Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить відновити його порушене право користування та розпорядження відновленим після пожежі житловим будинком літ «А-1» розміром 9,0х5,80м з верандою літ «а» розміром 2,93х8,20м з напівпідвалом літ «пд.» на 2 житлові кімнати житловою площею 29,90 кв.м., загальною площею 89,10 кв.м., каналізаційну очисну споруду літ «К2», та будівельними матеріалами, що розташовані за адресою вул.. Зелена № 8-а в смт. Високий Харківського району Харківської області, усунути позивачу перешкоди в користуванні його майном вищезазначеним житловим будинком, зобов'язати відповідачів припинити дії щодо користування належним позивачу вищезазначеним житловим будинком та будівельними матеріалами, а саме звільнити будинок. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за ним зареєстрований на праві власності в цілому житловий будинок № 8-а по вул..Зеленій в смт. Високий Харківського району Харківської області, але зазначений будинок було знищено під час пожежі 31.12.1996 року та станом на 21 вересня 2007 року відновлено після пожежі без дозволу на відновлення та акту прийому до експлуатації, на цей час будинок в експлуатацію не прийнятий, право власності на нього не оформлено. Відновлення будинку разом з усіма надвірними спорудами відбулося спільно позивачем та його донькою [PERSON] на підставі договору про сумісне відновлення будинку. У травні 2009 року позивач захворів на інсульт та потребував негайної медичної допомоги, в зв'язку з чим виїхав до Російської Федерації, громадянином якої він є, на період, необхідний для відновлення стану здоров'я та проведення реабілітаційного лікування в спеціалізованому лікарняному закладі. Оскільки на той час у позивача були погані стосунки з донькою допомагала йому з переїздом донька його померлого друга [PERSON] за умови проживання в спірному будинку її доньки з чоловіком відповідачів по справі. Будинок та все майно, яке в ньому знаходилось позивач залишив в користування відповідачів до його повернення в Україну або до оформлення права власності на спірний будинок, про що 27 квітня 2010 року було складено письмову заяву. У липні 2012 року позивач отримав листа від [PERSON], з якого зрозумів, що вона та відповідачі мають намір захопити належне йому майно, а тому за його проханням його представник [PERSON] звернувся до відповідачів у письмовій та усній формі з проханням звільнити будинок. Однак, подружжя [PERSON] відмовились добровільно виїхати з будинку та повернути документи на нього, чим перешкоджають позивачу в користуванні своєю власністю, відповідачі не допускають його представника у будинок на територію домоволодіння. Крім того, позивач зазначає, що спірний житловий будинок не придатний для проживання, умови проживання в ньому є небезпечними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив про обставини, викладені вище, а також зазначив, що позивач має намір повернутися проживати в Україну, в зв'язку з чим просить відповідачів звільнити належний йому житловий будинок, повернутися до моменту звільнення будинку є для нього неможливим, оскільки іншого житла позивач не має, а також бажає підготувати житло для свого проживання враховуючи його потреби як інваліда. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з наступних підстав. На протязі тривалого часу між позивачем [PERSON] та його дочкою [PERSON] існував судовий спір з приводу права власності на житловий будинок №8а по вул.. Зеленій в смт. Високий Харківського району Харківської області, між ними існували неприязні стосунки, у звязку з чим, [PERSON] звернувся до тещі відповідача [PERSON] з проханням надати йому гроші для організації його лікування на території Російської Федерації. Сімя відповідача оплатила всі втрати позивача, повязані з направленням його на лікування до Російської Федерації у розмірі 31000 гривень, до яких входили оплата перевезення позивача на машині швидкої невідкладної медичної допомоги, послуги лікаря та витрати на перевезення речей. Взамін на отриману грошову допомогу позивач пообіцяв подарувати відповідачу та його сімї будинок за зазначеною адресою, на що відповідач погодився та додатково передав позивачу гроші у 22000 гривень як компенсацію вартості майна, яке залишилося в будинку. Оскільки право власності на спірний будинок оформлено не було, позивачем була надана довіреність на імя [PERSON] для виконання дій,повязаних з оформленням права власності на спірний будинок за [PERSON] З метою отримання права власності на будинок, відповідачем також через [PERSON] було передано [PERSON] гроші у розмірі 22624 гривень в рахунок виплати компенсації понесених нею витрат на відновлення спірного будинку відповідно до рішення суду. Крім того, [PERSON] попросив відповідача проживати у спірному будинку та підтримувати його у належному стані, у звязку з чим сімя відповідача почала проживати у спірному будинку, доглядати його та сплачувати комунальні послуги. Через деякий час позивач порушив домовленість між сторонами, почав через представника вимагати відповідача звільнити будинок, хоча сам позивач на території України не знаходиться, наміру повертатися до спірного будинку не має. Крім того, відповідач вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки останній не має права власності на будинок, тобто право володіння, користування та розпорядження майном, а тому не має права вимагати припинення користування належним йому майном іншою особою. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та, будучи допитаним у якості свідка, пояснив про наступне. В березні 2010 року [PERSON] повідомив йому про намір [PERSON] подарувати його тещі [PERSON] будинок, у звязку з чим він зустрівся з [PERSON], який повідомив йому про погані стосунки з дітьми та намір назавжди повернутися проживати в Російську Федерацію, а також передав йому довіреність на всі необхідні документи для оформлення права власності спірного будинку на [PERSON] [PERSON] отримав грошову компенсацію від відповідачів за будинок, в присутності [PERSON] була обговорена сума компенсації та складена розписка дружиною позивача про згоду на оформлення права власності на будинок. У звязку з виконанням довіреності [PERSON] за проханням [PERSON] особисто передав [PERSON] через ВДВС гроші, які він отримав від [PERSON], в рахунок виплати компенсації понесених нею витрат на відновлення спірного будинку відповідно до рішення суду, Представник третьої особи Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених позивачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право особистої приватної власності на жилий будинок, виданого Виконавчим комітетом Височанської селищної ради народних депутатів 03 вересня 1985 року, позивачу належав жилий будинок з належними спорудами та будівлями, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул.. Зелена, 8а. Згідно довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №11 від 06 лютого 2013 року, житловий будинок №8а по вул.. Зеленій в смт. Високий Харківського району Харківської області в цілому належав [PERSON], згідно матеріалів поточної інвентаризації станом на 21.09.2007 року зазначений будинок було відновлено після пожежі. Дозвіл на відновлення та акт прийому до експлуатації після відновлення до БТІ не надані. В ході судового розгляду позивачем надані докази, а саме: договір про спільне відновлення житлового будинку, договір підряду, а також квитанції та товарні чеки про придбання будівельних матеріалів, на підтвердження його доводів щодо спільної участі у будівництві спірного будинку його та дочки [PERSON] у рівних частках. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2011 року, залишеним без змін в цій частині рішенням апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2011 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] грошову компенсацію понесених на відновлення будинку витрат у сумі 22624,49 гривень. У звязку з викладеним, суд вважає встановленим факт спільного будівництва спірного будинку [PERSON] та [PERSON] та не надає оцінку доказам позивача, наданим на підтвердження вказаного факту. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2011 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2011 року змінено та скасовано в частині визнання права власності за [PERSON] та [PERSON], за кожним, право власності по ? частині відновленого та реконструйованого після пожежі житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, розташованого в сел. Високий по вул.. Зеленій, №8-а Харківського району Харківської області, у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] в цій частині відмовлено. Рішення набрало законної сили. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, вищевказаним рішенням апеляційного суду Харківської встановлено існування станом на 10 травня 2007 року самочинно побудованого житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 89,10 кв.м., побудованого у 2007 році замість житлового будинку літ. Б-1, житловою площею 40 кв.м., який був побудований у 1978-1982 роках. [PERSON] було надано дозвіл на збереження самочинно побудованого будинку літ. «А-1» розміром 9,0Х5,80 м з верандою літ. «а» розміром 2,93Х8,20 м, з напівпідвалом літ. «пд» на 2 житлові кімнати, житловою площею 29,90 кв.м., загальною площею 89,10 кв.м., розташованого на присадибній ділянці №8а по вул.. Зеленій в сел. Високий. Таким чином, судом встановлений факт самочинного будівництва позивачем житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул.. Зелена, 8а. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Право власності позивача на спірний житловий будинок у встановленому законом порядку не зареєстровано, але судом встановлено, що позивачем було виготовлено об'єкт цивільного права, який може визнаватися як річ та який складається з будівельних матеріалів, обладнання тощо. Таким чином, виходячи зі змісту ч.3 ст.331 ЦК України суд вважає позивача власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку, розташованого на присадибній ділянці №8а по вул.. Зеленій в сел. Високий. Згідно ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право користування це юридична можливість використовувати властивості речі для своїх потреб чи потреб інших осіб та вилучати з речі корисні властивості. Таким чином, виходячи з аналізу правової природи користування річчю, суд вважає у позивача наявним право користування житловим будинком за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул.. Зелена, 8а, а тому у разі порушення зазначеного права позивача воно підлягає захисту шляхом його поновлення та припинення дій, які його порушують. Щодо вимоги позивача в частині відновлення права на розпорядження спірним житловим будинком, то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають в зв'язку з відсутністю у позивача права власності на житловий будинок. Виходячи з правової природи розпорядження (можливість власника самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження, зміни його стану чи призначення) реалізація та захист права розпорядження неможливі без наявності у особи права власності. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. У ході судового розгляду встановлено, що підставою для вселення відповідачів до житлового будинку №8-а по вул.. Зеленій в сел. Високий Харківського району Харківської області стала домовленість сторін про проживання, що також було підтверджено письмовою заявою [PERSON] від 27 квітня 2010 року, в якій він просить проживати в зазначеному будинку відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON], підтримувати будинок в належному стані, проводити поточний та капітальний ремонт, здійснювати всі комунальні платежі, вирішувати всі питання, пов'язані з будинком, строк проживання відповідачів зазначений до набрання законної сили рішення суду про визнання права власності на будинок або до повернення позивача після лікування. Даних щодо укладення сторонами будь-яких інших договорів про умови та строки проживання відповідачів в спірному житловому будинку судом не встановлено. Посилання відповідача [PERSON] на ту обставину, що позивачем спірний будинок був переданий йому у власність за надання грошової допомоги при виїзді позивача на лікування, суд вважає безпідставними, оскільки позивач не мав права власності на спірний будинок, а відповідно і права розпорядження ним. Крім того відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів укладення у будь-якій формі між сторонами договорів відчуження будинку, а так само будівельних матеріалів та обладнання, використаних при його будівництві. З наданих відповідачами письмових документів не вбачається факту отримання позивачем грошових коштів під умовою постійного проживання відповідачів у спірному будинку або отримання відповідачами будь-яких інших речових прав щодо спірного домоволодіння. Факт звернення відповідачів до суду з позовом про стягнення з позивача грошових коштів не свідчить про наявність у відповідачів підстав для постійного проживання у спірному домоволодінні. Як було зазначено вище, сторонами в письмовій заяві [PERSON] від 27 квітня 2010 року, був обумовлений термін проживання відповідачів в спірному будинку - до набрання законної сили рішення суду про визнання права власності на будинок або до повернення позивача після лікування. 22 листопада 2012 року представником [PERSON] [PERSON], який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 24 жовтня 2012 року, відповідачам був направлений лист з повідомленням про необхідність припинення користування та звільнення домоволодіння № 8-а по вул..Зеленій в сел. Високий Харківського району Харківської області, який був отриманий відповідачами 24 листопада 2012 року, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями про вручення поштової кореспонденції. У ході судового розгляду представник позивача [PERSON] повідомив про намір позивача повернутися до України та користуватися належним йому будинком, в зв'язку з чим відповідачам був направлений вищезазначений лист. Таким чином, суд погоджується з доводами представника позивача про настання обумовленого сторонами в письмовій заяві [PERSON] від 27 квітня 2010 року закінчення строку проживання відповідачів у спірному домоволодінні та, враховуючи ту обставину, що відповідачі продовжують проживати у будинку, вважає достатніми підстави для виникнення у позивача права на захист порушеного права користування належною йому річчю. Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, а саме, враховуючи звільнення позивача від сплати судових витрат, судові витрати суд стягує з відповідачів в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial