Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнив та в уточненому позові просить стягнути з відповідача на свою користь 42143 грн. в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі за період з травня 2014 року по вересень 2014 року. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він з 17.01.2012 року працює у Криворізькому міському комунальному підприємстві «Міськліфт» на посаді директора, де продовжує працювати й на теперішній час. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач з 27.03.2013 року, за рішенням засновників, знаходиться у стані припинення. 17.04.2014 року Постановою головного державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Березкіною Т.А., був накладений арешт на кошти, що містяться на банківському рахунку відповідача. У зв'язку з цим відповідач припинив йому виплату заробітної плати, а відтак за період з травня 2014 року по вересень 2014 року утворилась вказана вище сума заборгованості. Позивач у судове засідання надав письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але також надав письмову заяву про те, що уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, з 17.01.2012 року позивач працює у Криворізькому міському комунальному підприємстві «Міськліфт» на посаді директора, де продовжує працювати й надалі (а.с.9-11). Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Однак, у порушення вимог зазначених правових норм, відповідач не виплачує позивачу заробітну плату, яку належить йому сплатити, у зв'язку з чим за період часу з травня 2014 року по вересень 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 42143 грн. (а.с.16-17, 19-20, 26). Таким чином, зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушено право позивача на оплату своєї праці. Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав пред'явлені позовні вимоги (а.с.27) та з матеріалів справи не вбачається, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та зважаючи на вище викладене, суд уважає, що уточнені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 421 грн. 43 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved