Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому прохає розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем [PERSON] , 02 лютого 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис №81. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 1996 року, і є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили подружні стосунки з причини втрати сторонами взаєморозуміння, наявності різних поглядів на шлюб, сім`ю, сімейні цінності та взаємовідносини у сім`ї. Сторони з 2009 року не підтримують подружніх стосунків,не ведуть спільного господарства. Шлюб між сторонами існує лише формально. Оскільки відновлення подружніх стосунків з відповідачем неможливе, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в попередньому судовому засіданні подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує і прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також надала суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнає просить шлюб розірвати. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Факт реєстрації шлюбу між сторонами укладений 02 лютого 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис №81, доводиться відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.02.1996 року. Згідно ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік повинен утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Чоловік і жінка зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. У ході розгляду справи встановлено, що шлюб між сторонами існує лише формально. Сторони упродовж тривалого часу не проживають разом і не підтримують подружні стосунки та остаточно втратили почуття любові та взаємоповаги. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У ході судового розгляду справи суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи ту обставину, що сторони упродовж тривалого часу не проживають разом та обоє наполягають на розірванні шлюбу, а тому ця обставина не потягне негативних наслідків для неповнолітньої дитини сторін. Відповідачка бажає залишити собі прізвище « [PERSON] ». Судові витрати, за згодою позивача залишити за ним. На підставі ст. ст. 12-13, 19, 141,247,206, 258-259,264, 265 ЦПК України, ст. ст55-56, 110, 112 Сімейного кодексу України,суд -,

Outcome: approved