Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 18100,40 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з працював до 21.09.2015 року в ПАТ «Азовзагальмаш», в цеху № 168. 21.09.2015 року був звільнений у звязку з виходом на пенсію. Роботодавець при звільненні не провів повний розрахунок. Позивач у судовому засіданні не був присутній, надав суду заяву про підтримання позовних вимог, наполягав на їх задоволенні, просив справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надіслав до суду заперечення на позов, позовні вимоги визнав частково, а саме в частині заборгованості по заробітній платі у розмірі 18100,40 грн. Також зазначив, що в останній робочий день позивач не працював, у звязку із чим визнав позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку лише з моменту звернення до суду. Взадоволені інших позовних вимог просив відмовити. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач до 21.09.2015 року,\~ працював у ПАТ «Азовзагальмаш». 21.09.2015 року був звільнений згідно зі ст. 38 КЗпП України у звязку з виходом на пенсії на підставі наказу № 39 від 21.09.2015 року Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Відповідно до вимог\~ст. 94 КЗпП України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вигляді, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до вимог\~ст. 47 КЗпП України\~роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від\~\~підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При звільненні позивачу [PERSON]\~\~не було\~\~виплачено остаточного розрахунку, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по заробітній платі в розмірі 18100,40 грн., що не заперечується відповідачем, підтверджується довідкою та стягується на користь позивача дана сума з відповідача. \~Відповідно до\~ст.117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно з п.20\~Постанови від 24 грудня 1999 року № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно\~ постанови КМУ №100 враховуються число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком, при цьому\~ст. 117 КЗпП України\~передбачає виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто враховують саме календарні дні. Зі справи вбачається, що позивач був звільнений з підприємства 21.09.2015 року. На час звільнення відповідач перед позивачем мав заборгованість по заробітній платі, яка утворилась з лютого 2015 року по вересень 2015 року, що підтверджується довідкою підприємства. Загальна сума заборгованості по заробітній платі складає 18100,40 грн. В день звільнення заборгована сума по заробітній платі не була виплачена та не сплачена на час розгляду справи і ці обставини відповідач не оспорював. З матеріалів справи також вбачається, що в день звільнення позивач не працював, що підтверджується табелем обліку робочого часу. Позивач не надав суду доказів того, що він звертався із заявою до відповідача про виплату йому заборгованої суми заробітної плати. З позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі позивач звернувся 17.11.2015 року. За таких обставин з урахуванням положень ст.ст.116, 117 КЗпП України, позивач має право на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 17.11.2015 року по день ухвалення рішення, оскільки з вини відповідача заборгованість по заробітній платі позивача не погашена на цей час і доказів про сплату заборгованості відповідачем не надано. Відповідно до наданого відповідачем графіку №1 для працюючих в одну зміну з робочим днем тривалістю 8,2 години середньостатистична кількість робочих днів позивача за період з 17.11.2015 року по 24.12.2015 року (включно) складає 28 робочих днів і за цей час з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно наданого відповідачем розрахунку середньоденна заробітна плата позивача складає 140,06 грн. (а.с.22). З урахуванням наведеного з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.11.2015 року (з дня подачі позовної заяви до суду) по 24.12.2015 року (день ухвалення рішення) у розмірі 3921,68 грн. (28 дн. Х 140,06грн.), оскільки невиплата позивачу заробітної плати мала місце з вини відповідача. Підстав для стягнення середнього заробітку з дня звільнення по день звернення до суду не має, оскільки позивач в день звільнення не працював та не надав суду доказів, що він звертався на підприємство із заявою про проведення розрахунку до виникнення спору в суді. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Апеляційного суду Донецької області від 28.07.2015 року по цивільній справі №264/1588/15-ц (22-ц/775/744/2015 (м)). Зважаючи на те, що позивач на підставі пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, в силу положень частини третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial