Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому зазначив, що є власником автомобіля «Skoda Oktavia Tour», реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 09.03.2016 року територіальним сервісним центром 1242. 19.08.2018 року, близько 14:00 годин, біля будинку [ADDRESS] малолітній [PERSON], [INFO], матір'ю якого є відповідач по справі, здійснив пошкодження належного позивачу автомобіля шляхом навмисного пошкодження лакофарбового покриття кузова. Під час спілкування із малолітнім [PERSON] в день пошкодження автомобіля, останній визнав, що саме він пошкодив автомобіль. Відповідно до висновку від 30.08.2018 року, складеного дільничним офіцером поліції СП АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області працівниками поліції було встановлено, що [PERSON], [INFO], пошкодив належний позивачу автомобіль та з його матір'ю [PERSON] була проведена бесіда щодо виховання дітей. Згідно висновку експерта № 0809/18/18, складеного 11.09.2018 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. вартість матеріальної шкоди, спричиненої позивачу, як власнику транспортного засобу «Skoda Oktavia Tour», реєстраційний номер [NUMBER], складає 12823,67 грн. за експертні послуги по визначенню розміру шкоди, спричиненої позивачу, як власнику автомобіля позивачем сплачено 1200,00 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 14023,67 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнала, стверджуючи про невинність її сина у пошкодженні автомобіля, крім того її син сам постраждав від дій позивача, оскільки пережив психологічний тиск та стрес, тому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухав пояснення сторін, дослідив докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що відповідно висновку дільничного офіцера поліції СП АНД ВП ДВП ГУНП України Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Мусієнка А.А. від 30.09.2018 року під час здійснення перевірки за матеріалом ЖЕО № 28590 від 19.08.2018 встановлено, що 19.08.2018 року до ЧЧ Амур-Нижньодніпровського ВП надійшла заява [PERSON], який просить прийняти заходи до мешканців домоволодіння за адресою [ADDRESS], а саме неповнолітнього на ім'я [PERSON], який 19.08.2018 року близько 14-00 пошкодив автомобіль «Skoda Oktavia», срібного кольору, який стояв за адресою [ADDRESS]. Працівниками СП АНД ВП проводилась бесіда профілактичного характеру із відповідачем щодо недопущення невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей. Крім того, в судовому засіданні досліджено відеозапис з телефону позивача, згідно якого встановлено, що малолітній [PERSON] зізнається позивачу у пошкодженні його автомобіля. П. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно висновку експерта № 0809/18/18 автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріальної шкоди спричиненого власнику КТЗ від 11 вересня 2018 року, розмір матеріальної шкоди, спричиненого власнику колісного транспортного засобу - автомобіля «Skoda Oktavia», реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого в результаті протиправних дій, складає 12823,67 грн. Відповідно до квитанції про сплату наданих експертних послуг від 11 вересня 2018 року позивачем сплачено 1200,00 грн. за надані експертні послуги: складання автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріальної шкоди спричиненого власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «Skoda Oktavia», реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого в результаті протиправних дій, що мало місце 19.08.2018 року. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст. 31 ЦПК України, [PERSON], [INFO], є малолітнім, у зв'язку з чим не несе відповідальність за завдану ним шкоду. Згідно ч. 1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснив, що за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг 15 років, несуть відповідальність перед потерпілим його батьки (усиновителі), опікуни, а у відповідних випадках учбові, виховні або лікувальні заклади за наявності загальних підстав. При цьому слід мати на увазі, що батьки (усиновителі) або опікуни несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав. Враховуючи вказане, саме відповідач несе відповідальність за шкоду, завдану її малолітнім сином, оскільки шкода, що заподіяна останнім є наслідком нездійснення за ним контролю. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 14023,67 грн. При цьому суд критично ставиться до заперечень відповідача проти позову, оскільки спричинення шкоди її сином позивачу підтверджено вище переліченими доказами. Щодо шкоди, яку, на її думку, спричинив її сину позивач, то відповідач не позбавлена права на звернення до суду за захистом порушених прав сина, як його законний представник. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved