стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача завдану внаслідок надання неякісної медичної допомоги матеріальну шкоду у розмірі 1833,00 грн.; 3. Стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача завдану позивачу моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 17.01.2015р. він звернувся до ТОВ «Клініка пластичної та косметичної хірургії «Артмедика», де був оглянутий лікарем клініки [PERSON] . Після огляду лікаря йому було встановлено діагноз: після травматична венозна сітка, дискератоз шкіри носу зі зміною кольору шкіри спинки та крила носу, та, запропоновано процедуру радіохвильового видалення, яку він пройшов у клініці у січні 2015р. При цьому, письмової згоди на проведення радіохвильового видалення він не надавав. Оскільки призначене лікарем лікування не мало результату, в квітні 2015р. він повторно прибув до клініки, але лікар [PERSON] відмовилась його прийняти. В усній формі він звернувся до завідуючого клінікою, який повідомив йому, що, відсутність результату лікування є наслідком невиконання ним рекомендацій лікаря. Водночас, оскільки після проведеного лікарем [PERSON] лікування йому було проведено додаткове лікування, вважає, що, призначене лікарем [PERSON] лікування було помилковим та таким, що мало наслідком погіршення стану його здоров`я. Таким чином, фактичний недолік лікувально-діагностичного процесу, проведеного відповідачами, є підставою для задоволення його позовних вимог. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначив про те, що позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. В судове засідання представник відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Клініка пластичної та косметичної хірургії «Артмедика» та [PERSON]. не з`явився, в ході розгляду справи надав суду відзив на позов, у якому виклав позицію відповідачів. Приймаючи до уваги те, що, відповідачі про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому ЦПК України порядку; заяв про відкладення розгляду справи суду не надали, суд, враховуючи наявність в матеріалах справи відзиву, наданого представником відповідачів, дійшов висновку про можливість здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідачів. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерства охорони здоров`я України не з`явився, надав суду письмові пояснення, у яких просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності. Водночас, суду зазначив про те, що, за результатами проведеної МОЗ України клініко-експертної оцінки якості та обсягів надання медичної допомоги [PERSON] в умовах ТОВ «Клініка пластичної та косметичної хірургії «Артмедика», складено Висновок, згідно якого медична допомога пацієнту [PERSON] надана лікарем [PERSON] в повному обсязі, зауважень щодо об`єму та якості надання [PERSON] медичної допомоги - немає. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, позивач, посилаючись на те, що, працівником ТОВ «Клініка пластичної та косметичної хірургії «Артмедика» - лікарем [PERSON] позивачу, у січні 2015р., було надано медичну допомогу, яка призвела до погіршення стану його здоров`я, просить суд, на підставі ст.ст.1167, 1172, 1195 ЦК України, визнати надану лікарем [PERSON] медичну допомогу такою, що мала наслідком погіршення стану здоров`я позивача, та стягнути з відповідачів завдану некваліфікованою медичною допомогою матеріальну шкоду у розмірі 1833,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Як випливає зі змісту відзиву, наданого представником відповідачів, останній у видзиві зазначив про те, що, 17.01.2015р. позивач звернувся до ТОВ «Клініка пластичної та косметичної хірургії «Артмедика», де був оглянутий лікарем клініки [PERSON] , та отримав медичну послугу, а саме косметологічну процедуру. Згідно висновку, наданого Клініко-експертною комісією МОЗ України за результатами проведення клініко-експертної оцінки якості та обсягів надання медичної допомоги [PERSON] , 17.01.2015р. останній, в умовах ТОВ «Клініка пластичної та косметичної хірургії «Артмедика», отримав медичну допомогу, зауважень до якої вказана комісія не має. Оскільки факту завдання позивачу шкоди при проведенні 17.01.2015р. косметологічної процедури лікарем [PERSON] не встановлено, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають. Водночас, у відзиві на позов представник відповідачів звернувся до суду із заявою про застосування наслідків позовної давності, посилаючись на те, що, позивач, який звернувся до суду за захистом порушеного права 13.11.2018р., пропустив встановлений законом трирічний строк звернення до суду. Як випливає з матеріалів справи, 17.01.2015р. позивач [PERSON] звернувся до ТОВ «Клініка пластичної та косметичної хірургії «Артмедика», де йому лікарем клініки [PERSON] було надано медичну допомогу, зокрема проведено косметологічну процедуру. Вказана обставина визнана учасниками справи, у зв`язку з чим доказуванню не підлягає. Згідно висновку, наданого клініко-експертною комісією МОЗ України за результатами проведеної клініко-експертної оцінки якості та обсягів надання медичної допомоги [PERSON] в умовах ТОВ «Клініка пластичної та косметичної хірургії «Артмедика», медична допомога пацієнту [PERSON] була надана в повному обсязі, зауважень щодо об`єму та якості надання [PERSON] медичної допомоги немає. Встановлені судом вищевказані обставини свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Згідно роз`яснень, наданих у п.11 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» N 14 від 18.12.2009р., оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, підставою для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення, який складається з: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкоди, завданої такою поведінкою; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п.5 зазначеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З наведеного суд вбачає, що, для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності суд повинен встановити на підставі належних та допустимих доказів факт: вчинення особою протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкоди, завданої такою поведінкою; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності. При цьому, згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту завдання позивачу шкоди при проведенні 17.01.2015р. косметологічної процедури лікарем [PERSON] . Водночас, матеріали справи містять висновок, наданий клініко-експертною комісією МОЗ України, який спростовує доводи позивача про завдання відповідачем [PERSON] шкоди позивачу при наданні останньому медичної допомоги. Встановивши таким чином в ході розгляду справи те, що, позивач не довів суду наявності обставин, за яких в нього виникає право на відшкодування майнової шкоди, суд також дійшов висновку про те, що, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають. Оскільки обов`язок довести суду обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень - покладено на сторони по справі, суд, приймаючи до уваги те, що, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, дійшов висновку про те, що, даний позов є необґрунтованим, та таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed