Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь його в рахунок повернення позики на суму в розмірі 150000 грн.; стягнути на користь позивача з відповідача понесені витрати щодо оплати судового збору в сумі 1500 грн. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 01 грудня 2013 року між ним та відповідачем по справі склалися відносини, за умовою яких позивач передав, а відповідач взяв борг у суму в розмірі 150000 грн. та зобов'язався повернути борг в строк до 01 липня 2014 року, про що була складена розписка в присутності свідків. Позивач зазначає, що він звернувся до відповідача з усною вимогою повернути позичені кошти в повному обсязі, але відповідач відмовився виконати вимогу позивача, у зв'язку з відсутністю коштів та пообіцяв найближчим часом повернути борг. Але станом на день подання до суду позовної заяви, позика не повернута відповідачем. Сторони по справі до судового засідання не з'явилися. Представник позивача подав до суду заяву, у якій зазначив, що просить позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, подавши заяву до суду про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали та відповідно до ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснивши особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередивши їх про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяючи здійсненню їхніх прав, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що позивач уклав з відповідачкою по справі у формі боргової розписки договір позики від 01 грудня 2013 року та надав грошові кошти в сумі 150000 (сто п'ятдесят тисяч гривень) 00 коп., які відповідач зобов'язувався повернути до 01 липня 2014 року, про що свідчить надана суду позивачем розписка ( а.с.4). Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути пред'явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримані кошти позивачу не повернув, чим порушив права позивача. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу в сумі 150000 грн. є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved