Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та відповідачем [PERSON] 20 липня 2007 року було укладено кредитний договір № 31-К.02/20/07/07, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 100 000 доларів США 00 центів, з кінцевим терміном повернення 19 липня 2012 року та зі сплатою відсотків у розмірі та на умовах визначеного п. 4.4.1 кредитного договору. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2011 року ухваленим у цивільній справі за позовом ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, позов було задоволено та стягнуто на користь ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» суму заборгованості за договором кредиту з врахуванням суми судових витрат у розмірі 1 113 683 гривні 83 копійки. Позивач зазначає, що відповідач продовжує користуватися кредитними коштами, а тому у зв'язку з цим йому було нараховано суму відсотків за користування кредитом за період з 01 березня 2011 року по 30 вересня 2012 року та пеню за період з 01 червня 2012 року по 30 травня 2013 року, у відповідності до п. п. 1.1, 6.7 кредитного договору № 31-К.02/20/07/07 від 20 липня 2007 року. З посиланням на правила ст. 625, 629 та умови кредитного договору № 31-К.02/20/07/07 від 20 липня 2007 року, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача відсотки за користування коштами позивача, як кредитодавця за період з 01 березня 2011 року по 30 вересня 2012 року у розмірі 193 164 гривні 35 копійок і пені за період з 01 червня 2012 року по 30 травня 2013 року у розмірі 28 660 гривень 30 копійок, а всього 221 824 гривні 65 копійок. Крім того, просив суд вирішити питання про судові витрати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в який зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України за згодою позивача провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 31-К.02/20/07/07 від 20 липня 2007 року. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2011 року ухваленим у цивільній справі за позовом ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, позов було задоволено та стягнуто на користь ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» суму заборгованості за договором кредиту з врахуванням суми судових витрат у розмірі 1 113 683 гривні 83 копійки. Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 6.7 Кредитного договору № 31-К.02/20/07/07 від 20 липня 2007 року, строк дії даного договору встановлюється з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань по ньому. Відповідно до п. 5.3 Кредитного договору № 31-К.02/20/07/07 від 20 липня 2007 року, у випадку порушення позичальником строків виконання грошових зобов'язань, передбачених даним договором, позичальник сплачує на користь банку суму заборгованості з врахуванням індексу інфляції у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України. Розмір відсотків, які стягуються у порядку дії ст. 625 Цивільного кодексу України, встановлюється відповідно до п. 1.1 цього договору. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № 31-К.02/20/07/07 від 20 липня 2007 року, розмір процентів за користування кредитними котами встановлений у розмірі 15 % річних, а відповідно до п. 5.1 Кредитного договору № 31-К.02/20/07/07 від 20 липня 2007 року, розмір пені встановлений на рівні подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент, від суми простроченої заборгованості за кожний день прос рочки. З матеріалів розрахунку, наданого представником позивача в додатку до позовної заяви вбачається, що позивачем було нарахована відповідачу відсотки за користування коштами позивача за період з 01 березня 2011 року по 30 вересня 2012 року у розмірі 193 164 гривні 35 копійок і пені за період з 01 червня 2012 року по 30 травня 2013 року у розмірі 28 660 гривень 30 копійок, а всього 221 824 гривні 65 копійок. Таким чином, аналізуючи вищезазначені періоди та ставки розрахунку процентів за користування кредитом і розмір пені, виходячи з системного аналізу вказаних правових норм у сукупності з проаналізованими матеріалами справи, суд бере до уваги та погоджується з позицією позивача, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача суми процентів річних від простроченої суми у розмірі 193 164 гривні 35 копійок за весь час прострочення та суми пені в межах нарахувань в один рік, що прямо передбачено правилами статті 258 Цивільного кодексу України, яка регламентує спеціальну позовну давність. Задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд бере до уваги наявність того факту, що відповідачем не повернуто ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» суму грошового зобов'язання за Кредитним договором № 31-К.02/20/07/07 від 20 липня 2007 року і покладає в основу мотивування рішення суду розрахунок суми заборгованості, наданий позивачем, вважаючи його вірним і таким, що доводиться матеріалами справи. Суд дійшов висновку, що посилання позивача на наявність підстав для задоволення позовних вимог є правомірними і в конкретному випадку такі посилання в розумінні системного аналізу статті 625 ЦК України, умов укладеного Кредитного договору № 31-К.02/20/07/07 від 20 липня 2007 року у сукупності з аналізом наданих доказів, що були ретельно досліджені та перевірені судом, надають суду можливість дійти переконливого висновку, що позов ґрунтується на вимогах Закону та є таким, що пред'явлений за наявності вірних правових підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного-процесуального кодексу України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача 2 218 гривень 25 копійок судового збору.

Outcome: approved