overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до суду до відповідача, в якому посилаючись на те, що останній отримав від нього грошову суму 2080,00 доларів США, яку зобов'язувався віддати до 27 січня 2014 року, просив стягнути зі [PERSON] 56576,00 грн. - суму, еквівалентну наданій сумі в доларах США. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 27 грудня 2013 року між сторонами було укладено письмовий договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 2080,00 доларів США, які [PERSON] зобов'язувався повернути [PERSON] до 27 грудня 2014 року. Застосовуючи вказані вище норми закону до спірних правовідносин, враховуючи, що відповідач своїх заперечень проти позову не надав, у зв'язку з чим не довів, що зобов'язання за договором позики ним були виконані, суд погоджується з позивачем про необхідність стягнення зі [PERSON] грошової суми, еквівалентній 2080,00 доларів США, яка на момент подання позову складала 56576,00 грн. Позивачу було відстрочено сплату судового збору до винесення судового рішення, тому відповідно до вимог статей 82, 88 Цивільного кодексу України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, що повинен був сплачений позивачем при зверненні з цим позовом до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до суду та просить: надати йому дозвіл на побачення з дітьми, відносно яких він позбавлений батьківських прав, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які знаходяться під опікою, з періодичністю один раз на тиждень кожного місяця з 14-00 до 17-00 години протягом не менше однієї години в приміщенні будинку [PERSON] , [ADDRESS] . Свої вимоги тим, що він є батьком неповнолітніх дітей відносно яких за рішенням Сосницького районного суду він позбавлений батьківських прав. Діти були влаштовані під опіку до родини [PERSON] м. Корюківка. Він бажає спілкуватися з дітьми, щоб поновити батьківські права, тому він звернувся до суду з позовом про надання дозволу на побачення з ними. У судове засідання позивач та представник позивача не прибули, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали. У судове засідання представник відповідача не прибув, надано заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. У судове засідання від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що позивач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] відносно яких за рішенням Сосницького районного суду від 30 липня 2020 року він був позбавлений батьківських прав. Дівчатка були влаштовані під опіку до родини [PERSON] м. Корюківка. Він бажає спілкуватися з дітьми, щоб вони не вважали себе покинутими, цікавитись їх життям, здоров`ям, навчанням та систематично навідувати їх для того, щоб поновити батьківські права. Після влаштування дітей [PERSON] та [PERSON] до опікуна позивач також декілька разів приїжджав на побачення з ними, в даний час хоче оформити таке право в установленому порядку рішенням суду. Побачення з дітьми позивача не завдасть шкоди їх життю, здоров`ю та моральному вихованню. Позивач в даний час не зловживає спиртними напоями. Підставою для позбавлення його батьківських прав стало зловживання спиртними напоями. Протягом року [PERSON] проходить курс протиалкогольного лікування у ЧОНД м. Чернігова. Періодичні побачення з дітьми не будуть шкодити їх інтересам, так як вони добре знають батька, спілкуються з ним, ждуть його в гості. Відповідно до ст. 168 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Сплачений позивачем судовий збір, слід залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що 03.05.2007 року батько - [PERSON] подарував йому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2009 р. цей договір дарування було визнано частково недійсним, а саме, в частині дарування 1/3 частини зазначеного будинку. Решта - 2/3 частини будинку залишилась за ним, однак зареєструвати право власності він не зміг, оскільки втратив оригінал договору, а отримати дублікат не зміг у зв'язку з визнанням його частково недійсним. Тому просив судовим рішенням визнати за ним право власності на 2/3 частини зазначеного будинку. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Поліщук В.А., який діє на підставі договору, позов підтримав, посилаючись на наведені у ньому обставини. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів - адвокат Собчук Н.Ф., яка діє на підставі договору, позов фактично визнали. Третя особа - Перша білоцерківська державна нотаріальна контора подала заяву про розгляд справи у відсутності її представника. Вислухавши сторони, а також дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого. Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи, доказуванню не підлягають. Як вбачається з договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори 03.05.2007 року за реєстровим №3-989, [PERSON] подарував житловий будинок [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями та спорудами своєму синові - позивачу у справі [PERSON]. Згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2009 р., зазначений договір дарування був визнаний судом частково недійсним, а саме, в частині дарування 1/3 частини житлового будинку. Як пояснив представник позивача, оригінал договору дарування було втрачено. Згідно з листом завідувача Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори №715/01-16 від 27.03.2015 р., дублікат договору дарування не видавався. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідачі позов фактично визнали. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. На підставі наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що позивач довів свої вимоги, законні підстави для визнання відповідачами позову наявні, а тому задовольняє позов у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що 03 липня 2004 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції за актовим записом № 749. У шлюбі в них народилася дочка - [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою, оскільки вже більше як півроку вони разом не проживають і не ведуть спільне господарство. Сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на нього, що призводило до частих непорозумінь і сварок між ними. В результаті він втратив почуття любові та поваги до неї. За таких підстав вважає примирення неможливим, питання розірвання шлюбу ним обдумане, просить не надавати строк на примирення і шлюб розірвати. Сторони подали до суду заяви, в яких позивач позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ньому, а відповідачка позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, та просили розглянути справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 03 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції за актовим записом № 749 зареєстровано шлюб між сторонами (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 03.07.2004 року). Сімейні відносини між позивачем та відповідачкою припинилися через різні характери й часті непорозуміння, вже більше як півроку вони разом не проживають і не ведуть спільне господарство, шлюб існує лише формально. Їх спільна дитина проживає з відповідачкою. Поновлювати сімейні відносини сторони не мають наміру. Ці обставини дають підстави суду зробити висновок, що подальше збереження сім'ї стало неможливим, буде суперечити нормам людської моралі та інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. - 2 - Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що 05 лютого 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Відділі ДРАЦСу Великоберезнянського РУЮ Закарпатської області за актовим записом № 4. У шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO]. Однак, протягом останнього року між ними постійно виникають сварки, свідком яких часто є їх дитина, що негативно впливає на неї. Вважає, що спільне подальше життя з відповідачкою є неможливим і основними причинами розладу в сім'ї зазначає різницю характерів, відсутність між ними взаємопорозуміння й довіри. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги одне до одного, в подружньому житті зовсім відсутня взаємодопомога та підтримка, а тому подальше їх спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам сина. З огляду на зазначене, просить шлюб розірвати, сина залишити проживати з відповідачкою, а судові витрати покласти на нього. Сторони подали до суду заяви, в яких позивач позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ньому, а відповідачка не заперечила проти задоволення позову, а також просили розглянути справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 05 лютого 2011 року Відділом ДРАЦСу Великоберезнянського РУЮ Закарпатської області за актовим записом № 4 зареєстровано шлюб між сторонами (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05.02.2011 року). У шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.08.2011 року). Сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися через різні характери, відсутність між ними взаємопорозуміння й довіри. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги одне до одного, в подружньому житті зовсім відсутня взаємодопомога та підтримка, а тому подальше їх спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхнього сина. Поновлювати сімейні відносини сторони не мають наміру, а тому їх шлюб існує тільки формально. Ці обставини дають підстави суду зробити висновок, що подальше збереження сім'ї стало неможливим, буде суперечити нормам людської моралі та інтересам сторін, що має - 2 - істотне значення, тому шлюб між ними необхідно розірвати. Зважаючи на те, що сторони дійшли згоди щодо місця проживання їх спільного сина, а саме з відповідачкою, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що її доцільно залишити на вихованні матері. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що 19 жовтня 2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Верховино-Бистрянській сільській раді Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 03. Дітей у шлюбі не народилося. Вони, проживаючи порізно, фактично в шлюбних відносинах не перебувають та не підтримують жодних зв'язків. Сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та постійні суперечки між ними. Кожен має свій життєвий шлях, а тому подальше їх проживання в якості сім'ї є недоцільним. Він останній період проживає у Львівській області, з дружиною не спілкується й змінювати своє місце проживання не має наміру. Вони втратили відчуття довіри, поваги та любові одне до одного. Майнові спори між ними відсутні. За таких підстав вважає, що шлюб існує лише формально й подальше збереження сім'ї є неможливим та суперечить його інтересам та намірам. Просить не надавати строк на примирення й шлюб розірвати. Сторони подали до суду заяви, в яких позивач позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ньому, а відповідачка позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, та просили розглянути справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 19 жовтня 2013 року Верховино-Бистрянською сільською радою Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 03 зареєстровано шлюб між сторонами (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.10.2013 року). Сімейні відносини між позивачем та відповідачкою припинилися через різні характери та постійні суперечки між ними. Дітей у шлюбі не народилося, на даний час вони разом не проживають і примиритися не бажають, а тому їх шлюб існує тільки формально, що суперечить інтересам та намірам позивача. Ці обставини дають підстави суду зробити висновок, що подальше збереження сім'ї стало неможливим, буде суперечити нормам людської моралі та інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. - 2 - Згідно з ч.2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом з тих підстав, що 22 квітня 2016 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру № 4 будинку № 77 з господарськими будівлями і спорудами, що знадяться по вул. Набережна в смт.Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, яка належала померлій [PERSON] на праві приватної власності. Після смерті [PERSON] позивач, як спадкоємець першої черги за законом спадщину прийняв, подавши заяву до Криничанської нотаріальної контори. При зверненні до Криничанської державної нотаріальної контори з документами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру позивачу було відмовлено у звязку з розбіжностями в правовстановлюючих документах. Тому позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на вищезгадану квартиру, після померлої [PERSON]. Представник відповідача Криничанської селищної ради у судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений належним чином, просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Криничанська державна нотаріальна контора у судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений належним чином, просить розглянути справу за його відсутності. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 22 квітня 2016 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-КИ № 694251, виданим 25 квітня 2016 року Криничанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 47. Позивач є рідним сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-АГ № 823159, виданого 29 грудня 1967 року Криничанським райбюро РАЦС Дніпропетровської області, актовий запис № 92. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру № 4 будинку № 77 з господарськими будівлями і спорудами, що знадяться по вул. Набережна в смт.Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, яка належала померлій [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04 вересня 1992 року Криничанською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1678. За життя померла [PERSON] заповіт не складала, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Криничанської селищної ради від 09 листопада 2016 року, № 4387. Позивач [PERSON] спадщину прийняв, подавши заяву до Криничанської державної нотаріальної контори 05 серпня 2016 року № 696. Спадкоємці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились від належної їм частки спадщини за законом на користь позивача [PERSON], тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що 23 лютого 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у виконкомі Лютянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 2. У цьому шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Однак, уже декілька останніх місяців вони спільно не проживають, оскільки мають різні характери і постійно сперечаються, а тому спільне господарство не ведуть та жодних сімейних відносин не підтримують. Вони втратили одне до одного відчуття довіри, поваги та любові. За таких підстав вважає, що шлюб існує тільки формально, подальше збереження сім'ї є неможливим і суперечить його інтересам та намірам, а тому просить не давати строк на примирення і шлюб розірвати. Сторони подали до суду заяви, в яких позивач позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ньому, а відповідачка позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, та просили розглянути справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 23 лютого 2002 року виконкомом Лютянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 2 зареєстровано шлюб між сторонами (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 23.02.2002 року). У цьому шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується доданим до матеріалів справи свідоцтвом про його народження, який проживає з відповідачкою. Спільне проживання та сімейні відносини між позивачкою та відповідачем припинилися, шлюб існує лише формально, оскільки декілька останніх місяців вони спільно не проживають. Поновлювати сімейні відносини сторони не мають наміру. Ці обставини дають підстави суду зробити висновок, що подальше збереження сім'ї стало неможливим, буде суперечити нормам людської моралі та інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. - 2 - Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved