Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, якою просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № BLаЖГА00083215 від 04.10.2011 року у розмірі 191242,10 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 04.10.2011 року між сторонами укладено вказаний кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 23500 грн. на строк до 04.10.2014 року, процентна ставка за договором встановлена на рівні 15 % річних, також щомісяця нараховується комісія у розмірі 1,75% від суми кредиту. У звязку із неналежним виконанням умов договору, станом на 04.08.2015 року за відповідачем мається заборгованість у розмірі 191242,10 грн., з яких: - прострочена сума кредиту 20272,40 грн., - прострочені відсотки 10129,41 грн., - комісії 12337,50 грн., - плата за пропуск платежів 148502,79 грн. У судове засідання сторони не зявились, представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Про причини неявки відповідача суд не повідомлено, від неї надійшла заява про розстрочку боргу у звязку із проходженням лікування. Вказану заяву суд розцінює як фактичне визнання позову, разом із тим, розглядає справу відповідно до вимог Закону. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву частково у звязку із наступним. Так, судом встановлено, що 04.10.2011 року між сторонами укладено вказаний кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 23500 грн. на строк до 04.10.2014 року, процентна ставка за договором встановлена на рівні 15 % річних, також щомісяця нараховується комісія у розмірі 1,75% від суми кредиту. Графік погашення заборгованості визначений договором (а.с. 5-14). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, згідно ст. 525 ЦК України, не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У звязку із неналежним виконанням умов договору, станом на 04.08.2015 року за відповідачем мається заборгованість у розмірі 191242,10 грн., з яких: прострочена сума кредиту 20272,40 грн., прострочені відсотки 10129,41 грн., комісії 12337,50 грн., плата за пропуск платежів 148502,79 грн. (а.с. 23). Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-XII умови угоди є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону). Договір кредитування фізичних осіб є за своїм характером споживчим, що підтверджується і тлумаченням Верховного Суду України, наведеному в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Пеня у даному зобов'язанні нарахована таким чином, що сума пені перевищує суму боргу за кредитом та відсотками, що є очевидним порушенням принципу добросовісності, оскільки сума штрафних санкцій майже вдвічі більша за суму заборгованості за кредитом та відсотками. Тому суд, користуючись правом, наданим йому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір пені та штрафу, що підлягає стягненню, до 10000,00 грн. Що стосується клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення, суд вважає необхідним відмовити у його задоволенні, оскільки наведені відповідачем підстави в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial