Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №2-107-831-2-15-Г (з ануїтетними платежами) від 04 вересня 2015 року у сумі 14222 гривні 15 копійок та витрати по оплаті судового збору, сплачені за подання позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між ним та відповідачем 04 вересня 2015 року був укладений кредитний договір №2-107-831-2-15-Г (з ануїтетними платежами), за яким остання отримала кредит у розмірі 10 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,9 % річних на строк з 04 вересня 2015 року до 02 вересня 2016 року. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 01 листопада 2016 року за нею утворилася заборгованість у розмірі 14222 гривень 15 копійок, яка складається з суми залишку заборгованості за кредитом у розмірі 8413 гривень 39 копійок, суми залишку нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом у розмірі 13 гривень 95 копійок, суми залишку нарахованої та несплаченої комісійної винагороди у розмірі 1294 гривень 81 копійки, а також штраф за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 4500 гривень. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст. 122 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 04 вересня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Мегабанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2-107-831-2-15-Г (з ануїтетними платежами), відповідно до умов якого, банк зобов'язався надати у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 10000 гривень на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання на строк до 02 вересня 2016 року зі сплатою відсотків у розмірі 12,9% річних, а позичальник зобов'язався використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити комісійні винагороди та виконати всі інші зобов'язання згідно з договором. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зазначеному кредитному договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилася і згодна з умовами та правилами надання банківських послуг, а також з Графіком погашення заборгованості за кредитом та процентами, який є Додатком №1 до кредитного договору №2-107-831-2-15-Г (з ануїтетними платежами) від 04 вересня 2015 року, Додатком до кредитного договору №2-107-831-2-15-Г (з ануїтетними платежами) від 04 вересня 2015 року, в яких остання також поставила свій підпис. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав у повному обсязі та 04 вересня 2009 року видав через касу банку відповідачу кредитні кошти у розмірі 10000 гривень. Відповідно до п. 3.2.1 зазначеного кредитного договору, позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі до 16-00 години 02 вересня 2016 року. Відповідно до п. 3.2.3 договору, позичальник зобов'язався своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі та відповідні комісійні винагороди за договором Відповідно до п. 6.3 договору, позичальник зобов'язався у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів сплатити штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту. Судом встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, що відповідач допустив порушення грошового зобов'язання за кредитним договором щодо погашення кредиту, процентів за користування кредитом у встановлені договором порядку та строки, у зв'язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість за кредитом, у зв'язку з чим станом на 01 листопада 2016 року за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 14222 гривень 15 копійок, яка складається з суми залишку несплаченого кредиту у розмірі 8413 гривень 39 копійок, суми залишку несплачених процентів у розмірі 13 гривень 95 копійок, суми залишку несплаченої комісійної винагороди у розмірі 1294 гривень 81 копійки. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до п. 6.3 договору, позичальнику нарахована сума неустойки - штраф за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 4500 гривень. Судом встановлено, що на час розгляду справи у суді відповідачем не була погашена вказана сума заборгованості. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про звернення відповідача до банку із заявою про припинення дії договору або про його розірвання, а також про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача складає 14222 гривень 15 копійок. Згідно меморіального ордеру №1396-5 від 07 лютого 2017 року позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 гривень. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved