Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та, водночас, призначити опікуном останніх їх бабусю - [PERSON] . В обґрунтування даного позову позивач посилається на те, що, відповідачка, яка по відношенню до дітей є одинокою матір`ю, батьківської турботи до дітей тривалий час не виявляє, від виховання дітей ухиляється, на підставі чого, діючи в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вважає необхідним позбавити відповідачку батьківських прав, призначити опікуном дітей їх бабусю, та стягувати з відповідачки аліменти на користь опікуна на утримання дітей до їх повноліття. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на позов, у якому зазначила про те, що позов визнає. третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] в судовому засіданні суду зазначила про те, що, є матір`ю відповідачки та бабусею малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тривалий час відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, тому, фактично вона особисто опікується дітьми, та їх утримує. Залучений судом до участі у справі прокурор в судовому засіданні зазначив про те, що, позовні вимоги позивача вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач свої батьківські обов`язки не виконує, здоров`ям дітей не цікавиться. Відповідно до положення ст.171 СК України, думка дітей через їх вік з`ясована не була. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно Актових записів про народження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відомості про батька дітей (кожного) записано зі слів матері відповідно до ст.135 СК України. Згідно довідки про реєстрацію та склад сім`ї, наданої 18.09.2018р. ТОВ «ЄРЦ КП», малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є зареєстрованими та мешкають за місцем проживання їх бабусі - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації, наданої на запит суду Кам`янським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Центру з 30.06.2017р. по 27.12.2017р. та з 27.08.2018р. по 26.10.2018р., під час якого з відповідачкою було проведено соціально-педагогічну роботу, оскільки остання залишила дітей, якими опікувалась їх бабуся, [PERSON] . Згідно довідки, наданої КЗ «Кам`янська міська лікарня №1» ДОР, відповідач [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Згідно інформації, наданої КНП КМР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» на запит Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, лікуванням та профілактикою здоров`я малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] займається їх бабуся - [PERSON] , оскільки місце знаходження матері дітей невідомо. Згідно Висновку, наданого Органом опіки та піклування адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, останній дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до її малолітніх дітей, оскільки остання свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, батьківської турботи до дітей не виявляє, життям дітей не цікавиться. Встановлені судом вищевказані обставини, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положення ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Згідно ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно роз`яснень, наданих у п.16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно роз`яснень, наданих у п.17 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Як встановлено судом, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності хронічного алкоголізму чи наркоманії, або душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання відповідачки [PERSON] . Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, протягом тривалого часу відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а саме: батьківського піклування та батьківської турботи до дітей не виявляє; станом здоров`я дітей не цікавиться; фізичний та моральний розвиток дітей не підтримує; необхідних умов для навчання та проживання дітей не забезпечує; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання дітьми освіти. Дослідивши, таким чином, докази, наявні в матеріалах справи, та, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про те, що дійсно мали місце обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених ним позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав. Встановивши, таким чином, факт самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про те, що, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст.63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Згідно ст.64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Згідно Висновку, наданого Органом опіки та піклування адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, наказом начальника Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] тимчасово влаштовано до родини бабусі - [PERSON] , яка має всі правові підстави бути опікуном дітей. Таким чином, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про те, що, висновок органу опіки та піклування щодо призначення [PERSON] . опікуном малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є обґрунтованим, та таким, що не суперечить інтересам дітей. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині призначення [PERSON] опікуном малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підставі викладеного, суд, враховуючи передбачений ст.180 СК України обов`язок батьків утримувати дитину та, положення ст.182 СК України,

Outcome: approved