Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 196312. 27 грн. В обгрунтування позову посилався на те, що 23 березня 2017 року він надав відповідачу грошові кошти в розмірі 125700 грн, про що складено розписку, в якій також зазначено термін повернення, а саме - 20 вересня 2018 року. Незважаючи на досягнуту домовленість відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Загальна сума заборгованості за зазначеним договором позики станом на 31.03.2021 р. складає 196312. 27 грн.: 127700 грн. - суми позики; 39592. 79 грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; 19483. 50 грн. - інфляційні збитки; 9535. 98 грн. - 3% за користування грошовими коштами. Ухвалою орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 травня 2021 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в поданій до суду заяві просить суд справу розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 23.03.2017 року укладено договори позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти від відповідача в загальному розмірі 125700 грн., з терміном повернення 20.09.2018 року, які до теперішнього моменту не повернув. Згідно розрахунку, зробленого позивачем за період з 20.09.2018 року по 31.03.2021 року: 39592. 79 грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; 19483. 50 грн. - інфляційні збитки; 9535. 98 грн. - 3% за користування грошовими коштами. Відповідно до вимогст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладений з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Даний обов`язок відповідач не виконав. Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач зазначає, що відповідачем умови укладеного договору не виконані, відповідач отримані у борг кошти не повертає. Враховуючи досліджений оригінал розписки, якою узгоджено розмір позики, строк повернення отриманої суми, розписка містить власноруч викладений підпис відповідача, а також, те, що відповідачем будь-яких заперечень з приводу обставин складання розписки, її виконання, суду не надав, суд вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. Позивач є інвалідом другої групи довічно, що підтверджується відповідною копією посвідчення. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн.

Outcome: approved