Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 09.09.2011 в місті Дніпропетровську відповідач, керуючи автомобілем «ФОРД», державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ДЕУ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить на праві власності [PERSON] Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2011 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на день ДТП була застрахована на підставі полісу №АА/5438917 від 18.08.2011. Згідно з Висновком №2017 від 27.09.2011 розмір завданих збитків завданих власнику транспортного засобу автомобілю марки «ДЕУ», державний номерний знак [NUMBER], становить 43 289,59 грн. У відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 32 767,12 грн., яка складається з наступного: 43289,59 грн. (розмір шкоди) - 10 522,47 грн. (вартість автомобіля в пошкодженому стані) = 32 767,12 грн. Позивач зазначає, що відповідно до діючого законодавства, після виплати страхового відшкодування, до нього перейшло право вимоги до винної особи у розмірі фактичних затрат, пов'язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 32 767,12 грн., а також судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.09.2011 в місті Дніпропетровську відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «ФОРД», державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ДЕУ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить на праві власності [PERSON] Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2011 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП України, та стягнуто штраф у розмірі 400 грн. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.а ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була, доказів у підтвердження зворотного він суду не надав. Згідно з висновком №2017 від 27 вересня 2011 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ДЕУ», державний номерний знак [NUMBER], склала 43 289,59 грн. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінка майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом». Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги зазначений висновок, проведений у відповідності до чинного законодавства. Згідно з платіжним дорученням №5900 від 28 грудня 2011 року позивач здійснив виплату страхових відшкодувань страхувальнику [PERSON] на загальну суму 32 767 грн. 12 коп. Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином суд вважає стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму виплаченого відшкодування в порядку регресу в розмірі 32767,12 гривень та 327,67 гривень судового збору.

Outcome: approved