Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 07 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний Договір №786584/ФЛ, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 112 674,34 дол. США з виплатою процентної ставки 12,99% на рік строком до 09.02.2030 року. Банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем, що підтверджується заявою на видачу готівки №127 від 07.03.2008року та меморіальним валютним ордером №1 від 07.03.2008 року. Утім, позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором терміни, через що банком на адресу позичальника було направлено досудову вимогу №1576 від 02.08.2013 р. з пропозицією погасити заборгованість. У зв'язку з бездіяльністю позичальника щодо погашення заборгованості за кредитом згідно з п. 4.2 кредитного договору банк мас право реалізувати своє право па дострокове отримання всієї суми наданого позичальнику кредиту, а також нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій та інших платежів. Зазначаючи у позові про те, що ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору зобов'язання з боку позичальника за кредитним договором не виконані, та відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, та відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, зазначене й стало приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, розмір якої станом на 29.07.2013 р. складає 200 588,89 дол. США (1 603 307,00 грн.), яка складається з наступного: заборгованість за сумою кредиту - 110 444,52 дол. США (882 783,05 грн.), заборгованість за процентами - 68 984,17 дол. США (551 390,47 грн.); пеня - 9892,77 дол. США (79 072,91 грн.); штрафи - 11 267,43 дол. США (90 060,57 грн.). Про стягнення даної суми з відповідачів, як солідарних боржників (ст.ст. 543, 554 ЦК України) у позові й заявлено відповідну вимогу (в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 07 березня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №786584/ФЛ-П, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору). У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, зазначив, що позов підтримує повністю та просив суд його повністю задовольнити. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідачі не з'явилися, причини неявки суду не повідомили та не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Судом встановлено, що 07 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний Договір №786584/ФЛ, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 112 674,34 дол. США з виплатою процентної ставки 12,99% на рік строком до 09.02.2030 року. Банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем, що підтверджується заявою на видачу готівки №127 від 07.03.2008року та меморіальним валютним ордером №1 від 07.03.2008 року. Утім, позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором терміни, через що банком на адресу позичальника було направлено досудову вимогу №1576 від 02.08.2013 р. з пропозицією погасити заборгованість. У зв'язку з бездіяльністю позичальника щодо погашення заборгованості за кредитом згідно з п. 4.2 кредитного договору банк мас право реалізувати своє право па дострокове отримання всієї суми наданого позичальнику кредиту, а також нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій та інших платежів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, та відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Розмір заборгованості за кредитним договором станом на 29.07.2013 р. складає 200 588,89 дол. США (1 603 307,00 грн.), яка складається з наступного: заборгованість за сумою кредиту - 110 444,52 дол. США (882 783,05 грн.), заборгованість за процентами - 68 984,17 дол. США (551 390,47 грн.); пеня - 9892,77 дол. США (79 072,91 грн.); штрафи - 11 267,43 дол. США (90 060,57 грн.). В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 07 березня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №786584/ФЛ-П, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору). Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Утім, з боку боржника було допущено порушення умов виконання зобов'язання, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 29.07.2013 р. складає 200 588,89 дол. США (1 603 307,00 грн.), через що для суду задля поновлення порушених прав позивача вбачаються підстави для ухвалення рішення про присудження до стягнення на користь позивача з відповідачів, як солідарних боржників, зазначеної вище суми заборгованості. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст. ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved