Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, покликаючись на те, що 25 серпня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів на суму 600,00 доларів США, що становить 15534,00 грн. строком до 25 жовтня 2014 року, зі сплатою процентів у розмірі 60,00 доларів США в місяць щомісячно не пізніше 25 числа місяця. Також, 12 листопада 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів на суму 750,00 доларів США та 2700,00 грн. строком до 12 січня 2015 року, зі сплатою процентів у розмірі 60,00 доларів США в місяць щомісячно не пізніше 12 числа місяця. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, позику не повернув. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за договором позики відповідач також повинен сплати 3% річних та інфляційні втрати. Просить стягнути з відповідача на його користь 15534,00 грн. заборгованості за договором позики від 25 серпня 2014 року, 41941,80 грн. процентів за договором позики від 25 серпня 2014 року, 22117,50 грн. заборгованості за договором позики від 12 листопада 2014 року, 35728,20 грн. процентів за договором позики від 12 листопада 2014 року, 1530,00 грн. інфляційних втрат за договором позики від 12 листопада 2014 року, 985,66 грн. - 3% річних за договором позики від 25 серпня 2014 року, 1259,78 грн. - 3% річних за договором позики від 12 листопада 2014 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що [PERSON] позичив у [PERSON] 600,00 доларів США строком до 25 жовтня 2014 року, зі сплатою процентів у розмірі 60,00 доларів США в місяць. /а.с. 8/ Також, [PERSON] позичив у [PERSON] 750,00 доларів США та 2700,00 грн. строком до 12 січня 2015 року, зі сплатою процентів у розмірі 60,00 доларів США в місяць. /а.с. 9/ Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У встановлені договором строки відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання щодо повернення заборгованості згідно розписки від 25 серпня 2014 року та 12 листопада 2014 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі наведеного, внаслідок порушення відповідачем [PERSON] умов договорів позики, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] 600,00 доларів США, що становить 15534,00 грн. заборгованості за договором позики від 25 серпня 2014 року, 750,00 доларів США та 2700,00 грн., що загалом становить 22117,50 грн. заборгованості за договором позики від 12 листопада 2014 року. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача [PERSON] також слід стягнути 41941,80 грн. процентів за договором позики від 25 серпня 2014 року та 35728,20 грн. процентів за договором позики від 12 листопада 2014 року, а також 1530,90 грн. інфляційних втрат за договором позики від 12 листопада 2014 року. Однак, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних за договорами позики від 25 серпня 2014 року та 12 листопада 2014 року слід відмовити, оскільки даними договорами вже встановлено розмір процентів, щодо розміру яких сторони домовились при укладенні таких договорів. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення.

Outcome: approved