Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить визнати незаконною відмову Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» у виплаті йому страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 18 січня 2012 року о 16 год. 30 хв. на вул. Набережній в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області з належним йому автомобілем марки «Шевроле Авео», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 19285 грн. 33 коп. та судові витрати по справі в сумі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18 січня 2012 року з автомобілем Шевроле Авео під його керуванням стався страховий випадок (дорожньо-транспортна пригода). Оскільки його майнові інтереси щодо автомобіля Шевроле Авео були застраховані відповідачем, у встановлений Договором страхування строк він звернувся до ВАТ «НАСК «Оранта» із заявою про страхову виплату, додавши всі необхідні документи. Майже через дев'ять місяців йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що позивач надав свідомо неправдиві відомості про факт настання страхового випадку. Вважає таку відмову незаконною і просить стягнути належне йому до виплати страхове відшкодування. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, просить його задовольнити. Представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] не визнає, просить відмовити в задоволенні позову. В письмових запереченнях зазначає, що рішення ВАТ НАСК «Оранта» про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу повністю відповідає чинному законодавству та договірним умовам і не порушило законних прав останнього. З пояснень позивача, якого було допитано в якості свідка та наявних у справі письмових доказів встановлені такі обставини. 18.01.2012 року близько 16 години 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Шевроле Авео», д.н.[NUMBER], по вул. Набережній в м. Переяславі-Хмельницькому Київської області, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого, не впоравшись з керуванням, виїхав на узбіччя та з'їхав в кювет, де пошкодив свій автомобіль. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.1 ПДР України. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Шевроле Авео», д.н. [NUMBER], отримав механічні ушкодження. Згідно з постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.02.2012 року [PERSON] свою вину у вчиненні даного правопорушення визнав, його дії вірно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП. Постанова не оскаржувалася в апеляційному порядку та набрала законної сили. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER], виданого Переяслав-Хмельницьким УДАІ ГУ МВС України в Київській області, автомобіль марки Шевроле Авео, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, належить позивачеві [PERSON] 22 травня 2009 між позивачем та відповідачем ВАТ НАСК «Оранта» був укладений Договір добровільного страхування транспортного засобу (Банківське КАСКО) К7402-002/09/СТ, згідно з яким були застраховані майнові інтереси позивача, що пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем марки «Шевроле Авео», реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно з Додатком 1 до даного договору, строк його дії закінчується 06 травня 2015 року. Відповідно до Додаткової угоди № 3 від 26.05.2010, строк дії договору було встановлено з 27.05.2010 р. по 26.05.2015 р. Вигодонабувачем за даним Договором зазначено АКБ СР «Укрсоцбанк». Відповідно до довідки № 75.1-33/118 від 08.12.2014, кредитні зобов'язання [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» виконані в повному обсязі, претензій до [PERSON] немає. В матеріалах страхової справи є повідомлення вигодонабувача про те, що страхове відшкодування може бути виплачене шляхом перерахування на рахунок ремонтного підприємства (СТО) для відновлення автотранспорту, або виплачене клієнтові готівкою, у разі відновлення автотранспортного засобу ним самостійно. 20.01.2012 року позивач [PERSON] подав до НАСК «Оранта» заяву про страхову виплату. В даній заяві позивачем власноручно написані обставини пригоди, що є ідентичними до пояснень, які він давав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та при розгляді адміністративного матеріалу в суді (підтверджується заявою про страхову виплату, матеріалами адміністративної справи № 3/96/12, постановою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 06.02.12). 24.01.2012 був проведений огляд пошкодженого автомобіля Шевроле Авео, а 31.01.2012 надано Висновок Дослідження № АІ0262ВО-31.01./2., відповідно до якого матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий власникові Шевроле Авео, д.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження складає 15495 грн. 44 коп. 22.02.2012 аварійним комісаром було проведено додатковий огляд пошкодженого автомобіля, за результатами якого проведено Дослідження № АІ0262ВО-дод-01.3/2, відповідно до якого матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий власникові Шевроле Авео, д.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження становить 19285 грн. 33 коп. Висновок даного дослідження ніким не оспорювався. 31 серпня 2012 року страховою компанією позивачу було надіслано лист про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на Висновок транспортно-трасологічного дослідження № 703-12-ТТ від 09.07.2012. Відповідно до вищезазначеного Висновку, з технічної точки зору, пояснення страхувальника [PERSON], викладені в заяві про страхову виплату, в об'ємі наданої на дослідження слідової інформації, не підтверджуються відповідністю пошкоджень, механізмом і характером їх нанесення, а також слідами на автомобілі і місті пригоди, що свідчить про технічну неспроможність заявленої версії. В своєму листі щодо розгляду страхової події № 09-03-09/21441 від 31.08.2012 відповідач відмовив [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на пункти 4.3, 4.3.1 та 4.3.4 Договору Страхування, а саме на те, що позивач надав неправдиві відомості про об'єкт страхування, причини настання і обставини страхового випадку або надав недостовірні відомості, які могли вплинути на розмір страхового платежу чи на розмір страхового відшкодування; що обсяг і характер пошкодження застрахованого транспортного засобу не відповідають причинам і обставинам заявленої події. Суд вважає, що така відмова є неконкретизованою, що позбавляє можливості визначитися із дійсною причиною такої відмови та законної можливості оскаржувати її. Крім того, в своїх письмових запереченнях представник НАСК «Оранта» зазначив, що причиною відмови у виплаті страхового відшкодування стало встановлення факту подання позивачем завідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку. Допитаний в якості свідка позивач показав суду, що працівнику відповідача Міхно В.В. він додатково надавав пояснення щодо обставин ДТП, зокрема, він пояснював, що після з'їзду в кювет зніс декілька деревець, під одним з яких стояли листи синього металопрофілю. Також, він показував Міхну В.В. будинок, який розташований недалеко від місця ДТП і вкритий таким же матеріалом. При складанні протоколу про адмінправопорушення на місці ДТП працівники ДАІ описали наявні ушкодження автомобіля, у них не виникало будь-яких додаткових питань щодо механізму заподіяння цих ушкоджень. В протоколі не зазначено про наявність фарби синього кольору на пошкоджених ділянках, бо його не запитували, а він не придав цьому значення. Огляд та фотознімки місця події були зроблені відповідачем через значний проміжок часу, весною, коли були зовсім інші погодні умови, прибудинкова територія, де сталася ДТП, була прибрана, тому і не містила будь-яких предметів (даний факт підтверджується також і фотознімками, які маються в матеріалах страхової справи). Крім того, деякі фотознімки на прохання представника НАСК «Оранта» він робив сам. Пошкоджений автомобіль після ДТП перебував на СТО на відкритій місцевості, зима була сніжна, і від контакту з вологою на ушкоджених місцях, звичайно ж, з'являлася іржа. Згідно ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст. 985 цього Кодексу, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. В силу ст. 988 цього Кодексу, страховик зобов'язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; 3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору; 4) відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором; 5) за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або у разі збільшення вартості майна внести відповідні зміни до договору страхування; 6) не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страховика. В силу ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов'язаний: 1) своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором; 2) при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику; 3) при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним; 4) вживати заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшення; 5) повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страхувальника. Відповідно до ст. 990 цього Кодексу, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до ст. 8 Закону «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Стаття 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» встановлюють перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку; 2) вчинення страхувальником-громадянином або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкоду визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Пунктом 4.3 Договору страхування також передбачені підстави відмови у виплаті страхового відшкодування, зокрема і п.п.4.3.1 надання страхувальником неправдивих відомостей про об'єкт страхування, причини настання і обставини страхового випадку або надання недостовірних відомостей, які могли вплинути на розмір страхового платежу чи на розмір страхового відшкодування; п.п.4.3.4 якщо обсяг і характер пошкодження застрахованого транспортного засобу не відповідають причинам і обставинам заявленої події. Як вже зазначалося, страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Факт настання такої події підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом огляду транспортного засобу (містяться в матеріалах адміністративної справи № 3-96/12), постановою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 06.02.2012, довідкою № 8946262 про дорожньо-транспортну пригоду, показаннями позивача, даними в якості свідка, що узгоджується із п. 3.1.1 Договору страхування. За договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Тобто, виходячи зі змісту цих норм, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком. Слід також враховувати, що закон пов'язує обов'язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником. Суд не може взяти до уваги заперечення відповідача щодо відмінностей у зазначенні в розширеній довідці ДАІ та постанові суду про притягнення до адмінвідповідальності [PERSON] виду ДТП, оскільки і в даній довідці ДАІ, і постанові суду причиною ДТП зазначено не врахування дорожньої обстановки та перевищення безпечної швидкості руху, що в свою чергу призвело до виїзду на узбіччя та з'їзд в кювет. В графі «вид ДТП» довідки ДАІ дійсно зазначено як вид наїзд на перешкоду. Однак в постанові суду взагалі відсутнє та не розкривається таке поняття як «вид ДТП». Доказів того, що [PERSON] надав відповідачу свідомо неправдиві відомості про факт настання страхового випадку, матеріали справи не містять. Висновок експертного транспортно-трасологічного дослідження від 09.07.2012 суд не вважає належним та допустимим доказом надання позивачем свідомо неправдивих відомостей. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, дане дослідження проводилося на підставі слідової інформації, зібраної через значний проміжок часу після ДТП, при відмінних від часу пригоди погодних умовах, порі року. Позивач в суді показав, що він надавав докладні письмові пояснення щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди працівнику відповідача Міхну В.В., однак в матеріалах страхової справи це пояснення відсутнє. Чи надав його відповідач експерту невідомо. За таких обставин суд дійшов висновку про неправомірність відмови відповідача у виплаті позивачеві страхового відшкодування. Позивач просить стягнути з відповідача 19285 грн. 33 коп. страхового відшкодування. Дана сума є матеріальним збитком та визначена на підставі дослідження № АІ0262ВО-дод-01.3/2. Однак, відповідно до п. 12.3 та п. 12.6 Договору добровільного страхування транспортного засобу (Банківське КАСКО) К7402-002/09/СТ, розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну застрахованому транспортному засобу, визначається, виходячи з вартості відновлювального ремонту та за вирахуванням, зокрема, розміру франшизи, обумовленої цим Договором. Відповідно до п.п. 6.1-6.3 Договору, франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком і визначається у Додатку до цього Договору. При застосуванні безумовної франшизи в усіх випадках розмір страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи. Договором передбачено застосування лише безумовної франшизи. Відповідно до Додатку 1 Договору страхування, за ризик «ДТП» застосовується безумовна франшиза у розмірі 2 % від страхової суми. В силу п. 5.1 Договору Страхування, страхова сума - це грошова сума, в межах якої Страховик відповідно до умов цього Договору зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається сторонами у Додатках до цього Договору. Відповідно до Додатку 1 до Договору Страхування, страхова сума на момент ДТП та проведення Досліджень становила 51870, 00 грн. Отже, розмір страхового відшкодування, що повинен бути сплачений позивачу, становить 18247 грн. 93 коп. (19285, 33 - 51870,00 : 100х 2). Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то в силу ст. 88 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.979,980,985,988,990,991 ЦК України, ЗУ «Про страхування», Договору добровільного страхування транспортного засобу № К7402-002/09/СТ від 22 травня 2009 року з додатками до нього,

Outcome: partial