Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому зазначив, що 08.07.1999 р. слідчим податкової міліції ДПА у Житомирській області на підставі постанови, винесеної під час розслідування кримінальної справи проти [PERSON] за № 9/6264 за ч.2 ст. 148-2 КК України, було накладено арешт на особисті кошти позивача в сумі 1 760 грн., 31 126 левів Болгарії та 562 доларів США. Вказані кошти були вилучені в офісному приміщенні останнього. Як зазначає у своєму позові [PERSON], кримінальну справу проти нього закрито за реабілітуючими підставами, але по даний час гроші не повернуто, що підтверджується у тому числі рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області. Таким чином Головне управління Міндоходів у Житомирській області незаконно володіє коштами та валютними цінностями [PERSON] Позивач посилається на відсутність в ГУ Міндоходів у Житомирській області документів про надходження до банківської установи іноземної валюти, час її зберігання, а також її витребування слідчим для передачі [PERSON], що стверджується начебто даною позивачем розпискою, якої він фактично не писав і коштів не отримував. З урахуванням уточнених позовних вимог [PERSON] просить суд: зобов'язати начальника ГУ Міндоходів у Житомирській області офіційно повідомити повне найменування і юридичну адресу та місце реєстрації банківської установи, у якій в 1999 р. знаходились збереження 562 доларів США та 31126 лев Болгарії, яка в подальшому була включена до ЄС та має в даний час валюту - Євро. При цьому повідомити час знаходження у банківській установі та дату їх повернення до ДПА в Житомирській області з повідомленням найменувань відповідних документів, та їх засвідчених копій, надати до суду для доручення до справи; зобов'язати ГУ Міндоходів у Житомирській області повернути особисто [PERSON] 562 долари США в місячний строк з часу набрання законної сили даного рішення; зобов'язати ГУ Міндоходів у Житомирській області повернути особисто [PERSON] 31 126 Євро в місячний строк з часу набрання законної сили даного рішення (а.с. 12-13). Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Уточнив, що жодних розписок не складав, не підписував та грошей за ними не одержував. Вважає, що немає необхідності залучати начальника ГУ Міндоходів у Житомирській області в якості співвідповідача, так як він відповідає за зобов'язаннями юридичної особи. Представники ГУ Міндоходів у Житомирській області в судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі за безпідставністю, надали відповідні письмові заперечення (а.с. 39). Вказали, що 07.07.1999 року податковою міліцією ДПА в Житомирській області порушено кримінальну справу по факту умисного ухилення від сплати податків, в рамках якої відносно [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд та накладено арешт на грошові кошти в сумі 31 126 левів Болгарії та 562 дол.США, які передані на зберігання в банківську установу, перераховані для послідуючого зберігання на депозитний рахунок ДПА в Житомирській області грошові кошти в сумі 1760 грн. Однак під час прийняття рішення органом досудового слідства про закриття кримінальної справи № 6264/99 відносно позивача, одночасно було вирішено питання щодо повернення грошових коштів на які накладався арешт для забезпечення запобіжного заходу, а саме: кошти в сумі 1 760 грн. перераховані платіжним дорученням № 821 на розрахунковий рахунок ТОВ «Чорнобильський дзвін» згідно заяви позивача від 20.10.1999 за вих. № 99, а кошти в сумі 562 долари США та 31 126 левів Болгарії передані особисто згідно розписки від 14.10.1999, яка написана власноручно [PERSON] Також звертали увагу на те, що існує судова справа № 2-82/11 за позовом [PERSON] до ДПА у Житомирській області, яка має ідентичні позовні вимоги, по якій позивач не надав належних та допустимих доказів, що вилучені кошти (1 760 грн., 562 долари США та 31 126 левів Болгарії) не були йому повернуті, у зв'язку з чим рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 29.11.2011 останньому було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Встановлено, що 07.07.1999 року податковою міліцією Державної податкової адміністрації в Житомирській області порушено кримінальну справу по факту умисного ухилення від сплати податків посадовими особами виробничо-комерційної фірми «Зевс» та ТОВ «Чорнобильський дзвін» за ознаками злочину, передбаченого ст.148-2 ч.3 КК України. 08.07.1999 року відносно [PERSON] обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд, проведено обшуки по місцю проживання, роботи, накладено арешт на майно на загальну суму 1 442 092 грн. 32 коп., накладено арешт на грошові кошти в сумі 31 126 левів Болгарії, перераховані для послідуючого зберігання на депозитний рахунок ДПА в Житомирській області грошові кошти в сумі 1 760 грн., передані на зберігання в банківську установу 562 долари США. 21.06.2001 року кримінальну справу порушену по факту умисного ухилення від сплати податків зборів, інших обов`язкових платежів у особливо-великих розмірах, порушену проти посадових осіб ВКФ «Зевс» і ТОВ підприємство «Чорнобильський дзвін» закрито за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст.148-2 ч.2 КК України. Всі зазначені вище обставини були встановлені ухвалами Ємільчинського районного суду Житомирської області та Апеляційного суду Житомирської області у справі №2-38/2008, рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області у справі №2-82/11, що набрали законної сили, а відтак вони не доказуються в силу положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України (а.с. 29-34, 42). За приписами ст.387 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Також статтею 50 Закону України «Про власність», в редакції, що була чинною на момент закриття кримінальної справи у 2001 році, передбачалось право власника вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння. Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи розписки від 14.10.1999, підписаної [PERSON], останній в службовому приміщенні ДПА в Житомирській області одержав грошові кошти, вилучені у нього в ході обшуку, а саме 562 долари США та 31 126 левів Болгарії. Всі кошти були одержані в повному обсязі, претензій за збереження гр. [PERSON] немає (а.с. 40). Позивач в судовому засіданні заперечував щодо складання ним даної розписки, однак належних та допустимих доказів цього не надав. Зокрема, позивачем не заявлялось клопотання про проведення відповідної почеркознавчої експертизи. Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його вимог до ГУ Міндоходів у Житомирській області щодо зобов'язання повернути 562 долари США та 31 126 левів Болгарії в місячний строк з часу набрання законної сили даного рішення. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст. 15 ЦК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України, при цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З огляду на положення ст.ст. 15, 16 ЦК України суд вважає абсолютно безпідставними вимоги позивача щодо зобов'язання начальника ГУ Міндоходів у Житомирській області офіційно повідомити повне найменування і юридичну адресу та місце реєстрації банківської установи, у якій в 1999 р. знаходились збереження 562 доларів США та 31126 лев Болгарії, яка в подальшому була включена до ЄС та має в даний час валюту - Євро, а також при цьому повідомити час знаходження у банківській установі та дату їх повернення до ДПА в Житомирській області з повідомленням найменувань відповідних документів, та їх засвідчених копій, надати до суду для доручення до справ. Відтак в задоволенні цієї частини вимог суд також відмовляє. Також судом береться до уваги й те, що начальник ГУ Міндоходів у Житомирській області навіть не був залучений позивачем у якості співвідповідача по даній справі. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed