Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 14 жовтня 2006 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з відповідачкою. Сімейні стосунки між ними припиненні у червні 2014 року по тій причині, що вони не зійшлися характерами, між ними виникали непорозуміння та суперечки. З тих пір вони проживають окремо. Вважає, що їхня сім'я розпалася,ь і у подальшому їхні сімейні стосунки не нормалізуються. Тому він змушений звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та [PERSON], не надавати строку для примирення, а також після розірвання шлюбу відповідачці залишити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву за вхід.№1998 від 11.04.2016 року, в якій просить суд справу розглянути без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити у повному об'ємі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№2272 від 22.04.2016 року в якій просить суд справу слухати в її відсутність, позовні вимоги визнає, але просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 14 жовтня 2006 року. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають, миритись не бажають, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, інтересам їхньої неповнолітньої доньки, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Що стосується вимоги позивача про присвоєння відповідачці після розірвання шлюбу її дошлюбного прізвища «[PERSON]», то суд вважає, що у цій частині вимог необхідно відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвищі залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне. Як вбачається із матеріалів справи позивач не змінював своє прізвище після реєстрації шлюбу, тому із даною вимогою має право звернутися лише відповідач. Як вбачається із свідоцтва про одруження відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]», не заявила вимоги про зміну прізвища на дошлюбне, а навпаки просить залишити їй прізвище «[PERSON]», тому суд має підстави залишити їй прізвище [PERSON] При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено частково, а тому у порядку ч.1 ст.88 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 551 гривня 20 копійок згідно квитанції №96 від 29 березня 2016 року.

Outcome: partial