Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що 14 вересня 1999 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Зазначає, що відповідач постійно влаштовує скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає його честь і гідність, постійно пред'являє йому необґрунтовані претензії, що робить життя нестерпним. Від суперечок і скандалів погіршилося його самопочуття та він постійно перебуває в стані стресу. Спільного господарства вони не ведуть з червня 2015 року та з того часу він проживає окремо у м. Буча, шлюбні відносини припинені. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, в заяві вказав, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує та строк для примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 11 квітня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 14 вересня 1999 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу реєстрації актів громадянського стану Луганської міської ради зроблено відповідний актовий запис № 641 (а.с. 10). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved