Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначає, що 29.08.2011 року між ним та відповідачем, у простій письмовій формі, у вигляді розписки, був укладений договір позики. За умовами угоди, [PERSON] отримав від позикодавця грошові кошти в сумі 20000 гривень, які зобов'язувався повернути до квітня 2012 року. Однак, своїх обов'язків своєчасно не виконав та в добровільному порядку повертати зазначену суму відмовляється. В зв'язку з цим, [PERSON] просить стягнути з відповідача борг в розмірі 20000 грн., а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав на підставах вказаних в позовній заяві та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в останнє судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В раніше проведених засіданнях позовні вимоги не визнавав та пояснював, що грошові кошти у [PERSON] не позичав і розписка, що міститься в матеріалах справи, написана не ним. В зв'язку з цим, вважав що пред'явлені до нього позовні вимоги є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв'язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29 серпня 2011 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 гривень. Вказану грошову суму відповідач повинен був повернути в квітні 2012 року. Зазначені обставини відображені в змісті розписки від 29.08.2011 року за підписом позичальника. В судовому засіданні позивач стверджував, що на сьогоднішній день повернення заборгованості не відбулося. Дане твердження в судовому засіданні не спростовано, будь-яких доказів з цього приводу суду надано не було. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (положення ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦКУ). Таким чином, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки підтверджені належними та допустимими доказами та врегульовані нормами цивільного законодавства. Суд не може прийняти до уваги наведені в письмових запереченнях відповідача обставини, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 11 ч. 1 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. (ч. 2 ст. 10 ЦПК України). Ухвалою суду від 29.08.2013 року було задоволено клопотання відповідача та призначено у справі судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої ставилося питання про виконання [PERSON] тексту та підпису у розписці. Однак, у зв'язку з несплатою відповідачем вартості експертизи її проведення не відбулось. Отже, судом в ході розгляду справи не здобуто, а відповідачем не надано доказів на підтвердження заперечень останнього. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати в сумі 229,40 грн. На підставі вищевикладених обставин та

Outcome: approved