Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобілю Daewoo FSO Lanos TF 69, 2008, червоного кольору, державний номер [NUMBER], укладений 09 червня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] при посередництві ПП «ВФ «Автолюбитель». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.04.2013 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. В обумовлені договором строки [PERSON] борг не повернула, у звязку з чим у травні 2014 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова про стягнення з [PERSON] боргу та збитків. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.09.2014 року по справі № 640/7394/14-ц було задоволено його позов за договором позики від 24.12.2013 року та постановлено стягнути з [PERSON] на його користь 66\~400,00 грн. основного боргу, 13\~280,00 грн. штрафу, 1\~867,99 грн. інфляційних збитків та 463,89 грн. 3% річних, а всього 82\~011,88 грн. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.01.2015 року по справі № 640/7393/14-ц було задоволено позовні вимоги за договором позики від 09.04.2012 року та постановлено стягнути з [PERSON] 114\~695,76 грн. основного боргу та 339,37 грн. 3% річних, а всього 115\~035,13 грн. На підставі вищевказаних рішень 09 лютого 2015 року та 23 березня 2015 року Київським районним судом м. Харкова були видані виконавчі листи, і відповідно, 20 лютого 2015 року та 07 квітня 2015 року були відкриті виконавчі провадження з примусового виконання вказаних судових рішень. 18 травня 2015 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] було винесено постанову про розшук майна боржника [PERSON] В той же день, тобто 18.05.2015 року, державним виконавцем Ляховою Т.Б. винесено постанову про арешт майна [PERSON] і оголошена заборона на його відчуження. Зазначеною постановою було накладено арешт на належний [PERSON] автомобіль Daewoo FSO Lanos TF 69, 2008, червоного кольору, державний номер [NUMBER], оголошено заборону на його відчуження. Про винесення даних постанов державний виконавець повідомив [PERSON] Не зважаючи на наявність таких обставин, [PERSON] з метою приховання майна, на яке було накладено арешт, при посередництві ПП «ВФ «Автолюбитель», за адресою: м. Харків, вул. Острогозька, 7, оформила договір купівлі-продажу № 3/654812 від 09.06.2015 року вищевказаного автомобілю Daewoo FSO Lanos TF 69, 2008, червоного кольору, державний номер [NUMBER], з [PERSON], який є її батьком. Після цього, ПП «ВФ «Автолюбитель» на підставі укладеного договору купівлі-продажу оформив довідку-рахунок серія ВІА № 654812 від 09.06.2015 року на імя [PERSON] В результаті таких дій [PERSON] та [PERSON] автомобіль, щодо якого державним виконавцем було оголошено про заборону його відчуження та на який було накладено арешт і який було оголошено у розшук, в той же день, 09.06.2015 року, сервісним центром УДАІ ГУМВС України в Харківській області, на підставі довідки-рахунку було перереєстровано на [PERSON] Після оформлення вказаного договору купівлі-продажу та перереєстрації автомобіля на імя батька, [PERSON] залишила автомобіль у себе і по теперішній час продовжує користуватись ним. Договір купівлі-продажу автомобілю від 09.06.2015 року, укладений між [PERSON] та її батьком [PERSON], був вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, є фіктивним правочином. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення за адресою їх реєстрації судових повісток. Заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи ПП «ВФ «Автолюбитель» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справу у його відсутність до суду не надходило. Представник третьої особи Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області в судове засідання не зявився, відповідно до поданої суду заяви справу просив розглянути без його участі, винести рішення на розсуд суду. Відповідно до поданих письмових заперечень пояснили, що з позовними вимогами не погоджуються та заперечують у звязку з тим, що відповідно до електронних баз даних НАІС ДДАІ Національна автоматизована інформаційна система Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС, легковий автомобіль Daewoo FSO Lanos TF69Y, 2008 року випуску, № кузова SUPTF69YD8W400814, колір червоний, зареєстровано 09.06.2015 року у ВРЕР № 2 ГУМВС України в Харківській області на імя [PERSON] на транспортний засіб закріплено номерний знак [NUMBER] та оформлено свідоцтво про реєстрацію СХТ 178257. Реєстраційні дії проведено у відповідності до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» та згідно з постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 року в редакції ПКМУ № 1371 від 23.12.2009 р. «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». До канцелярії УДАІ ГУМВС України в Харківській області 24 квітня 2008 року за вх. № 4132 з «Укрсоцбанк» надійшов лист про укладення договору застави між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], згідно якого на транспортний засіб накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій. 09.06.2015 року довідкою АКБ «Укрсоцбанк» обмеження на проведення реєстраційних дій знято та у цей же день перереєстровано за довідкою-рахунком серії ВІА № 654812 виписаної 09.06.2015 року ПП «ВФ «Автолюбитель» на громадянина [PERSON] без зняття ТЗ з обліку. Під час перереєстрації ніяких обмежень на проведення таких дій у базі даних НАІС ДДАІ Національна автоматизована інформаційна система Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України не існувало. Представник третьої особи УДАІ ГУМВС України в Харківській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. Заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та докази надані сторонами в обґрунтування вимог та заперечень дійшов висновку про наступне. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.01.2015 року у справі № 640/7393/14-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 114\~695,76 грн. та три проценти річних у розмірі 339,37 грн., всього 115\~035,13 грн. Вказане рішення набуло чинності. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.09.2014 року у справі №640/7394/14-ц задоволено позовні вимоги [PERSON], стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 66\~400,00 грн., штраф в розмірі 13\~280,00 грн., інфляційні збитки в розмірі 1\~867,99 грн. та три проценти річних у розмірі 463,89 грн., всього 82\~011,88 грн. Вказане рішення набуло чинності. Державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] на підставі виконавчого листа № 640/7393/14-ц, виданого 23.03.2015 року Київським районним судом м. Харкова, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 114\~695,76 грн. та 3% річних у розмірі 339,37 грн., всього 115\~035,13 грн., 18.05.2015 року винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: оголошено розшук майна Daewoo FSO Lanos TF 69, 2008, червоного кольору, державний номер [NUMBER], АХС104864. Постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] від 18.05.2015 року накладено арешт на Daewoo FSO Lanos TF 69, 2008, червоного кольору, державний номер [NUMBER], АХС104864. З відповіді Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України за № 31/20-370 від 08.02.2016 року на адвокатській запит вбачається, що відповідно до електронних баз даних НАІС ДДАІ Національна автоматизована інформаційна система Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС, легковий автомобіль Daewoo FSO Lanos TF 69, 2008, червоного кольору, державний номер [NUMBER], дійсно 02.04.2008 року був зареєстрований ВРЕР № 2 ГУМВС України в Харківській області на громадянку [PERSON], але 09.06.2015 року автомобіль перереєстровано на іншу особу на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 654812 оформленої 09.06.2015 року ПП «ВФ «Автолюбитель». [PERSON] територіального управління юстиції у Харківській області від 25.04.2016 р. за № 07-23/07.02-31/12015 у відповідь на адвокатській запит повідомлено про те, що згідно положень наказу МЮУ, МВС України від 08.10.2012 № 1480/5/868, зареєстрованого в МЮУ 11.10.2012 р. за № 1718/22030 «Про організацію роботи щодо інформаційної взаємодії МЮУ, МВС України та ДВС України, ДАІ МВС України та ДВС України» держаному підприємству «Інформаційний центр» МЮУ забезпечити, зокрема, надання ДАІ МВС України інформації з Єдиного держаного реєстру виконавчих проваджень стосовно транспортних засобів, щодо яких державними виконавцями винесено постанови про арешт, про розшук, про зняття арешту з майна, зняття майна з розшуку відповідно до протоколу інформаційного обміну. В судовому засіданні позивачем [PERSON] надані показання відповідно до яких пояснив, що надав [PERSON] в борг грошові кошти, які остання не повернула, у звязку з чим, він був вимушений звернутись до суду з відповідними позовами про стягнення вказаних грошових коштів з відповідачки. В процесі виконання рішення судів про стягнення заборгованості було накладено арешт на транспортний засіб, який належав [PERSON], проте вона переоформила вказаний автомобіль на свого батька. Вважає, що [PERSON] було вчинено фіктивний правочин з метою недопущення звернення стягнення на належний їй автомобіль. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В обґрунтування підстав недійсності договору купівлі продажу від 09.06.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] позивач посилається на положення ст. 215, ч.ч. 1, 5 ст. 203, ст. 234 ЦК України. Так, приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частинами 1, 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позивач вказує на те, що по-перше, відповідач [PERSON] достовірно знала про існування рішень Київського районного суду м. Харкова про стягнення з неї сум боргу, також знала про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, накладення арешту на належний їй на праві приватної власності автомобіль. По-друге, з метою приховання майна на яке було накладено арешт, оформила договір купівлі-продажу автомобіля зі своїм батьком, тобто вчинила фіктивний правочин. Згідно приписів ч. 1 ст. 234 ЦК України встановлено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 за № 9 для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. З наданої суду копії супровідного листа Київського ВДВС ХМУЮ від 18.05.2015 р. за № 11264 вбачається, що державним виконавцем на адресу [PERSON] було направлено постанову про арешт майна боржника від 18.05.2015 р. З вказаного супровідного листа також вбачається, що копія постанови від 18.05.2015 року направлена для виконання ДАІ УМВС в Харківській області. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] отримувала копію постанови державного виконавця від 18.05.2015 року про арешт майна, тобто достовірно знала про накладення арешту на автомобіль Daewoo FSO Lanos TF 69, 2008, червоного кольору, державний номер [NUMBER]. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Саме по собі вчинення [PERSON] та [PERSON] 09.06.2015 р. правочину по відчуженню автомобіля Daewoo FSO Lanos TF 69, 2008, червоного кольору, державний номер [NUMBER], не може свідчити про наявність бажання [PERSON] ухилитись від виконання рішення суду шляхом укладення фіктивного правочину. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. На підставі викладеного, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином не доведено підстави для визнання правочину, укладеного 09.06.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] по відчуженню транспортного засобу, недійсним у звязку з його фіктивністю, у звязку з чим в позові необхідно відмовити.

Outcome: dismissed