Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в розмірі 226729,10 грн. Посилався на те, що 06.03.2013р. між сторонами був укладений договір позики, згідно якого позивач надав [PERSON] позику у сумі 18200 доларів США строком до 01.07.2013р., але зобов'язання за договором [PERSON] не виконав, чим порушив права позивача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, а відповідач позов не визнав та стверджував, що розписка написана не ним. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з розписки (а.с.4) та пояснень представника позивача, 10.03.2015 року між сторонами був укладений договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу кошти в українській та іноземних валютах, а саме: 5125 грн., 3478 доларів США (еквівалент у гривні складав 3478 дол. США * 21,735 грн.= 75594,33 грн.) та 200 Євро (еквівалент у гривні складав 200 євро * 23,604 грн.= 4720,8 грн.), а всього 85 440,13 грн. Термін повернення коштів визначений до 07 квітня 2015 року. Згідно пояснень представника позивача, у вказаний строк відповідач борг не повернув. Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи те, що боржник [PERSON] прострочила виплату боргу за договором позики, то останній повинен відповідати перед позивачем за завдані простроченням збитки. У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що заборгованість відповідача станом на 23.07.2015р. складала 85440,13шрн., то за 108 днів прострочення 3 % річних будуть складати 758,42грн. Крім того, п. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув у визначений договором строк кошти, то з останнього підлягає стягненню сума процентів за період з 11.03.2015р. по 23.07.2015р. у розмірі 9480,34 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 85440,13грн. основного боргу, 758,42грн. трьох процентів річних та 9480,34 грн. процентів, а всього 95678,89 грн. При цьому, суд не приймає тверджень відповідача щодо того, що розписка написана та підписана не ним, оскільки ці твердження повністю спростовуються висновком експертів від 18.05.2016р. № 1634/16-32 (а.с.33-36), з якого вбачається, що рукописний текст розписки від 10.03.2015р. а також підпис, який міститься нижче основного тексту розписки виконано [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати в сумі 956,78 грн.(а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved