Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив та просить зобовязати відповідача зарахувати грошову суму 14 380 грн. 34 коп. в рахунок погашення грошової суми в розмірі 67268 грн. 08 коп. та зменшити заборгованість його перед АТ «Таскомбанк» до 52887 грн. 74 коп., а також стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. Позивач в судовому засіданні на уточненому позові наполягав та пояснив, що 24 квітня 2007 року між ним та АБ «ТАС-Бізнесбанк» був укладений кредитний договір за №КФ(03)172-07, за яким банк надав йому кредит. В забезпечення виконання зобовязання з повернення кредиту був укладений іпотечний договір, за яким він передав в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Рішенням суду від 04 лютого 2010 року даний договір банком був розірваний, однак про те, що даний договір був розірваний він не знав, оскільки в той час відбував покарання в місцях позбавлення волі. Його мати [PERSON], яка за даним договором виступала поручителем, щомісяця справно вносила платежі в рахунок погашення кредиту і банк приймав такі платежі. Лише в 2014 році йому і батькам стало відомо, що їхню квартиру виставили на торги. Банком неодноразово змінювалась сума заборгованості за даним кредитним договором. Згідно останнього їхнього листа сума боргу 67268,08 грн. Однак, позивач вважає, що ним впродовж з липня 2011 року по 2015 рік сплачено за квитанціями 73000 грн. і він просить врахувати квитанцію на суму 4000 грн. від 05 січня 2016 року, а всього 77000 грн. Оскільки рішенням суду від 04 лютого 2010 року встановлена загальна заборгованість по даному договору в сумі 126887,74 грн., тому розрахунок заборгованості необхідно проводити з даної суми. Його залишок по договору складає 126887,74 73000 = 53887,74 грн. та врахувати сплачену суму 4000 грн. від 05 січня 2016 року. Крім того, позивач просить врахувати 2 квитанції на суму 2000 грн. від 05 квітня 2012 року та від 03 травня 2012 року, що сплачені по іншому кредитному договору, оскільки дані суми сплачувались в рахунок погашення кредитного договору від 27 квітня 2007 року, але банк зарахував їх без його згоди в рахунок погашення заборгованості по іншому кредиту. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що між позивачем та АБ «ТАС-Бізнесбанк» був укладений кредитний договір за №КФ(03)172-07, за яким банк надав кредит, а останній зобовязався його вчасно повернути та сплатити проценти за користування кредитом. Правонаступником АБ «ТАС-Бізнесбанк» був АТ «АБ»Бізнес Стандарт», а згодом правонаступником став ПАТ «ТАСКОМБАНК». Дійсно з початку банком виставлялась сума заборгованості інша, оскільки про існування рішення суду від 04 лютого 2010 року вони не знали, так як в м.Мелітополі був їхній представник, який не повідомив їм про наявність такого рішення. Після того, як вони дізналися про відповідне рішення суду бухгалтерією було проведено перерахунок, де вже вказувалась загальна сума боргу 126887,74 грн. Бухгалтерією банку наданий розрахунок по спірному кредитному договору, де враховані всі здійснені позивачем платежі. Згідно наданого розрахунку банку заборгованість позивача перед банком складає 63268,08 грн. Щодо незарахування в погашення заборгованості по 2 квитанціях на суму 2000 грн. від 05 квітня 2012 року та 03 травня 2012 року, то дані кошти віднесені на погашення заборгованості по іншому кредитному договору №КФ(03)44-07 від 21 лютого 2007 року, укладеному між позивачем та банком, про що зазначено в самих квитанціях куди зараховуються гроші. Даний кредитний договір позивачем повністю погашений і закритий. Що стосується інших квитанцій де зазначено кредитний договір від 12 грудня 2012 року, то це технічна помилка, оскільки ніяких кредитних договорів за цією датою з позивачем банк не укладав, тому не заперечує, щоб їх було враховано в суму погашення кредиту. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 04 лютого 2010 року кредитний договір №КФ(03)172-07, укладений 27 квітня 2007 року між АБ «ТАС-Бізнесбанк» та [PERSON], розірвано. Додатковим заочним рішенням цього ж суду від 17 липня 2010 року за даним кредитним договором було встановлено заборгованість у загальному розмірі 126887 грн. 74 коп. Дане рішення суду не оскаржувалось і набрало законної сили, що сторонами не заперечувалось /а.