Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати незаконним рішення 40 сесії 7 скликання Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 06 липня 2018 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельних ділянок по [ADDRESS] площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,7443 га - для ведення особистого селянського господарства, скасувати державну реєстрацію права власності на вищезазначені земельні ділянки та зобов*язати відповідачку відновити межі земельної ділянки по [ADDRESS] , які існувавали до передачі їй у приватну власність і звільнити частину земельної ділянки площею 0,28 га. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що житловий будинок [ADDRESS] з 1984 року належав його матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. [INFO] його мати померла і на все належне їй майно відкрилася спадщина. Він, як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] він отримав 14.02.2019. Відповідно до інформаційної довідки Вертіївської сільської ради від 25.02.2019 станом на 2002 рік біля буд. [ADDRESS] було 0,54 га і з 2002 року по цей час розміри земельних ділянок не змінювалися. Вважає, що у зв`язку із спадкуванням житлового будинку до нього перейшло і право користування земельною ділянкою площею 0,54 га за вказаною адресою. Його будинок межує із земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок [ADDRESS] . На початку 2018 року власниця будинку [ADDRESS] - відповідачка [PERSON] разом зі своїм чоловіком самовільно спиляли на його земельній ділянці дерева та частину фруктових насаджень, при цьому пошкодивши дах його будинку. З приводу протиправної поведінки відповідачки він звертався із заявами до Вертіївської сільської ради, де складалися відповідні акти. Рішенням 40 сесії 7 скликання Вертіївської сільської ради від 06 липня 2018 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі [PERSON] площею 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і площею 0,7443 га - для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] , та надано у приватну власність [PERSON] вказані земельні ділянки. Тобто відповідачка [PERSON] незаконно, без його відома приватизувала біля свого будинку земельну ділянку, частина якої знаходилася в його користуванні, а Вертіївська сільська рада прийняла, як зазначено в позові, абсурдне рішення про приватизацію земельної ділянки, якої у відповідачки фактично не було, за рахунок землі, яка знаходилася в його законному користуванні, зменшивши його земельну ділянку на 0,28 га. Факт незаконного заволодіння належною йому земельною ділянкою підтверджується актом про вирішення земельного спору від 21 березня 2019 року, складеним комісією по вирішенню земельних спорів. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Семенок В.І. підтримали позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини. Представник відповідача - Вертіївської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіславши заяву про визнання позову та розгляд справи без участі їхнього представника. Відповідачка [PERSON] в судове засідання в черовий раз не з*явилася, подавши заяву про відкладення розгляду справи. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, які передбачають відкладення розгляду справи, але згідно ч.2 ст.223 ЦПК України тільки в межах встановленого цим Кодексом строку. Зважаючи на тривалість перебування справи у провадженні суду, неодноразові відкладення розгляду справи за клопотаннями відповідачки, у діях якої відповідно до ст.44 ЦПК України вбачаються ознаки зловживання процесуальними правами, спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи, розумність строку розгляду справи судом, з урахуванням думки позивача [PERSON] та його представника, заяви іншого відповідача - Вертіївської сільради про розгляд справи за їх відсутності, суд розглянув справу за відсутності відповідачки [PERSON] на підставі наявних у ній даних та доказів. Представник Головного управління Дергеокадастру у Чернігівській області Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У п. 13 постанови № 5 Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулює провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року Верховний Суд України роз`яснив, що при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема статтею 61 ЦПК. Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів суд за їх клопотанням зобов`язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів. Як роз`яснено у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребовує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо). Судом встановлено, що рішенням 40 сесії 7 скликання Вертіївської сільської ради від 06 липня 2018 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі [PERSON] площею 0,2500 га -для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і площею 0,7443 га - для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] та надано у приватну власність [PERSON] вказані земельні ділянки. (а.с.9). [PERSON] успадкував будинок, належний його матері [PERSON] , розташований на землях сільської ради за адресою: [ADDRESS] , та користується земельними ділянками, які були надані в користування вказаній особі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.02.2019 та довідкою виконкому Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області №18/01-20 від 09.01.2019 (а.с.13, 17). Проте, правовстановлюючий документ на земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок, позивач суду не надав. З письмових доказів у справі не вбачається, що [PERSON] є землекористувачем суміжної із [PERSON] земельної ділянки. Відповідно до архівних даних погосподарського обліку Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області станом на 2002 рік за домогосподарством [ADDRESS] , що належить [PERSON] , закріплена земельна ділянка біля будинку пплощею 0,54 га (0,40 га +0,14 га відповідно до рішення №30 від 26.03.2002) та 1 га сінокосу; за домогосподарством [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 0,94 га +0,12 га (відповідно до рішення від 20.12.1995)= 1,06 га, з них: біля будинку - 0,44 га, 0,50 га в селі Бобрик, 0,12 га - на стороні (а.с.18-19). Згідно актів обстеження земельних ділянок від 10.12.2018 та від 12.03.2018 вбачається, що комісією виконавчого комітету Вертіївської сільської ради при обстеженні земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] виявлено, що частина земельної ділянки розміром 0,28 га, яка перебувала у користуванні [PERSON] , - матері позивача, передана у приватну власність [PERSON] . За житловим будинком по [ADDRESS] залишилося 0,26 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Межа земельної ділянки домогосподарства, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , зміщена в сторону домогосподарства №50 , яке належить позивачу, орієнтовно на 10 метрів. [PERSON] випиляла на земельній ділянці, переданій їй у приватну власність, дві берези, дерево шовковиці, дві яблуні, сливу, самосійні дерева та чагарник. Актом від 12.03.2018 додатково встановлено, що при випилюванні дерев [PERSON] пошкодила шифер на даху буд. [ADDRESS] та закидала гіллям проходи до господарських будівель, що зафіксовано зі слів [PERSON] (а.с.20-21). Відповідно до акту по вирішенню земельного спору від 21 березня 2019 року комісією по вирішенню земельних спорів Вертіївської сільської ради встановлено, що предметом земельного спору між власниками домоволодінь №50 та [ADDRESS] є відновлення межі земельної ділянки по [ADDRESS] . В присутності [PERSON] та [PERSON] розробник землевпорядної організації [PERSON] здійснив обміри об`єкту обстеження - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В результаті встановлено, що фактичні межі земельної ділянки не відповідають тим, що зазначені в технічній документації із землеустрою. [PERSON] були вказані межові знаки (від кута будинку №50 до межового знаку - 11 м 20 см), які були встановлені при розробленні технічної документації із землеустрою, з якими [PERSON] не погодилася, так як, на її думку, межовий знак повинен стояти на 50 см вглиб земельної ділянки за № [NUMBER] . Також було виявлено, що на земельній ділянці № [NUMBER] знаходиться гілля, спиляні та вирубані садові дерева, які, зі слів [PERSON] та її чоловіка, належать їм і які вони обіцяли прибрати, не вказуючи термін. Комісія рекомендувала: [PERSON] протягом 10 днів прибрати гілля, спиляні та вирубані садові дерева із земель запасу Вертіївської сільської ради по [ADDRESS] , а [PERSON] вирішити даний спір,

Outcome: dismissed