Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в послідуючому уточнив та просить суд: - стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 31 707,26 гривень в якості орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3224481900:04:001:0006 за договором оренди землі від 11 жовтня 2012 року, -стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 47 035,38 гривень в якості орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3224481900:04:001:0001 за договором оренди землі від 20 травня 2015 року. -розірвати договір оренди землі від 20 травня 2015 року, укладений між ним та відповідачем щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224481900:04:001:0001, інше речове право зареєстроване приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу 26 травня 2015 року, номер запису про право 9794071. -витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 220571 від 09.11.2004 року, є власником земельної ділянки площею 2,6473 га з кадастровим номером 3224481900:04:001:0006, а відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №33522893 від 12.02.2015 року, є також власником земельної ділянки площею 2,6473 га з кадастровим номером 3224481900:04:001:0001, які розташовані в адміністративних межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, цільове призначення обох - для ведення особистого селянського господарства. З метою оренди земельної ділянки площею 2,6473 га з кадастровим номером 3224481900:04:001:0006 між сторонами 11.10.2012 було укладено договір. Крім цього договору, з електронного сервісу ДЗК - 21.11.2019 позивач дізнався що друга належна йому земельна ділянка площею 2,6473 га з кадастровим номером 3224481900:04:001:0001 також перебуває в оренді відповідача згідно договору оренди від 20.05.2015, який зареєстрований приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В. Д. 26 травня 2015 року, номер запису про право 9794071. Обидва договори передбачають сплату орендної плати. Оскільки відповідачем як орендарем позивачу, як орендодавцю не сплачувалася орендна плата за договором від 11.10.2012 за 2014-2017 роки, а за договором від 20.05.2015 - взагалі, і на момент подання цього позову, свою заборгованість перед позивачем так і не погасив, порушивши цим істоті умови договорів, несплата орендної плати носить системний характер, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідач правом подати відзив на позов - не скористався, останній надав письмові пояснення, в яких вимоги позивача не визнає. Заперечує наведений позивачем факт незнання про наявність договору оренди землі від 20.05.2015 року, оскільки він укладений у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в Орендодавця, другий - в Орендаря, третій - в органі реєстрації речових прав. Крім того, сторонами підписувався і акт прийому-передачі земельної ділянки. Стверджує, що [PERSON] знав про укладання Договору від 20.05.2015 року, власноруч його підписував, та повинен був розуміти те, що право оренди за цим Договором буде зареєстровано у встановленому законом порядку. Позивач є дієздатною повнолітньою особою, яка усвідомлює значення своїх дій і розуміє їх юридичні наслідки. У свою чергу, ТОВ «Ківшовата Агро» не мало жодних намірів вводити в оману свого Орендодавця, з яким Відповідач співпрацював з 2012 року. 26.07.2019 позивачем була написана та підписана власноруч заява про отримання орендної плати в грошовій формі за 2019 рік. Відповідно до пункту 4.3 договору від 20.05.2015 року орендна плата вноситься за письмовою заявою Орендодавця. ТОВ «Ківшовата Агро» в період з 2015-2018 року нараховувало орендну плату [PERSON] за договором оренди землі від 20.05.2015 року в натуральній формі. Відповідно до пункту 4.4 договору оренди землі від 20.05.2015 року підписаного [PERSON] та ТОВ «Ківшовата Агро», у разі неможливості з`явитися для отримання орендної плати за місцем реєстрації Орендаря, Орендодавець у строк до 30 листопада року, за який видається орендна плата, повинен направити на адресу Орендаря лист - заявку щодо отримання орендної плати готівкою на картковий рахунок. У разі неявки Орендодавця для отримання орендної плати у строки, зазначені в 1.4.4 цього договору, відсутність листа -заявки, щодо отримання орендної плати на картковий рахунок, вважається що Орендар зробив все можливе для виплати в термін, і він звільняється від відповідальності за несвоєчасне внесення орендної плати. Тобто станом на сьогоднішній день, Орендар продовжує виконувати умови договору від 20.05.2015 року, нараховувати орендну плату Орендодавцю у встановлені договором строки та користується земельною ділянкою за її цільовим призначенням, а Орендодавець навмисно ухиляється від отримання орендної плати. Звертає увагу суду на те що ТОВ «Ківшовата Агро» 21.10. 2019 надіслало [PERSON] лист відповідь на його заяву про виплату заборгованості в якому Відповідач намагався врегулювати черговий раз ситуацію, яка склалась. Відповідач ніяким чином не має жодного наміру вводити в оману свого Орендодавця, з яким співпрацював з 2012 року, а лише погодився внести орендну плату протягом 5- ти робочих днів з дня отримання від Позивача заяви про форму орендної плати. За викладених обставин просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі за обставин, наведених у позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, стверджує про відсутність підстав для розірвання договору оренди від 20.05.2015 року, та наголосила, що відповідач ніяким чином не має жодного наміру вводити в оману свого Орендодавця, з яким співпрацював з 2012 року, а лише погодився внести орендну плату протягом 5- ти робочих днів з дня отримання від Позивача заяви про форму орендної плати. За викладених обставин просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, прийшов до наступного. Відповідно до вимог частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 220571 від 09.11.2004 року, є власником земельної ділянки площею 2,6473 га з кадастровим номером 3224481900:04:001:0006, а відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №33522893 від 12.02.2015 року, є також власником земельної ділянки площею 2,6473 га з кадастровим номером 3224481900:04:001:0001, які розташовані в адміністративних межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, цільове призначення обох - для ведення особистого селянського господарства (а.с.8-9,15). 11.10.2012 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі № б/н щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224481900:04:001:0006, що належить позивачу, терміном на 5 років, який був зареєстрований в Державному реєстрі 29.12.2012. Відповідно строк оренди тривав до 29.12.2017 (а.с.64-65). Відповідно до п. 4.1. зазначеного договору оренди 2012 року на земельну ділянку з кадастровим номером 3224481900:04:001:0006 розмір орендної плати становить 3% на рік від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладення договору становить - 1257.18 грн на рік та вноситься в натуральній формі. Обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням індексації - п.4.2. Орендна плата вноситься один раз на рік до початку нового календарного року сільськогосподарською продукцією за місцем знаходження Орендаря. За письмовою заявою орендодавця орендна плата може вноситися грошовими коштами - п.4.3. 20.05.2015 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі № б/н щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224481900:04:001:0001, що належить позивачу, терміном на 7 років. Зазначене право оренди було зареєстровано приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В. Д. 26 травня 2015 року, номер запису про інше речове право: 9794071. (а.с.66-68,17) Щодо умов даного договору оренди від 20.05.2015 року п.4.1 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій або натуральній формі в розмірі 6% на рік від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладення договору становить - 5737,10 грн на рік. Конкретна форма виплати орендної плати щороку визначається орендодавцем самостійно. З орендної плати вираховується передбачені законодавством податки. Обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням індексації - п.4.2. Орендар вносить орендну плату за місцем знаходження орендаря один раз на рік до 25 грудня поточного року. За перший рік оренди, орендна плата сплачується до 31 грудня року, в яком укладено цей договір, пропорційно фактичній кількості днів оренди. Якщо договір оренди укладено до початку весняної посівної кампанії, орендна плата сплачується за рік у повному обсязі, без урахування фактичних днів використання. Орендна плата може вноситись в грошовій або натуральній формі. Виплата орендної плати в грошовій формі здійснюється у грн. готівкою під розписку та оформлюється видатковим касовими ордерами, крім випадків виплати її банківським переказом. Виплата орендної плати у натуральній формі ,здійснюється шляхом передачі с/г продукції чи товарів у кількості та розмірі пропорційній їх погодженій сторонами ціні до розміру орендної плати у грошовій формі - п.4.3. п. 4.5 Договору передбачено, що неявка Орендодавця для отримання орендної плати у строки передбачені п. 4.3 Договору, відсутність листа-заяви, щодо отримання орендної плати на картковий рахунок, вважається, що Орендар зробив все можливе для виплати орендної в термін, і він звільняється від відповідальності за несвоєчасне внесення орендної плати. Так, укладаючи зазначені договори оренди, сторони погодили розмір орендної плати та строки її виплати. П.12.2 обох договорів перелічено підстави припинення умов договору, які не є виключними, оскільки договори передбачать, що договір припиняється і в інших випадках, передбачених законом. 03.08.2019 позивач направив відповідачу заяву про повернення йому земельної ділянки від 30.07.2019. Останній, як новий власник земельної ділянки з кадастровим номером 3224481900:04:001:0001 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2015, доводить до відома відповідача про небажання його й надалі надавати в оренду відповідачу дану земельну ділянку та просить повернути її йому після збору урожаю осінню 2019 року (а.с.10). Крім того, в зв`язку з тим, що орендодавець не виконав свого зобов`язання щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати, обумовленої договором оренди від 2012 року не виконав за період з 2014 по 2018 рік, а за договором оренди від 2015 року не виконав за період з 2015 по 2019 рік, позивач, як власник орендованих земельних ділянок, орендодавець, звернувся до відповідача із заявою від 10.10.2019 виплатити їй орендну плату в повному обсязі на протязі 10 днів з моменту отримання її. Зазначену заяву отримано відповідачем 10.10.2019, що стверджується власноруч проставленим підписом представника відповідача (а.с.11). У відповіді №181 від 21.10.2019 на заяву позивача від 10.10.2019 відповідач визнав факт невиплати ним позивачу орендної плати за обома договорами. Звернув увагу, що дія договору 2012 року закінчилася 29.12.2017. При цьому, зазначив, що товариство могло виконати своє зобов`язання з внесення орендної плати за вказаними договорами виключно за умови явки позивача для її отримання, за їх місцем знаходженням або направлення заяви про отримання коштів грошима на його банківський рахунок. Обома договорами оренди не передбачено права товариства здійснити розрахунок грошима з власної ініціативи (а.с.12) Враховуючи, що в період з 30.04.2008 по 20.12.2019, позивач працював на ТОВ «Ківшовата-Агро», щомісяця отримував заробітну плату, а тому суд не може погодитися з твердженням відповідача про неявку останнього за місцем знаходження товариства. Згідно з листом відділу Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області №199 від 19.02.2016 року вартість 1 га ріллі по Ківшоватській сільській раді Таращанського району становить - 4477,70 грн. без урахування коефіцієнтів індексації, які становлять 3,2*1,756*1,249*1,2 (а.с.13). Протягом 2015-2018 року позивачу відповідачем частково виплачувалася орендна плата у натуральній формі, яка перерахована відповідачем з врахуванням цін на продукцію в зазначений період. Згідно розрахунку орендної плати, проведеної відповідачем, з урахуванням інкасації нормативно-грошової оцінки землі по договору від 11.10.2012 за період 2012-2017 роки, який суд не піддає сумніву, та який не оспорюється іншими учасниками справи, за 2017 рік орендна плата становить - 1429,41 грн. За 2018 рік позивачу орендна плата не нараховувалася взагалі, оскільки строк дії цього договору закінчився 29.12.2017, а тому у 2018 році він уже не діяв. За таких обставин, суд вважає, що підстави для стягнення орендної плати за вказаний рік - відсутні. Згідно розрахунку орендної плати, проведеної відповідачем, з урахуванням інкасації нормативно-грошової оцінки землі по договору від 20.05.2015 за період 2015-2019 роки, який суд не піддає сумніву, та який не оспорюється іншими учасниками справи, за 2015 рік орендна плата становить - 8221,26 грн., а виплачено фактично - 286,05 грн, відповідно борг по орендній платі становить - 7935,21 грн, за 2016 рік орендна плата становить - 6448,5 грн., фактично виплачено - 0,00 грн, за 2017 рік орендна плата становить - 6523,08 грн., фактично виплачено - 0,00 грн, за 2018 рік орендна плата становить - 6299,33 грн., а виплачено фактично - 6950,00 грн, відповідно борг відповідача по орендній платі становить - 0, 00 грн, за 2019 рік орендна плата становить - 5972,32 грн., фактично виплачено - 0,00 грн. Всього заборгованість за договором оренди від 20.05.2015 становить - 26879,11 грн. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що несплата орендної плати відповідачем в повному розмірі мала систематичних характер. В судовому засіданні представником позивача був підтверджений факт часткового отримання позивачем орендної плати в натуральній формі згідно договору оренди від 2015 року, в зазначених відповідачем розмірах. Позивач уточнюючи свій позов, при розрахунку заборгованості по орендній платі керувався довідкою відповідача, поданою до суду 02.06.2020. Натомість, 19.05.2021 відповідачем було подано новий повний розрахунок заборгованості, з врахуванням цін продукції наданої позивачу в якості орендної плати за період 2012-2019 роки, з урахування індексації нормативно-грошової оцінки землі по обох договорах, згідно положень самих договорів. Оскільки відповідачем як орендарем позивачу, як орендодавцю не сплачувалася орендна плата за договором від 11.10.2012 та за договором від 20.05.2015 і на момент подання цього позову, свою заборгованість перед позивачем так і не погасив, порушивши цим істоті умови договорів, несплата орендної плати носить системний характер, позивач звернувся до суду з даним позовом. Дані обставини встановлено з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина четверта статті 124 ЗК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Свобода договору, передбачена статтею 627 ЦК України, не є абсолютною. Сторони договору мають враховувати вимоги законодавства, які визначені для них як обов`язкові, та не можуть змінити дію таких вимог законодавства договором, якщо це прямо не передбачено законодавством. Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Таке ж нагадування закріплено ВС у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) . Отже, уклавши договір оренди зі змінами, сторони набули обов`язки, які вони мають виконувати належним чином. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт 1 частини першої статті 611 ЦК України). Окрім того, відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки, у 2016 та у 2017 роках орендна плата за договором оренди 2015 року позивачу відповідачем не була виплачена, що не оскаржується представником відповідача, а в 2019 році не була виплачена попри подання останнім заяви про отримання орендної плати в грошовій формі та перебування його у трудових відносинах з відповідачем, відповідно до умов п.4.1 договору оренди, зазначену невиплату (два і більше разів) суд визнає як систематичну. Зазначена обставина є підставою для розірвання договору оренди землі. Відповідно до постанови Верховного Суду № 318/433/18 від 04.12.2019 неналежне виконання умов договорів, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати з урахування її індексації також є порушенням умов договорів оренди, яке дає право орендодавцям вимагати розірвання таких договорів, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість. Відповідно до постанови Верховного Суду № 183/1754/16 від 11.09.2019 систематична несплата орендної плати у відробітковій та натуральній формі (оранка, культивації присадибної земельної ділянки та поставка 1 тони соломи до садиби орендодавця) є істотними порушеннями умов договору. Відповідно до постанови Верховного Суду № 183/3653/16 неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Окрім того, і тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Такого ж висновку дійшов у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Окрім того, доведеність систематичних претензій з боку позивача до відповідача за отриманням орендної плати, на думку суду, не можуть бути підставами для невиконання останнім умов договору, оскільки такі звернення не передбачені умовами договору та не свідчать про відсутність вини відповідача у невиконанні умов договору, який є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Позивач в своєму позові, як на підставу для задоволення його вимог, вказує саме на порушення відповідачем істотних умов договору, яке носить систематичний характер, а саме в частині несплати орендної плати у строки та у розмірах, визначених договорами оренди. Таким чином, неналежне виконання умов договору, в тому числі і часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вищевикладене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) та від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд оцінює критично доводи представника відповідача про те, що неявка позивача за отриманням орендної плати за місцезнаходженням орендаря, відсутність листа - заявки, щодо отримання орендної плати на картковий рахунок, вважається що Орендар зробив все можливе для виплати в термін, і він звільняється від відповідальності за несвоєчасне внесення орендної плати. Вказані доводи є необґрунтованими, оскільки суду не доведено, що позивач з власної вини не отримував орендну плату як це передбачено договором, а заяву про виплату йому орендної плати за 2019 рік він подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд зазначає, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позовні є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Так, враховуючи умови договору оренди землі зі змінами відповідач має сплатити позивачу недоплачену орендну плату в розмірі: за договором оренди земельної ділянки кадастровий номер 3224481900:04:001:0006 від 11.10.2012 за 2017 рік у розмірі 1 429,41 грн, а за договором оренди земельної ділянки кадастровий номер 3224481900:04:001:0001 від 20.05.2015 за 2015 рік - 7936,21 грн, за 2016 рік - 6448,5 грн, за 2017 рік - 6523,08 грн, за 2019 рік - 5972,32 грн, що становить 26 879,11 грн. Суд вважає, що до стягнення підлягають не суми зазначені позивачем, а суми, що передбачені самими договорами оренди від 2012 та 2015 року та відповідно розраховані відповідачем за відповідний рік, згідно умов п. 4.1 по договору 2012 року - в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки землі та п. 4.1 по договору 2015 року - в розмірі 6% від нормативно грошової оцінки землі. За 2018 рік не підлягає стягненню орендна плата по договору оренди 2012 року, в зв`язку із закінченням його дії 29.12.2017. Враховуючи, що несплата орендної плати мала системний характер - у 2016-2017, 2019 роках, суд зазначені обставини визнає як істотне порушення умов договору, що, в свою чергу, є підставою для його розірвання. За таких обставин, договір оренди землі від 20.05.2015, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» та [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224481900:04:001:0001, інше речове право зареєстроване приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу 26 травня 2015 року, номер запису про право 9794071 - підлягає розірванню. Доводи представника відповідача про застосування строків позовної давності є необґрунтованими. Вирішуючи вимоги в частині стягнення судових витрат, суд виходить з такого. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір, пропорційно до задоволених вимог, що становить 802,98 грн.

Outcome: partial