с.7-11/. Згідно квитанцій №1679419 від 26 січня 2015 року на суму 1000 грн., №1694903 від 25 лютого 2015 року на суму 1000 грн., №1443036 від 10 січня 2014 року на суму 2000 грн., №1458090 від 10 лютого 2014 року, на суму 1000 грн., №1473935 від 11 березня 2014 року на суму 1000 грн., №1493242 від 09 квітня 2014 року на суму 1000 грн., №1519176 від 19 травня 2014 року на суму 1000 грн., №1544729 від 25 червня 2014 року на суму 1000 грн., №1568007 від 25 липня 2014 року на суму 1000 грн., №1592118 від 29 серпня 2014 року на суму 1000 грн., №1667894 від 22 грудня 2014 року на суму 1000 грн., №1646643 від 17 листопада 2014 року на суму 1000 грн., №1615126 від 29 вересня 2014 року на суму 1000 грн., №1626461 від 17 жовтня 2014 року на суму 1000 грн., №1202858 від 01 лютого 2013 року на суму 2000 грн., №1186428 від 03 січня 2013 року на суму 1000 грн., №1220922 від 01 березня 2013 року на суму 2000 грн., №45073185 від 01 квітня 2013 року на суму 2000 грн., №1264075 від 08 травня 2013 року на суму 1000 грн., №1287479 від 10 червня 2013 року на суму 2000 грн., №1309604 від 10 липня 2013 року на суму 1000 грн., №1335362 від 09 серпня 2013 року на суму 1000 грн., №1406333 від 11 листопада 2013 року на суму 2000 грн., №1426611 від 10 грудня 2013 року на суму 1000 грн., №1358880 від 09 вересня 2013 року на суму 1000 грн., №1382108 від 08 жовтня 2013 року на суму 2000 грн., №959771 від 01 лютого 2012 року на суму 1500 грн., №943257 від 04 січня 2012 року на суму 2000 грн., №976928 від 01 березня 2012 року на суму 1500 грн., №1048313 від 02 липня 2012 року на суму 2000 грн., №1070434 від 01 серпня 2012 року на суму 2000 грн., №1032413 від 01 червня 2012 року на суму 2000 грн., №1140194 від 01 листопада 2012 року на суму 2000 грн., №1164469 від 03 грудня 2012 року на суму 2000 грн., №1093859 від 03 вересня 2012 року на суму 2000 грн., №1115056 від 01 жовтня 2012 року на суму 2000 грн., №923625 від 01 грудня 2011 року на суму 2000 грн., №885281 від 03 жовтня 2011 року на суму 2000 грн., №903831 від 01 листопада 2011 року на суму 2000 грн., №832192 від 18 липня 2011 року на суму 5000 грн., №863804 від 01 вересня 2011 року на суму 2000 грн., №829113 від 13 липня 2011 року на суму 2000 грн., №842384 від 01 серпня 2011 року на суму 2000 грн., №2007090 від 05 січня 2016 року на суму 4000 грн. позивач [PERSON] у період з липня 2011 року по день розгляду справи, тобто 12 січня 2016 року, сплатив на рахунок банку в рахунок повернення кредитних зобов'язань за кредитним договором №КФ(03)172-07 від 27.04.2007 року кошти на загальну суму 73\~000 грн. /а.с.12-34/.\~ Згідно наданого представником відповідача розрахунку заборгованості по кредитному договору №КФ(03)172-07 від 27 квітня 2007 року в ньому відсутні реквізити квитанцій №1202858 від 01 лютого 2013 року на суму 2000 грн. /а.с.19/, та №1220922 від 01 березня 2013 року на суму 2000 грн. /а.с.20/, але вони враховані банком і проходять в розрахунку як погашені позивачем 08 жовтня 2015 року в сумі 4000 грн. Тому суд враховує їх в рахунок погашення заборгованості. Однак, не ввійшли в розрахунок та не враховані судом 2 квитанції, що були сплачені позивачем 02 квітня 2012 року на суму 2000 грн. по квитанції №996377 /а.с.26/ та від 03 травня 2012 року по квитанції №1014126 на суму 2000 грн. /а.с.28/, оскільки за цими квитанціями гроші пішли на погашення заборгованості по іншому кредитному договору №КФ(03)44-07 від 21 лютого 2007 року, що був укладений між сторонами. Як пояснив представник відповідача та не заперечувалось позивачем даний кредитний договір закритий, оскільки повністю сплачений позивачем. Банк, згідно розрахунку заборгованості /а.с.66/ виставляє позивачу заборгованість 63268,08 грн., тоді як фактично заборгованість складає 126887,74 73000 = 53887,74 грн. Згідно ст.15 ЦК України кожна\~\~особа\~\~має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є\~\~правовідношен-ня,\~\~в\~\~якому\~\~одна\~\~сторона (боржник)\~\~ зобов'язана\~\~ вчинити\~\~ на\~\~ користь\~\~ другої\~\~сторони (кредитора) певну дію передати\~\~майно,\~\~виконати\~\~роботу,\~\~надати послугу,\~\~сплатити\~\~ гроші\~\~ тощо) або утриматися від певної дії,\~\~а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов\~\~договору\~\~та\~\~вимог\~\~цього\~\~Кодексу,\~\~інших актів цивільного законодавства,\~\~а за відсутності таких умов та вимог -\~\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших\~\~вимог,\~\~що\~\~звичайно ставляться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного та з урахуванням того, що грошові кошти на виконання умов кредитного договору були позивачем сплачені відповідачу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про зобовязання відповідача зарахувати внесену [PERSON] грошову суму у розмірі 9\~380 грн. 34 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КФ(03)172-07 від 27 квітня 2007 року, укладеним з ВАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт», та зменшити заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ТАСКОМБАНК» за вищевказаним договором станом на 12 січня 2016 року до 53\~887 грн. 74 коп. На підставі вимог ст.88 ЦПК України на ЗУ «Про судовий збір» з відповідачки також слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial