Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що між позивачем та відповідачем 15.07.2015 року було укладено договір позики грошових коштів, у формі письмової розписки, відповідно до якої [PERSON] передав на руки [PERSON] гроші в сумі 2000 дол.США строком до 15.08.2015 року. На дату повернення боргу, 15.08.2015 року відповідач повернув 500 дол.США. Станом на 11.10.2015 року відповідач повернув ще 400 дол.США. Але з 12.10.2015 року та по теперішній час відповідач борг в повному обсязі не повернув, жодних відсотків не сплачував, на зв`язок не виходить. [PERSON] неодноразово ставилися вимоги до відповідача про виконання договору позики, однак такі вимоги були проігноровані та невиконані. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] суму основного боргу в розмірі 30668,00 грн., суму процентів за користування в розмірі 43052,83 грн., суму інфляційних нарахувань - 16044,16 грн., три відсотки річних в розмірі 2152,64 грн. та судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.03.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.08.2018 року прийнято справу до провадження та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 18.01.2019 року позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з [PERSON] суму основного боргу в розмірі 30668,00 грн., суму процентів за користування в розмірі 101308,42 грн., суму інфляційних нарахувань з 13.02.2018 року по 11.02.2019 року - 3523,86 грн., три відсотки річних за період з 13.02.2018 року по 11.02.2019 року в розмірі 2211,62 грн. та судові витрати. 05.06.2019 року позивач надав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з [PERSON] суму основного боргу в розмірі 1100 дол.США, за період 16.08.2015 року - 16.08.2018 рік суму 3% річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 99 дол.США, відсотки за період 16.08.2015 року - 16.08.2018 рік в розмірі 2475 дол.США та судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги з у рахуванням уточнень підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги в частині нарахування відсотків не визнали в повному обсязі, з урахуванням позиції ВС України по справі №390/1875/16-ц та висновку ВП ВС №444/9519/12 від 28.03.2018 року. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 15.07.2015 року [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти в сумі 2000,00 дол.США в термін до 15.08.2015 року. В разі несвоєчасного повернення боргу зобов`язується сплатити штрафні санкції 5% щомісячно, до повного погашення боргу. Підтвердження сплати позики повністю протягом встановленого договором строку або після його спливу відповідачем не надано. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кошти в сумі 2000,00 доларів США. Факт отримання вказаної грошової суми підтверджується розпискою, яка додається до матеріалів справи. [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума основного боргу в розмірі 1100 дол.США, за період 16.08.2015 року по 16.08.2018 рік суму 3% річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 99 дол.США. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач визнав позов в частині стягнення суми основного боргу та 3% річних за порушення грошового зобов`язання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню. Щодо стягнення процентів за користування коштами, то судом враховано наступне. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказане свідчить, що позикодавець не вправі нараховувати проценти за користування позикою після закінчення строку повернення позики, а саме після 15.08.2015 року. Права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів за користування коштами в сумі 2475,00 доларів США, за період з 16.08.2015 року по 16.08.2019 належить відмовити. Крім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Під час звернення до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 919,17 гривень згідно квитанції від 13.02.2018 року, а також у зв`язку зі збільшенням позовних вимог сплачено судовий збір в сумі 768,40 гривень згідно квитанції від 17.01.2019 року. З урахуванням того, що судом задоволено частково позовні вимоги в сумі 1100 доларів США та 99 доларів США, що відповідає 23,37% від збільшеної суми позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 394,39 гривень, що відповідає 23,37% від загальної суми понесених позивачем судових витрат - 1687,57 гривень.

Outcome: partial