Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати виконавчий напис № 3840, вчинений 23 липня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., про стягнення з нього на користь АТ «КБ «Глобус» грошових коштів у сумі 65500 грн. 66 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ «КБ «Глобус» і 1000 грн. нотаріальних витрат, таким, що не підлягає виконанню. Мотивував свої позовні вимоги тим, що з постанови начальника Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Максимів О.І. від 28 серпня 2019 року йому стало відомо про наявність виконавчого провадження по виконанню оспорюваного виконавчого напису. Зазначає, що вказаний виконавчий напис є незаконним, оскільки АТ «КБ «Глобус» не надала нотаріусу доказів направлення йому листа-вимоги про погашення кредитної заборгованості, а нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання вказаного листа-вимоги ним, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису. Крім того зауважує, що анкета-заява, на підставі якої вчинено виконавчий напис, не є кредитним договором, не містить умов повернення позики, розміру та порядку сплати відсотків за користування кредитом. Відповідачем не надано нотаріусу доказів того, що саме наданий йому договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» він розумів і погодився з його умовами. Також вказує, що на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, якою внесені зміни в перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, а саме додано до такого розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», пункт 2 якого передбачав кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Враховуючи наведене, вважає, що виконавчі написи не можуть вчинятися щодо зобов`язань, які виникають на підставі кредитних договорів. З огляду на вказане, просить позовні вимоги задовольнити. Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій він просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 3840, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. від 23 липня 2019 року щодо стягнення з нього грошових коштів у сумі 65500 грн. 66 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між ним і ПАТ «КБ «Глобус», правонаступником якого є АТ «КБ «Глобус», та 1000 грн. нотаріальних витрати за вчинення напису. Окрім цього, з позовною заявою позивач також подав до суду заяву про витребування доказів, у якій просив витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. завірені копії документів, поданих АТ «КБ «Глобус», за якими вчинявся виконавчий напис нотаріуса № 3840 від 23 липня 2019 року. Ухвалою судді від 07 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 07 листопада 2019 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 3840, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. від 23 липня 2019 року. Ухвалою від 09 грудня 2019 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. витребувано докази по справі, а саме завірені копії документів, поданих АТ «КБ «Глобус», за якими вчинявся виконавчий напис нотаріуса № 3840 від 23 липня 2019 року. Ухвалою від 20 лютого 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак 06 березня 2020 року подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку повноважного представнику у судове засідання не забезпечив, однак від представника відповідача Бондаренко Р .В. 17 березня 2020 року до суду надійшла заява, у якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, однак 21 січня 2020 року від неї надійшла заява, у якій вона просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Клопотань про відкладення розгляду справи від учасників судового розгляду не надходило. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 липня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчого напису № 3840, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто на користь АТ «КБ «Глобус» грошові кошти у сумі 65500 грн. 66 коп. в рахунок погашення заборгованості за договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус», укладеним між ним та ПАТ «КБ «Глобус» шляхом підписання Заяви-анкети № 09/107 від 22 грудня 2017 року на приєднання до Договору, відповідно до якого банком відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію), а також 1000 грн. нотаріальних витрат. Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. В матеріалах справи міститься вимога про погашення заборгованості за кредитним договором від 02 травня 2019 року № 1-4512, у якій встановлено 30-денний строк з дня її відправлення для її виконання позивачем, а також список № 08.05.2019 рекомендованих листів, в якому відсутня інформація щодо змісту поштового відправлення та опису вкладення, що підтверджувало би надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Верховний Суд у своїй постанові від 19 серпня 2019 року у справі № 462/5514/15-ц навів правову позицію, відповідно до якої відсутність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання свідчить про те, що виконавчий напис вчинено без дотримання вимог законодавства про безспірність заборгованості. Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів направлення ним позивачу саме вищезгаданої вимоги, а також доказів її отримання позивачем. У наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. документів, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, відсутні вищезгадані документи. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. не було відповідно до вищезазначених норм матеріального права перевірено наявність доказів належного направлення та отримання позивачем вищезгаданої вимоги, а також безспірність заборгованості при вчиненні спірного виконавчого напису. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 727/6733/17-ц. Позивач у своїй заяви покликається на те, що анкета-заява не містить підтвердження, що саме цей договір він розумів та ознайомлювався і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до нього, а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки, а також щодо їх розмірів і порядку нарахування. З спірного виконавчого напису вбачається, що [PERSON] є боржником за договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус», укладеним між ним і ПАТ «КБ «Глобус» шляхом підписання Заяви-анкети № 09/107 від 22 грудня 2017 року на приєднання до договору, відповідно до якого банком відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію). З наданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. копії договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб) встановлено, що на такому відсутній підпис [PERSON] . Однак, у заяві-анкету № 09-107 від 22 грудня 2017 року на приєднання до договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб), яка підписана [PERSON] , вказаний розмір кредитного ліміту, який просив встановити позивач на картковий рахунок № [NUMBER] , у сумі 68000 грн., зазначений розмір відсоткової стави у разі непогашення заборгованості на рівні 36 % річних, а також передбачена відсоткова ставка в пільговий період кредитування у розмірі 0,000001 %річних. Враховуючи те, що згідно з оспорюваним виконавчим написом з позивача стягується заборгованість по кредиту у сумі 59657 грн. 83 коп., нараховані відсотки у розмірі 1922 грн. 13 коп. та прострочені відсотки у сумі 3920 грн. 70 коп., розміри яких передбачені підписаною позивачем анкетою-заявою, а також те, що позивачем не оспорюються розміри нарахованих відсотків та сам розмір заборгованості, суд приходить до висновку, що вищезгадані твердження позивача на увагу не заслуговують. Крім того, суд зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. Вищевказане судове рішення жодним чином не обмежує нотаріуса у праві вчиненні виконавчого напису у випадку наявності достатніх документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Більше того, Київський апеляційний адміністративний суд, виносячи постанову від 22 лютого 2017 року, яка набрала законної сили, керувався недопущенням звуженого тлумачення переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису. Це свідчить про те, що судовий розсуд був направлений на забезпечення стягувача реальною можливістю звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а не на обмеження стягувача у такому праві. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зі справи № 826/20084/14 (щодо постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662), залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не впливає на чинність правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні даного судового спору. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що обставини, якими обґрунтовував позивач свої вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1152 грн. 60 коп., що включає в себе 768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви та 384 грн. 20 коп. сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved