Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № A3H8CC9GHE0994 від 06 травня 2011 року в розмірі 90079,61 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 06 травня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено кредитно-заставний договір № A3H8CC9GHE0994, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 15000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязалася здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором № A3H8CC9GHE0994 від 06 травня 2011 року в наступному порядку: щомісяця в період сплати надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором № A3H8CC9GHE0994 від 06 травня 2011 року не виконала, в результаті чого, станом на 26 лютого 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 90079,61 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав суду клопотання, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, тому суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] № A3H8CC9GHE0994 між позивачем та відповідачем укладено кредитно-заставний договір, який за письмовою згодою відповідача складається з заяви [PERSON] від 06 травня 2011 року разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та Тарифами банку. Відповідно до умов кредитно-заставного договору № A3H8CC9GHE0994 від 06 травня 2011 року, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 гривень на строк 36 місяців з 06 травня 2011 року до 05 травня 2014 року включно, на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 00,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, винагороди, комісії, сплачуючи позивачу, щомісячно починаючи з «20» до «25» числа кожного місяця грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 717,45 гривень для погашення заборгованості за кредитом. За несвоєчасне погашення заборгованості відповідач зобовязалася сплатити пеню у розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1,00 гривні за кожний день прострочення, а за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань передбачених договором, більше ніж на 30 днів - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. Позивач свої зобовязання виконав та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному кредитно-заставним договором № A3H8CC9GHE0994 від 06 травня 2011 року гривень, а відповідач кредит отримала, але свої зобовязання щодо виплати грошових коштів за договором кредиту не виконала, в результаті чого станом на 26 лютого 2016 року виникла заборгованість у розмірі 90079,61 гривень, яка складається з: - заборгованість за кредитом у розмірі 7934,55 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 10,62 гривень; - заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 6300,00 гривень; - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 75834,44 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за договором № A3H8CC9GHE0994 від 06 травня 2011 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № A3H8CC9GHE0994 від 06 травня 2011 року не виконала, суд вважає що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, при цьому стягненню підлягає сума боргу за кредитом у загальному розмірі 14245,17 гривень (14245,17 гривень = 7934,55 гривень (заборгованості за кредитом) + 10,62 гривень (заборгованість по процентам за користування кредитом) + 6300,00 гривень (заборгованість по комісії за користування кредитом). Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача суми пені за прострочення виконання зобовязань за кредитним договором № A3H8CC9GHE0994 від 06 травня 2011 року в розмірі 75834,44 гривень, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобовязання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що незважаючи, на те що розмір пені визначений договором, приймаючи до уваги, що суд, стягнув з відповідача суму заборгованості у загальному за тілом кредиту, по процентам, комісії за користування кредитом за порушення умов кредитного договору в загальному розмірі 14245,17 гривень, сума пені у розмірі 75834,44 гривень підлягає зменшенню до розміру суми боргу за кредитним договором № A3H8CC9GHE0994 від 06 травня 2011 року, оскільки нарахована сума неустойки є не співмірною із сумою заборгованості і більше ніж у пять разів перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, що визначені у п. 6 ч. 1 ст. 3; ч. 3 ст. 509 ЦК України, а саме щодо справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача, та стягує з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № A3H8CC9GHE0994 від 06 травня 2011 року в загальному розмірі 22179,72 гривень.

Outcome: partial