Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] 6 370 531,50 грн. Посилався на те, що в березні 2011 р. сторони уклали усний договір, за умовами якого позивач передав відповідачу 2450000 грн. і будівельних матеріалів на суму 1 800 000 грн., а останній зобов'язався за ці кошти і з цими будівельними матеріалами провести будівельні роботи за адресою [ADDRESS] та передати частину нерухомості у приватну власність позивача. Стверджував, що відповідач не виконав умови договору і ухиляється від повернення отриманих коштів. Вказував, що за користування його коштами без достатньої правової підстави, відповідач повинен сплатити 2020531,50 грн. процентів за період з березня 2011р. по серпень 2015р. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а належним чином повідомлений відповідач заперечень проти позову не представив і в судове засідання не з'явився. В зв'язку з наведеними обставинами та на підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з розписки (а.с.15) та пояснень представника позивача, останній 7 березня 2011р. уклав з відповідачем [PERSON] усну угоду, за умовами якої позивач передав відповідачу 2450000 грн. та будівельні матеріали у вигляді 27 дерев'яних дверей, 47 вікон та 550 метрів будівельної дошки загальною вартістю 1800000 грн. Відповідач зобов'язався за ці кошти і з цими будівельними матеріалами провести будівельні роботи на належній йому земельній ділянці за адресою [ADDRESS], а після їх закінчення передати позивачу в приватну власність частину збудованої нерухомості (а.с.40-42). Для підтвердження усної домовленості між сторонами, відповідач зареєстрував позивача в [ADDRESS], що підтверджується тимчасовою посвідкою (а.с.11). В подальшому умови договору відповідач не виконав і добровільно повернути отримані від позивача кошти і будівельні матеріали відмовився, що підтверджується позовною заявою та листом (16,43-45). За змістом вказаного листа вбачається, що сторони домовились про укладання між собою договору підряду в письмовій формі, який в подальшому не був укладений. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються главою 83 ЦК України, на що вказує Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на які воно набуте, згодом відпала. Судом встановлено, що відповідач без достатньої правової підстави набув кошти в сумі 2450000 грн. та будівельні матеріали вартістю 1800000 грн. Згідно ст.. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, а у разі неможливості повернути в натурі безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи. Враховуючи те, що вартість будівельних матеріалів які безпідставно набув відповідач визначено сторонами в розмірі 1800000 грн., то поверненню підлягає майно у вигляді 2450000 грн. коштів та вартість будівельних матеріалів 1800000 грн., а всього 4350000 грн. Крім того, згідно ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Частиною 2 ст. 536 ЦК України передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи те, що між сторонами відсутні договірні відносини та законом не встановлено розмір процентів за користування грошовими коштами, то у таких випадках, відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України за аналогією закону, повинні застосовуватись норми ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Згідно вказаної норми закону, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Оскільки відповідач користувався грошовими коштами позивача з 07.03.2011р. по 05.08.2015р., то за цей період відповідач повинен сплатити проценти в загальній сумі 2020531,50 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.5,6). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню (4350000грн.+2020531,50грн.=) 6370531,50грн. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в сумі (6090 грн.+243,60 грн.=) 6333,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved