Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить суд розірвати шлюб між ним і відповідачкою, який зареєстрований 21 серпня 2010 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 371. Позовні вимоги мотивовані тим, що у них з відповідачкою відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя, сімейні відносини та несумісність характерів на ґрунті чого в них постійно виникали сварки в тому числі і при їхньому неповнолітньому сині, що негативно впливає на його розвиток. З 2015 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Примирення з відповідачкою не можливе. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання сторони не з`явились. В заяві від 19.07.2019 року, позивач просить розглядати справу без його участі, в разі неявки відповідачки наполягає на винесенні заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, з відповідними заявами та клопотаннями не зверталася, відзив на позов не надіслала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд з`ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 серпня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 371. Прізвища після укладення шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у сторін різні характери, погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, шлюб фактично розпався. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України - шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved