Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив і, в якому зазначив, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12.03.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.10.2013 року, [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS]. В ході судових розглядів в судах різних інстанцій в період 2008 - 2013 років позивачу стало відомо, що спірна квартира являється предметом застави з метою забезпечення зобов'язання за кредитним договором від 28.12.2007 року №06/23/07-НВклн, укладеним між Запорізькою філією ВАТ Кредитпромбанк і [PERSON] Окрім цього, [PERSON] зареєстрований в спірній квартирі, незважаючи на наявність трьох судових рішень щодо визнання за [PERSON] права власності на квартиру та витребування її на його користь. В спірній квартирі також зареєстрований неповнолітній син [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Зазначеними діями відповідачі порушують права [PERSON] як власника, у зв'язку з чим позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив і в уточненому просить суд припинити право застави [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; визнати частково недійсним іпотечний договір від 28.12.2007 року, № 06/23/101/07-НВклн, укладений між Публічним акціонерним товариством Кредитпромбанк та [PERSON], в частині предмету іпотеки, а саме: квартири [ADDRESS]; зобовязати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у Запорізькій області внести відповідні зміни до державного реєстру шляхом виключення квартири [ADDRESS] з переліку заставного майна; усунути перешкоди у здійсненні права власності [PERSON] шляхом зняття [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, уточнивши, що просить суд зобовязати реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції внести відповідні зміни до державного реєстру шляхом виключення квартири [ADDRESS] з переліку заставного майна. Відповідачі і представник органу опіки та піклування проти позову заперечують на підставах, викладених у письмових запереченнях, у судовому засіданні пояснили, що позивачем неправильно вибрано спосіб захисту своїх прав, законних підстав для задоволення позову не має. Представник ПАТ Дельта Банк також просить застосувати строк позовної давності. Нотаріус у своїй заяві просить суд розглядати справу у її відсутності, ухвалити рішення, згідно законодавства України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12.03.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.10.2013 року, [PERSON] визнано власником квартири [ADDRESS], також суд вирішив Витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Згідно ст..14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України… Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі…, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В ході судових розглядів в судах різних інстанцій в період 2008 - 2013 років було встановлено, що спірна квартира являється предметом застави з метою забезпечення зобов'язання за кредитним договором від 28.12.2007 року №06/23/07-НВклн, укладеним між Запорізькою філією ВАТ Кредитпромбанк і [PERSON] Окрім цього, [PERSON] зареєстрований в спірній квартирі, незважаючи на наявність трьох судових рішень щодо визнання за [PERSON] права власності на квартиру та витребування її на його користь. В спірній квартирі також зареєстрований неповнолітній син [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Зазначеними діями відповідачі порушують права [PERSON] на здійснення свого права власності. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст..321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави. Відповідно до ст..2 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст..4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України та ч.2 ст. 4 Закону України Про заставу від 02.10.1992 року Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Частина 2 ст. 583 ЦК України та ч. З ст. 11 Закону України Про заставу встановлює, що Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право..., а також Заставодавцем при заставі майна може бути його власник, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно. Відповідач [PERSON] не є власником заставленого майна, а саме квартири [ADDRESS], і втратив право застави. Згідно п.2 ч.1 ст.593 ЦК України Право застави припиняється у разі:... втрати предмета застави, якщо заставодавець не змінив предмет застави. Частина 2 цієї статті встановлює, що У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Таким чином, право відповідача [PERSON] має бути припинено за рішенням суду, а Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції має внести відповідні дані до державного реєстру. Відповідно до ст. 5 Закону України Про іпотеку, предметом іпотеки можуть бути один або декілька обєктів нерухомого майна за таких умов: …нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа, організація. Статтею 17 вказаного Закону передбачені підстави припинення іпотеки, в тому числі й у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відповідно до ч. З ст. 215 ЦК України Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Оскільки позивач [PERSON] як інша заінтересована особа є власником спірної квартири [ADDRESS] на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, то ця квартира не може бути предметом вищевказаного іпотечного договору від 28.12.2007 року № 06/23/101/07-НВклн. Стаття 217 ЦК України визначає, що Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Тобто, у тих випадках, коли закону суперечать умови правочину, без яких він міг би існувати, то він є частково дійсним (у тій частині, яка відповідає закону). Таким чином, вищевказаний іпотечний договір від 28.12.2007 р. № 06/23/101/07-НВклн в судовому порядку має бути визнаний частково недійсним в частині предмету іпотеки. Відповідно до ст. 391 ЦК України Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки [PERSON] і його неповнолітній син [PERSON] зареєстровані у спірній квартирі позивача [PERSON], а це створює для нього перешкоди у користуванні власністю, вони підлягають зняттю з реєстраційного обліку на підставі ст..7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. Що стосується строку позовної давності, який просить застосувати представник АТ Дельта Банк, зазначаючи, що ще у 2010 р. позивачу було відомо про існування договору іпотеки і з цього року позивач мав право звернутись до суду з вимогою про визнання недійсним іпотечного договору, суд вважає, що строк не пропущено. Тільки у 2012 році рішенням Жовтневого райсуду м. Запоріжжя було визнано за [PERSON] право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті його матері, померлої у 2004 році. Але, знаходження квартири в іпотеці є перешкодою для позивача оформити своє право на підставі зазначеного рішення суду, а також виконати рішення суду стосовно витребування спірної квартири у [PERSON] На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, так як задоволення саме вказаних позовних вимог дає змогу захистити право власності позивача і виконати рішення Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 04.12.2012 р.

Outcome: approved