Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 27 листопада 2019 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 13 310,00 доларів США, що є еквівалентом 318 872 грн. 38 коп. На вимогу Позикодавця, Позичальник видав позикодавцю розписку. Відповідно до цього договору позики грошових коштів від 27.11.2019 року Позикодавець позичив Позичальнику грошові кошти у розмірі 13 310,00 доларів США, а Позичальник зобов`язався повернути їх у повному обсязі до 03 грудня 2019 року. В обумовлену дату повернення позики відповідач (Позичальник) суми позики Позикодавцю (позивачу) не повернув. Відповідач ухиляється від повернення позики до цього часу. Таким чином, на думку позивача, на момент подання позовної заяви до суду відповідач зобов`язаний сплатити йому суму боргу за Договором позики грошових коштів від 27.11.2019 р. в розмірі 13 310,00 доларів США, пеню в розмірі 152,43 доларів США, що є еквівалентом 3651,74 грн., 3% річних 15,32 доларів США, що є еквівалентом 367,00 грн., що складає загальну суму в розмірі 13 477,75 доларів США і є еквівалентом 322 891,12 грн. Представник позивача надав до суду заяву, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, справа неодноразово відкладалась за заявами відповідача та його представника, так зокрема 08.04.2020 р., 21.05.2020 р., 01.07.2020 р., 23.09.2020 р. та 11.11.2020 р. у зв`язку із пандемією. Відповідачем подано відзив на позов, в якому зазначено, що в 2017 році по усній домовленості з [PERSON] відповідач у нього зайняв кошти в розмірі 3000 доларів США, умови були наступні. Дані грошові кошти відповідач повинен був повернути через 8 місяців та суму в розмірі 4800 доларів США. Усні домовленості відповідач виконав, данні кошти повернув. Але позивач [PERSON] забажав щоб він ще раз «прокрутив» ці гроші та повернув більшу суму. Відповідач проінформував [PERSON] про ризики, які можуть скластися. Але цього разу виконати умови домовленостей не вдалось. Та ті кошти в сумі 4800 доларів США він не зміг повернути. Також, відповідач та позивач були бізнес партнерами, у них був свій заклад - кафе, за адресою: [ADDRESS] . Це підтверджується договором оренди приміщення від 11.10.2016 року. Але на даний час сторони спільний бізнес не ведуть. Та коли закривали кафе, зробили взаєморозрахунок та домовились що відповідач повинен буде віддати кошти в гривні на загальну суму 6100 доларів США. Через деякий час [PERSON] нарахував ще проценти за не повернення грошових коштів та повідомив відповідачу, що він повинен йому віддати 13 310 доларів США. 27.11.2019 року сторони зустрілись в барі «HERO IN ST» за адресую: [ADDRESS] , господарську діяльність здійснює ФОП [PERSON] , де [PERSON] попрохав відповідача написати йому розпису, так як він десь виїжджає, та сама розписка буде формальністю. Але в той день (27.11.2019) [PERSON] ніяких, а тим паче грошову кошти в сумі 13 310 доларів США відповідачу не передавав. Таким чином відповідач написав розписку [PERSON] , але фактично грошових коштів не отримував. Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач вводить суд в оману. У зв`язку із тривалим розглядом справи в суді, а також з урахуванням того, що в матеріалах справи є відзив на позов, та відповідь на відзив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного: Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми . Як вбачається з розписки [PERSON] 27.11.2019 р. взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 13 310 доларів США та зобов`язується повернути зазначену суму в повному обсязі у строк до 03.12.2019 р. В своєму позові позивач зазначив, що в обумовлену дату повернення позики відповідач суми позики позикодавцю не повернув. Відповідач ухиляється від повернення позики до цього часу. Відповідач не надав до суду жодного доказу на виконання ним вказаного договору. Так само як не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо існування правовідносин між ним та позивачем. За таких обставин суд приймає позицію позивача щодо невиконання відповідачем вказаного договору. При цьому суд враховує положення ст. 79, 80, 81 ЦПК України відповідно до яких достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування. В своєму позові позивач також просить стягнути з відповідача на його користь пеню в розмірі 152,43 доларів США, що є еквівалентом 3651,74 грн., та 3% річних у розмірі 15,32 доларів США, що є еквівалентом 367,00 грн. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора, повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зі свого боку не виконав умови зобов`язання, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача суму боргу за Договором позики грошових коштів від 27.11.2019 р. в розмірі 13 310,00 доларів США, пеню в розмірі 152,43 доларів США, що є еквівалентом 3651,74 грн., та 3% річних у розмірі 15,32 доларів США, що є еквівалентом 367,00 грн. За курсом НБУ станом на день подачі позову, тобто 28.01.2020 р., 13 310,00 доларів США в гривневому еквіваленті становить 327 404 грн. 70 коп. (24,5984 * 13 310), 152,43 доларів США в гривневому еквіваленті становить 3749 грн. 53 коп. (24,5984 * 152,43), 15,32 доларів США в гривневому еквіваленті становить 376 грн. 84 коп. (24,5984 * 152,43), На підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява про стягнення суми боргу за договорами позики підлягає задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України На підставі викладенного,

Outcome: approved