Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив суд стягнути з відповідача протиправно утриману суму з заробітної плати у розмірі 1\~897 грн. 15 коп. та нараховані за неї збитки індексацію, компенсацію в розмірі 159 грн., 3% річних 80 грн. 62 грн., моральну шкоду у розмірі 32\~251 грн. 55 коп., на загальну суму 34\~388 грн. 32 коп. В подальшому уточним позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача загальну суму 62985 грн. 95 коп. Мотивував тим, що з його зарплатні було двічі утримано суму штрафу у розмірі 1\~700 грн., стягнуту Відділом ДВС Тернівського МРУЮ та самостійно сплаченого у розмірі 3\~400 грн. Відповідач добровільно відмовляється від повернення зазначених коштів, у звязку з чим змушений був звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, в подальшому надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ЗД ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказавши, що у звязку з перерахуванням стягнутої суми штрафу на користь Державної казначейської служби України відповідач не має можливості повернути зазначені кошти, оскільки на його рахунок вони не надходили. В подальшому надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. 19 грудня 2014 року ЗД ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області було винесено постанову РМ № 674780 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої посадову особу підприємства «Робітнича солідарність» було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165-1 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу розміром 1\~700 грн. /а.с.72, 73, 74, 75-78/. 20 лютого 2015 року вказану постанову було направлено на примусове виконання до ВДВС Тернівського МРУЮ. 26 серпня 2015 року виконавче провадження № 46656966 було виконано в повному обсязі та стягнуто з пенсії позивача штраф у розмірі 1\~700 грн. до бюджету, що підтверджується листом Павлоградського обєднаного управління ПФУ Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року. /а.с. 74/. 02 липня 2015 року підприємство «Робітнича солідарність» з заробітної плати позивача сплатила до бюджету 3\~400 грн., зазначивши призначення платежу «утримання штрафів з зарплати за червень 2015 року з [PERSON] та [PERSON], відповідно до постанови від 19 грудня 2014 року. /а.с.13а/ Вказане свідчить про те, що правом вимоги на повернення грошей може мати підприємство «Робітнича солідарність», яке перераховувало кошти. Вказані кошти було зараховано до державного бюджету, на спеціально відкриті рахунки органу Державної казначейської служби України, що підтверджується платіжними дорученнями в яких зазначено код отримувача Державної казначейської служби України який є отримувачем коштів. /а.с.75,76,77/ На рахунки відповідача зайво сплачені кошти не надходили. Позивач звертався до відповідача з заявами про повернення помилково сплачених коштів, однак відповідач відмовив йому у поверненні зазначених коштів, що підтверджується копіями таких заяв та повідомлень. / а. с.7,8,9,10,11,12/. Крім того підприємство «Робітнича солідарність» має заборгованість по сплаті податків, що є перепоною для повернення коштів на рахунки підприємства. Доказів порушення відповідачем прав позивача суду не надано. Вказане приводить суд до висновку про те, що свідчить, що належним відповідачем у даній цивільній справі має бути Державна казначейська служба України, замість невірно зазначеної ЗД ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Позивач не надав доказів звернення до [PERSON] казначейської служби України з заявами про повернення зайво сплаченого штрафу. Під час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів щодо перерахування зазначених коштів на рахунок відповідача. Позивач відмовився від заміни належного відповідача [PERSON] казначейської служби України замість помилково вказаного ЗД ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивачем заявлені вимоги стягнення з відповідача індексації, компенсації у сумі 159,00 грн. та 3 % річних у сумі 80,629 грн. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Викладене приводить суд до висновку про те, що між сторонами не було договірних відносин за якими відповідач мав перед позивачем грошове зобовязання, за прострочення якого має нести передбачену ст.625 ЦК України відповідальність. Позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 32\~251, 55 грн. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивачем не надано суду доказів заподіяння моральної шкоди. Викладене приводить суд до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивачем позовні вимоги стосувались ,як стягнення заробітної плати. В ході розгляду справи було встановлено ,що позивач вимагає стягнути з відповідача зайво сплачену суму штрафу. За даними вимогами позивач має сплатити судовий збір у сумі 640 грн. Позивачу відмовлено у задоволенні позову. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що у разі відмови у задоволенні позову судовий збір стягується з позивача. Вказане приводить суд до висновку про те, що з позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved