Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що від ПрАТ «Лафорт» до нього за договором факторингу перейшло право грошової вимоги щодо стягнення з відповідача в порядку регресу 50 % суми страхового відшкодування в розмірі 3 296 гривень 49 копійок. Посилаючись на те, що відповідач, якого постановою уповноваженого органу визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, порушив вимоги частини другої статті 21 Закону України «Про страхування», оскільки використовував забезпечений транспортний засіб як таксі, просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у вказаній сумі. Представник позивача надав заяву у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги та проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку частини п'ятої статті 74 ЦПК України, в судове засідання не прибув. Враховуючи, що від відповідача, який належним чином був повідомлений і не з'явивсь в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі статті 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно із Полісом № АВ/2785634 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.01.2012 року, ПрАТ «Лафорт» застрахувало цивільно-правову відповідальність [PERSON] забезпеченого транспортного засобу марки «Ford Transit», номерний знак [NUMBER] (а.с. 33). Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Степаненка В.В. від 20 квітня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення № 1008/2714/12 встановлено, що 12 квітня 2012 року о 13 годині 00 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ford Transit», номерний знак [NUMBER] по вулиці Володимирській в місті Василькові Київської області, на перехресті нерівнозначних доріг з вулицею Соборною, рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу автомобілю марки «Skoda», номерний знак [NUMBER], який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, чим порушив пункт 16.11 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП; в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою встановлено і повністю доведено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності (а. с. 15). Нормою частини 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З копії страхового акту № 26-12-00212-010101 від 02.08.2012 року вбачається, що вищевказана подія кваліфікована страховиком як страховий випадок у зв'язку з чим прийнято розпорядження про виплату на користь [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 6 592 гривні 97 копійок (а.с. 27 - 28, 29). На підставі дві повідного розпорядження страховика від 02.08.2012 року № 26-12-00212-01-1-1, копією платіжного доручення № 3954 від 22 серпня 2012 року підтверджується факт виплати ПрАТ «СК «Лафорт» на користь [PERSON] страхового відшкодування в зазначеній сумі (а.с. 31). За умовами договору факторингу № 01/29-04/2013 від 29 квітня 2013 року до ТОВ «Маркс.Капітал» перейшло право регресної грошової вимоги ПрАТ «СК «Лафорт» з [PERSON], як страховика який виплатив страхове відшкодування зо договором страхування, що підтверджується зазначеним договором з додатком (а.с. 8 - 11, 12 - 14). Нормою частини другої статті 21 Закону України «Про страхування» та частини другої статті 989 ЦК України, передбачено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов'язки страхувальника, окрім визначених частинами першими вказаних статей. Так, зазначаючи, що відповідач не виконав наведені положення закону, позивач вказує на те, що останній всупереч особливих умов використання забезпеченого транспортного засобу, які передбачені пунктом 8 полісу страхування, використовував транспортний засіб як таксі. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на розширену довідку ДАІ, у якій, нібито зафіксовано, що відповідач використовував забезпечений транспортний засіб як таксі. Зокрема, згідно із Відомостями № 8990523 про дорожньо-транспортну пригоду 12 квітня 2012 року о 13 годині 00 хвилин в місті Василькові Київської області, одним з її учасників є автомобіль марки «Ford Transit», номерний знак [NUMBER], призначений для перевезення пасажирів та їх багажу в індивідуальному порядку (таксі), що зазначено як тип, марка транспортного засобу (а.с. 16 ). Отже, зазначені письмові відомості, на переконання суду, з урахуванням вимог статей 58 і 59 ЦПК України, не є належними і допустимими доказами того, що забезпечений транспортний засіб дійсно використовувався відповідачем як таксі, а лише відображають тип транспортного засобу марки «Ford Transit», номерний знак [NUMBER]. Тобто, даний автомобіль має тип: «призначений для перевезення пасажирів та їх багажу в індивідуальному порядку (таксі)», що і записано у відомостях про ДТП. Натомість, це аж ніяк не означає, що вказаний автомобіль дійсно використовувався як таксі. У Законі України «Про автомобільний транспорт» термін «таксі» вживається в такому значенні - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку. При цьому, пунктом 86 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 передбачено, що для надання послуг таксі перевізники, автомобільні самозайняті перевізники повинні мати зареєстровані відповідно до законодавства транспортні засоби, відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожний автомобіль, обладнаний відповідно до встановлених технічних вимог. Відповідно до вимог частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України, до позовної заяви не додано та під час розгляду справи позивачем не надано суду жодних належних, фактичних, прямих і беззаперечних доказів, які б підтверджували ту обставину, що забезпечений транспортний засіб марки «Ford Transit», номерний знак [NUMBER], який відповідно до своїх технічних характеристик має тип «призначений для перевезення пасажирів та їх багажу в індивідуальному порядку (таксі)», всупереч умовам Полісу № АВ/2785634 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.01.2012 року, дійсно використовувався відповідачем як таксі/маршрутне таксі. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено факту порушення відповідачем передбачених умовами Полісу № АВ/2785634 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.01.2012 року особливостей використання забезпеченого транспортного засобу, а тому, суд приходить до висновку, що останній не допустив порушень положень статті 21 Закону України «Про страхування» та статті 989 ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed