Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 516000,00 гривень, 37932,00 доларів США та 1500,00 Євро. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 1 січня 2014 року він позичив [PERSON] [INFO] , кошти в сумі 37932 доларів США, згодом 21 травня 2014 року він позичив відповідачу 1500 Євро та 29 квітня 2016 року 516000 гривень. Дані кошти [PERSON] зобов`язався повернути у строк до 01 січня 2019 року. Факт отримання Відповідачем від нього коштів та строк їх повернення підтверджується розпискою, яка була написана останнім. З настанням строку повернення позичених коштів [PERSON] їх не повертає, мотивує тим, що зараз вони в нього відсутні і обнадіює його, що через тиждень, місяць зможе їх повернути але це тільки розмови. Станом на дату написання позовної заяви жодних коштів Відповідач не повернув. Відповідач відзиву на позов не подав. Ухвалою від 11 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 13 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Судом встановлено фактичні обставини справи. Відповідно до оригіналу розписки від 28 жовтня 2016 року [PERSON] [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Франківським РВУМВС України у Львівській області 26 червня 1996 року, ІПН [NUMBER] , проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS] взяв [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Залізничним РВУМВС України у Львівській області 04 грудня 1995 року ІПН [NUMBER] , який проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в борг за період з 2014 року по 2016 рік наступні гроші: 516000 грн. - 29 травня 2016 року 37932 доларів США - 01 січня 2014 року та 1500 Євро. Дані кошти [PERSON] зобов`язався повернути у строк до 01.01.2019 року./а.с. 28/ Відповідно до положень ч. 1ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за договором тільки права. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з приписами статті 533 ЦК України валютою виконання грошового зобов`язання є гривня, проте якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики. Зазначені правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк та відповідно до умовами договору. Згідно зі ст. ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 1 ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за розпискою від 28 жовтня 2016 року підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 9605 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved