Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 03 червня 2010 року він придбав автомобіль марки BMW 325і, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] у [PERSON], який діяв за довіреністю від імені [PERSON] В зв'язку з цим останній видав в порядку передоручення на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] довіреність щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) зазначеним транспортним засобом, яка була посвідчена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], строком до 21 вересня 2017 року. На підставі вказаної вище довіреності позивачу були надані повноваження знімати його з обліку в органах державної автомобільної інспекції, укладати необхідні при виконанні цієї довіреності правочини, підписувати цивільно-правові угоди, продавати, міняти, здавати в оренду, проводити заміну вузлів, агрегатів, кольору в автомобілі та ряд інших повноважень, які властиві та притаманні власнику транспортного засобу, що зазначені в довіреності. Одразу після посвідчення довіреності, позивач в присутності [PERSON] передав грошову суму у розмірі 80000 грн. [PERSON] Останній, в свою чергу передав позивачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля та розписку про отримання грошових коштів. В подальшому, позивач вільно та безперешкодно володів транспортним засобом в своїх особистих потребах. Позивач вважає, що набув право власності на автомобіль, який фактично знаходиться у його розпорядженні і володінні, 16 серпня 2012 року ним укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховій компанії «Княжа». 01 лютого 2014 року зазначений автомобіль був зупинений інспектором ДПС ВОСП №2 та складено протокол огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, оскільки на автомобіль накладено арешт ВДВС Сумського МУЮ. Позивач зазначає, що в дійсності між ним та співвідповідачами був укладений не односторонній правочин у вигляді довіреності на право володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, а договір купівлі-продажу, на підставі якого відповідачі передали у власність позивача автомобіль, а останній прийняв його та сплатив за нього грошову суму коштів визначену між сторонами. За удаваною довіреністю як правочином обидві сторони свідомо документально оформили її, але насправді між ними були встановлені правовідносини купівлі-продажу транспортного засобу. На підставі вказаного договору купівлі-продажу до позивача перейшло право власності на вказаний автомобіль, в той же час накладений арешт перешкоджає позивачу користуватися автомобілем, ВДВС не визнає право власності позивача на це транспортний засіб, а також на думку позивача, він перебуває у ВДВС без достатніх підстав. Посилаючись на вказані обставини, просить визнати односторонній правочин, яким є довіреність, видана [PERSON], який діяв від імені та в інтересах [PERSON], на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) транспортним засобом марки BMW 325і, 1992 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] - удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу транспортного засобу марки BMW 325і, 1992 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] з [PERSON]; визнати право власності на зазначений автомобіль, а також зобов'язати відділ Відділ ДВС Сумського МУЮ зняти арешт та повернути вказаний транспортний засіб. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що на момент коли позивач придбавав спірний автомобіль, у нього народився син, для лікування якого були потрібні гроші, він вимушений був позичати гроші та віддавати борги, а тому мав домовленість переоформити автомобіль десь через рік. Фактично приховав правочин [PERSON], а не позивач, оскільки саме за його ініціативою було оформлено довіреність. Тоді і відбувся договір купівлі-продажу, хоча розписка датована 03 лютого 2014 року. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі, підтвердивши те, що зазначений у позові автомобіль був проданий [PERSON] 21 вересня 2007 року по довіреності за 50000 грн., оскільки [PERSON] терміново були необхідні кошти та з метою подальшого переоформлення в органах ДАІ. [PERSON] не було відомо про відносини між позивачем і [PERSON], оскільки з моменту продажу автомобіля у 2007 році, про подальшу долю транспортного засобу йому не було нічого не відомо. Також зазначив, що оформити в органах ДАІ автомобіль не мали часу ні [PERSON], ні [PERSON], хоча мали намір таке вчинити на протязі року. Представник відповідача ВДВС Сумського МУЮ Загорний Д.С. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, підтримавши позицію, викладену у письмових запереченнях, згідно яких на виконанні в відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2-н-331 виданого 13 травня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 1 562 512,23 грн. який надійшов для виконання 23 вересня 2013 року. В цей день державним виконавцем відкриті виконавчі провадження та державний виконавець за заявою стягувача виніс постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження. Згідно довідки ВДАІ в м. Сумах за [PERSON] зареєстровано спірний транспортний засіб BMW 325і, номер державної реєстрації [NUMBER]. Враховуючи, що боржник [PERSON], вищезазначений транспортний засіб для опису та арешту державному виконавцю добровільно не надає, законні вимоги державного виконавця не виконує, державним виконавцем 23 жовтня 2013 року винесено постанова про розшук майна боржника та направлена для виконання до ДАІ УМВС України в Сумській області. Під час проведення розшукових заходів підрозділом ДАІ УМВС України в Сумській області було затримано спірний транспортний засіб, що належить [PERSON] 13 лютого 2013 року актом опису та арешту державним виконавцем в присутності понятих, експерта, описано вказаний транспортний засіб, що належить [PERSON] та в подальшому передано на відповідальне зберігання [PERSON] Станом на 28 квітня 2014 року вищезгаданий транспортний засіб в відповідності до вимог чинного законодавства належить на праві власності боржнику [PERSON], який має не виконані боргові зобов'язання, а видане ним доручення на ім'я [PERSON], який в свою чергу передоручив [PERSON] та надав останньому право продавати, експлуатувати, здавати в оренду, керувати і таке інше, транспортним засобом не є документом, який посвідчує перехід права власності до [PERSON] на вищезгаданий автомобіль. Також вважає, що надана позивачем розписка від 03 лютого 2014 року про отримання [PERSON] за вищезгаданий автомобіль грошей, не є укладеним договором купівлі продажу, оскільки не містить ознак договору купівлі-продажу, зареєстрованого у встановленому законом порядку і не допускає перехід права власності до інших осіб. Просить у задоволенні позову відмовити у зв'язку з необґрунтованістю. Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» Троян Д.В. заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що сторонами не додержано належної форми та процедури оформлення договору купівлі-продажу автомобіля та не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу автомобіля. Довіреність на ім'я позивача була видана на право розпорядження автомобілем. Сплата коштів при видачі довіреності в такому випадку може свідчити лише про можливу домовленість сторін про те, що кошти виручені від продажу автомобіля залишаться у особи, на ім'я якої видано довіреність, проте зазначена обставина не свідчить про домовленість сторін на укладення договору купівлі-продажу автомобіля саме між ними. Позивач, отримавши довіреність на розпорядження автомобілем не став його покупцем та відповідно до вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України, не міг стати стороною за договором купівлі-продажу цього автомобіля. Укладаючи договір доручення сторони домовилися про вчинення повіреним від імені довірителя дій, направлених на продаж автомобіля, проте таких дій протягом строку дії доручення позивач не вчинив. Оформлення договору купівлі-продажу автомобіля шляхом видачі довіреності не відповідає вимогам законодавства. Видачу довіреності на транспортний засіб без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб. Сторони не визначили питання про зняття автомобіля з обліку, сплату податків, платежів за огляд автомобіля, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків, а також про оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку, а тому відповідно не досягли всіх істотних умов, визначених законом для укладення договору купівлі-продажу. Посилаючись на те, що автомобіль на час видачі довіреності не був знятий з реєстраційного обліку, не було сплачено відповідні податки та збори, договір купівлі-продажу не міг бути укладений, а тому сторонами було укладено договір доручення на право користування та розпорядження автомобілем, позивач за довіреністю не набув права власності на автомобіль, а тому застосувати наслідки договору купівлі-продажу неможливо, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], треті особи в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від третіх осіб [PERSON] та [PERSON] надійшли письмові заяві, в яких вони просять розглядати справу в їх відсутність, та не заперечують проти задоволення позовних вимог. Вислухавши думку осіб, які приймають участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 червня 2010 року [PERSON] отримав від [PERSON]. грошові кошти в сумі 80 000 грн. за переданий для продажу автомобіль марки BMW 325і, 1992 року випуску, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.15). При цьому договір купівлі-продажу автомобіля між сторонами не укладався. Крім того, 03 червня 2010 року [PERSON], який діяв за довіреністю в інтересах [PERSON], видав в порядку передоручення на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] довіреність, в якій зазначено, що кожен із вказаних представників мають право продати за ціну і на умовах на розсуд уповноважених або обміняти, експлуатувати, здавати в оренду, належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], виданого 23 червня 2007 року РЕГ 1-го МРВ ДАІ при УМВС України в Сумській області, автомобіль марки BMW 325і, 1992 року випуску, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а також в період дії цієї довіреності керувати зазначеним автомобілем на території України, а також за її межами. Також їм надано право представляти інтереси [PERSON] в органах нотаріату, в відповідних органах Державтоінспекції, банківських установах, страхових компаніях або в будь-яких установах, страхових компаніях або в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, з усіх без винятку питань, пов'язаних з виконанням даної довіреності; переобладнанням автомобіля, проходження технічного огляду, сплачувати всі автотранспортні платежі, при необхідності автомобіль зняти з обліку, одержати транзитні номери, поставити на облік, подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, дублікат реєстраційного документу, в разі його втрати, укласти необхідні при виконанні цієї довіреності правочини (договір), підписувати цивільно-правові угоди, сплачувати різного роду платежі і вчиняти також всі інші юридично значимі дії, пов'язані з виконанням цієї довіреності (а.с.10). Постановою державного виконавця відділу ДВС Сумського МУЮ від 23 вересня 2013 року при примусовому виконанні судового наказу № 2-н-331, виданого 13 травня 2011 року, про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» боргу 1562072,23 та 440 грн. накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON], а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] та 13 лютого 2014 року державним виконавцем ДВС Сумського МУЮ складено акт опису й арешту на транспортний засіб BMW 325і, 1992 року випуску, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно ч.1 ст. 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво, за змістом якого повірений зобов'язаний діяти від імені довірителя. На підставі доручення повірений не має права укладати угоду від імені особи, яку він представляє, відносно себе особисто. В той же час ст. 249 ЦК України встановлено, що особа, яка видала довіреність, може в будь-який час її скасувати. В цьому випадку припинення повноважень представника відбувається внаслідок одностороннього волевиявлення особи, яку він представляє, і сторони оспорюваного правочину не позбавлені такої можливості. Відповідно до ст.ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Є безпідставними доводи позивача та його представника, щодо наявності підстав для визнання довіреності удаваним правочином. Згідно з ст. 235 ЦК України при встановленні укладання удаваного правочину відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Частиною 5 ст. 656 ЦК України передбачено, що на окремі види майна може бути встановлено спеціальний порядок набуття громадянами права власності. Згідно ст. 34 закону України «Про дорожній рух» реєстрація транспортних засобів здійснюється органами ДАІ, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, порядок набуття права власності на автомобіль встановлений Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388. Відповідно до п. п. 7, 8 Правил, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів, з наданням визначених Правилами документів, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Між тим, як встановлено в судовому засіданні, спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ та залишився зареєстрованим за [PERSON], заява від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Такі вимоги є суттєвими умовами при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля і їх недотримання не дає підстав вважати, що такий правочин відбувся. У відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена правилами, що є обов'язковим для всіх юридичних і фізичних осіб. Згідно вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право на річ, яке вона здійснює відповідно до закону. Особливим видом права власності є право довірчої власності внаслідок договору про управління майном. Надана позивачем розписка від 03 лютого 2014 року не є укладеним договором купівлі-продажу, оскільки не містить ознак договору купівлі-продажу, зареєстрованого у встановленому законом порядку і не допускає перехід права власності до інших осіб. Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між [PERSON] та [PERSON] не укладався. Згідно зі ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки доказів, які б свідчили про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, позивач, в порушення вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України, не надав, то у суду немає підстав вважати, що сторонами відповідно до вимог закону було вчинено договір купівлі-продажу автомобіля і що [PERSON] набув права власності на нього. Позивач не довів, що він набув право власності на спірний автомобіль, оскільки не дотримавшись як форми укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу (письмова форма), так і не дотримуючись в подальшому процедури реєстрації та обліку автомобіля, право власності на спірний автомобіль у нього не виникло, окрім права на керування ним відповідно до умов довіреності, виданої [PERSON], який діяв за довіреністю в інтересах [PERSON] Виходячи з того, що у суду немає підстав вважати, що між сторонами був укладений належним чином договір купівлі-продажу автомобіля, то підстави для визнання права власності на нього також відсутні. Враховуючи те, що спірний автомобіль на час його опису і арешту державним виконавцем належав відповідачу [PERSON], відсутні підстави і для задоволення позовних вимог про зняття арешту з автомобіля. Таким чином, в задоволенні позову необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed