Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, де зазначив, що згідно з заявами відповідача від 14.10.2010, 14.04.2011, 12.10.2011, 11.04.2012, 10.10.2012, 08.04.2013, 10.10.2013 їй було призначено тимчасову допомогу на дитину [PERSON], [INFO], батько якого [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, на період з 01.10.2010 по 31.03.2014 щомісячно. Посилаючись на те, що позивачу на підставі заяви [PERSON] від 18.04.2014 стало відомо, що батько [PERSON] почав сплачувати аліменти, представник позивача просить: стягнути з [PERSON] на користь Управління праці та слціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира кошти тимчасової допомоги дітей, коли батько ухиляється від сплати аліментів за період із жовтня 2010 року по лютий 2014 року у розмірі 13 523 грн. 52 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з викладених підстав. Відповідач позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що аліменти за період отримання допомоги вона не отримала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що даний позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.8 ст.181 СК України якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. В зв'язку із ухиленням батька дитини відповідача ([PERSON]) від сплати аліментів на дитину за період з жовтня 2010 року по лютий 2014 року, позивачем на користь [PERSON] виплачувались кошти тимчасової державної допомоги на дитину. Відповідно до п.10 «Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме», затвердженого Постановою КМУ № 189 від 22.02.2006 (надалі - Порядок) виплата тимчасової допомоги припиняється у разі, зокрема, добровільного виконання рішення суду особою, зобов'язаною сплачувати аліменти. Судом також встановлено, що з лютого 2014 року [PERSON] почав сплачувати аліменти на дитину ([PERSON]О.), а тому виплата згаданої державної допомоги позивачем відповідачу з того ж часу була припинена. Відповідно до п.12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Пунктом 10 ст.181 Сімейного кодексу України чітко визначено, що суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що орган соціального захисту населення, у випадках встановлених пунктом 12 Порядку, повинен звернутися до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги саме з платника аліментів - [PERSON], який ухилявся від їх сплати, а не з їх отримувача - відповідача. Крім цього, суд вважає безпідставним посилання позивача у позовній заяві та представника в залі суду на те, що відповідач 01.02.2015 подала до Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції заяву про те, що не має до [PERSON] претензій по лютий 2014 року, оскільки така заява у даному випадку не має ніякого правового значення. Більш того, цілком логічно, що відповідач, отримуючи допомогу на дитину від держави не має претензій до платника аліментів. Крім цього, суду не надано жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач отримала від платника аліментів [PERSON], заборгованість по аліментах за період сплати допомоги з жовтня 2010 року по лютий 2014 року. У звязку з викладеним, суд також вважає безпідставним посилання позивача в позові та представника у судовому засіданні на статтю 1166 ЦК України, оскільки судом не встановлено правовідносин, що регулює вказана стаття. Таким чином, пред'явлення позивачем даного позову про стягнення тимчасової допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, саме до відповідача не ґрунтується на нормах чинного законодавства, у зв'язку з чим такі вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed