Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 21 вересня 2009 року між ним та [PERSON] укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу автомобіля «ВАЗ 21104», 2005 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер (шасі, кузова) ХТА [NUMBER] шляхом видачі відповідачем позивачу: довіреності на вчинення будь-яких дій (в тому числі розпорядження) із цим автомобілем, зі строком її дії до 21 вересня 2019 року, розписки про отримання коштів за проданий автомобіль. Також відповідач передав позивачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, позивач оформив тимчасовий реєстраційний талон на себе на придбаний у відповідача автомобіль. Договір купівлі-продажу було укладено між сторонами у такій формі з метою спрощення процедури оформлення та передачі автомобіля, а також економії коштів. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати укладеним 21 вересня 2009 року договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21104, 2005 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер (шасі, кузова) ХТА [NUMBER] між ним та [PERSON], а також визнати право власності на вказаний автомобіль. В судове засідання сторони не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просить їх задовольнити, та провести розгляд справи у його відсутність. В письмовій заяві [PERSON] не заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що 21 вересня 2009 року між ним і позивачем фактично укладено договір купівлі-продажу вказаного автомобіля, він отримав від позивача кошти у розмірі 40 тис. грн. за вказаний транспортний засіб і передав його позивачу, але договір на прохання [PERSON] був оформлений довіреністю на вчинення будь-яких дій із автомобілем, у тому числі з правом розпорядження ним, оскільки у позивача не вистачало коштів, необхідних для реєстрації придбаного транспортного засобу в органах ДАІ. Також у зв'язку з тим, що між ними фактично відбувся договір купівлі-продажу, звертає увагу, що довіреність на користування та розпорядження автомобілем була оформлена крім позивача також на його тестя [PERSON], щоб останній згодом зняв автомобіль з реєстрації в органах ДАІ, а позивач зареєстрував його на себе. Просить розгляду позов за його відсутності. Третя особа [PERSON] в письмовій заяві зазначає, що фактично 21 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу вказаного автомобіля, позивач передав відповідачу кошти в сумі 40 000 грн. за нього, про що відповідач написав розписку. Також зазначає, що він позичав позивачу кошти на придбання цього автомобіля. Але купівля-продажу була оформлена у вигляді довіреності, оскільки у позивача не вистачало досить значної суми коштів, необхідних для реєстрації автомобіля в ДАІ,. у зв'язку з цим відповідачем була оформлена довіреність на нього та позивача на вчинення будь-яких дій із придбаним автомобілем, щоб в майбутньому він зняв його з реєстрації, а позивач поставив на облік за собою. Просить задовольнити позов. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, з 20 жовтня 2005 року відповідач [PERSON] зареєстрований власником автомобіля марки «ВАЗ 21104», 2005 року випуску чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер (шасі кузова) ХТА [NUMBER] (а.с.10). Також судом встановлено, що 21 вересня 2009 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 40000 грн. в рахунок оплати за автомобіль ВАЗ- 21104 2005 р.в., д/н [NUMBER], номер( шасі кузова) ХТА [NUMBER] чорного кольору (а.с.15). При цьому договір купівлі-продажу автомобіля між сторонами не укладався. Крім того, 21 вересня 2009 року [PERSON] видав на ім'я [PERSON] та [PERSON] довіреність, в якій зазначено, що кожен із вказаних представників мають право розпоряджатися (продавати, обміняти, здавати в оренду, заставляти в забезпечення своїх зобов'язань та зобов'язань третіх осіб) належним йому на праві власності автомобілем «ВАЗ 21104», 2005 року випуску, д/н [NUMBER], а також на період дії цієї довіреності представляти інтереси у відповідних реєстраційних органах МВС України (Державтоінспекції) або будь-яких установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форми власності та галузевої належності, з усіх без винятку питань, пов'язаних з використанням цього автомобіля на території України та за її межами. Строк дії довіреності 10 років - до 21 вересня 2019 року (а.с. 11-12). Частиною 5 ст. 656 ЦК України передбачено, що на окремі види майна може бути встановлено спеціальний порядок набуття громадянами права власності. Згідно ст. 34 закону України «Про дорожній рух» реєстрація транспортних засобів здійснюється органами ДАЇ, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, порядок набуття права власності на автомобіль встановлений Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388. Відповідно до п. п. 7, 8 Правил, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів, з наданням визначених Правилами документів, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Між тим, як встановлено в судовому засіданні, спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ та залишився зареєстрованим за відповідачем, заява від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Такі вимоги є суттєвими умовами при укладенні договору купівлі -продажу автомобіля і їх недотримання не дає підстав вважати, що такий правочин відбувся. У відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена правилами, що є обов'язковим для всіх юридичних і фізичних осіб. Згідно вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право на річ, яке вона здійснює відповідно до закону. Особливим видом права власності є право довірчої власності внаслідок договору про управління майном. Надана позивачем розписка від 21 вересня 2009 р. не є укладеним договором купівлі-продажу, оскільки не містить ознак договору купівлі-продажу, зареєстрованого у встановленому законом порядку і не допускає перехід права власності до інших осіб. Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між [PERSON] та [PERSON] не укладався. Згідно зі ст.ст.11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки доказів, які б свідчили про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, позивач, в порушення вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України, не надав, то у суду немає підстав вважати, що сторонами відповідно до вимог закону було вчинено договір купівлі-продажу автомобіля і що [PERSON] набув права власності на нього. Виходячи з того, що у суду немає підстав вважати, що між сторонами був укладений належним чином договір купівлі-продажу автомобіля, то підстави для визнання права власності на нього також відсутні. Також слід зазначити, що в даному випадку визнання відповідачем [PERSON] позову суперечить закону, але з такого визнання можна зробити висновок, що між сторонами відсутній спір про право і відсутні підстави для його захисту в той спосіб, який обрав позивач. Таким чином, в задоволенні позову необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed