Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого посилається на те, що на підставі укладеного договору № DNH4KP42390958 від 03.11.2006 року відповідач отримала кредит у розмірі 9847, 50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість станом на 18.04.2013 року складає 28896, 53 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 8242,77 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 10349, 57 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 8451, 97 грн., а також штрафи: 500 грн. фіксована частина, 1352,22 грн. процентна складова. Просить стягнути заборгованість у розмірі 28896, 53 грн. та стягнути з відповідача судовий збір в сумі 288, 97 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач подав до суду уточнену позовну заяву, в якій посилався на те, що на підставі укладеного договору № DNH4KP42390958 від 03.11.2006 року відповідач отримала кредит у розмірі 9847,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області по справі № 2-258/2010 від 10.02.2010 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість у сумі 13678, 98 грн. Згідно з положенням ч. 2 ст. 625 ЦК України, та оскільки зобовязання залишається не виконаним належним чином, заборгованість відповідача становить: 6809,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 7683,12 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штраф процентна складова 724,55 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15217, 55 грн. за кредитним договором № DNH4KP42390958 від 03.11.2006 року, та судові витрати в розмірі 288,97 грн. Згідно з ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підставу позову. У зв'язку з цим, суд приймає уточнену позовну заяву позивача про стягнення заборгованості і розглядає справу з її урахуванням. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, уточнений позов підтримав і наполягав на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, про що надала письмовий відгук на позовну заяву, в якому посилалась на те, що відповідно до ст.261 ЦК України, початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не оплатив його, чи не виконав свої зобов'язань, тобто 29.11.2006 року почався перебіг строку позовної давності по кредитному договору. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України зобов'язання забезпечуються неустойкою, яка визначається як штраф, пеня. Разом тим відповідно до ст. 61 Конституції України неможливо двічі притягатися до юридичної відповідальності одного виду за одне й теж правопорушення. Тобто кредитним договором передбачена подвійна відповідальність одного виду. До того ж до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік. Також рішенням Лисичанського міського суду 21.02.2010 року з неї стягнуто заборгованість за кредитним договору. Також додала, що нею надсилались кілька звернень з проханням тимчасово полегшити умови виплати за кредитом у зв'язку із зміною ситуації, але банк відмовив у наданні кредитних канікул. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, та пояснив, що рішенням Лисичанського міського суду від 10.02.2010 року з відповідача була стягнена заборгованість за кредитним договором, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення неустойки в 2013 році. Тобто позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності. Відповідно до чинного законодавства строк позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється в один рік. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.11.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання кредиту, шляхом приєднання відповідача до запропонованих банком умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» Стандарт), на підставі поданої відповідачем заяви на отримання кредиту № DNH4KP42390958 від 03.11.2006 року, в якій міститься підпис про ознайомлення з цими умовами. З наявної в матеріалах справи анкети позичальника, розмір строкового кредиту становив 9847,50 грн. Споживчий кредит було видано на 42 місяці - по 03.05.2010 року, зі сплатою відсотків у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Сторони погодили, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 356,40 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків згідно з Умовами. При порушенні позичальником зобов'язання із погашення кредиту він сплачує пеню, розмір якої зазначений в п. 5.1. Умов 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Відповідно до п.п. 5.4., 5.5. Умов нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 5.1., 5.2., 5.3. Умов, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконане позичальником. Терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у п'ять років. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань Лисичанським міським судом Луганської області було винесено рішення від 10.02.2010 року, відповідно до якого з відповідача було стягнуто заборгованість по кредитному договору у сумі 13678,98 грн., також 136,79 державного мита, 120 грн. судових витрат, повязаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNH4KP42390958 від 03.11.2006 року, заборгованість відповідача станом на 17.10.2013 року становить 15 217, 55 грн., яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом 6809, 79 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 7683,12 грн., штраф процентна складова 724, 55 грн. З руху коштів по кредитному договору № DNH4KP42390958 від 03.11.2006 року вбачається, що останній платіж відповідача на погашення заборгованості було здійснено 24.12.2008 року, що також підтверджується копією квитанції наявною в матеріалах справи. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з положеннями ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. З п. 5.5 Умов вбачається, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у п'ять років. Суд вважає, що 5 років позовної давності - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу, а спеціальна позовна давність, яка визначена для цих правовідносин в один рік, не може бути змінена за угодою сторін. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Згідно з ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Кредитний договір № DNH4KP42390958 був укладений 03.11.2006 року, строком на 42 місяці - по 03.05.2010 року. Останній платіж відповідача на погашення заборгованості було здійснено 24.12.2008 року. Рішенням Лисичанського міського суду від 10.02.2010 року, було стягнуто на користь позивача заборгованість по кредитному договору. Тобто строк позовної давності перервався в звязку з зверненням до суду та винесенням рішення, та перебіг позовної давності почався заново з 10.02.2010 року. Позивач звернувся до суду з уточненим позовом про стягнення заборгованості 04.11.2013 року, та просив стягнути з відповідача заборгованість за період з листопада 2006 року по жовтень 2013 року, тобто позивач звернувся до суду з позовом після спливу строку позовної давності. Таким чином суд вважає , що вимоги позивача про стягнення нарахованої заборгованості не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 256, 258, 259, 261, 264, 549 ЦК України,

Outcome: dismissed