Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Концерну «Військторгсервіс» МОУ про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, який становить у сумі 17484 грн. 60 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03.09.2013 р. із відповідача на його користь стягнуто заборгованість із заробітної плати у сумі 12955,71 грн., середньомісячний заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати станом на 03.09.2013 р. у сумі 55700,94 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5245,38 грн. У добровільному порядку рішення суду відповідачем не виконано, тому 27.09.2013 р. позивач звернувся із заявою про примусове виконання рішення суду до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві. 11.12.2013 р. наведене вище рішення суду виконане у примусовому порядку. 30.01.2014 р. [PERSON] звернувся до відповідача з письмовою заявою стосовно виплати середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, а саме, з 03.09.2013 р. по 11.12.2013 р., на що жодної відповіді не отримав. Сторони у судове засідання 10.10.2014 р. не з'явились. 25.06.2014 р. уповноважений представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її особистої участі, позовні вимоги довірителя підтримала повністю з підстав, викладених у позові та просила задовольнити. Від представника відповідача Коцюби А.С. до суду надійшло заперечення, згідно якого заявлені [PERSON] позовні вимоги відповідачем визнано частково. Враховуючи, що у матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін, розгляд справи відбувся за їх відсутності, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ст.ст. 158, 169, 197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Згідно норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Богунського районного суду м. Житомира під № 295/4038/13-ц від 03.09.2013 р. із відповідача на користь позивача стягнуто 77402,03 грн., з яких: заборгованість із заробітної плати у сумі 12955,71 грн., середньомісячний заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати станом на 03.09.2013 р. у сумі 55700,94 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5245,38 грн., компенсацію за завдану маральну шкоду у сумі 500,00 грн., а також понесені на правову допомогу витрати у сумі 3000,00 грн. /а.с. 5-7/ Відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З метою виконання вказаного рішення, 20.09.2013 р. Богунським районним судом міста Житомира було видано виконавчий лист, а 30.09.2013 р. ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим листом. /а.с. 8/ Рішення суду від 03.09.2013 р. фактично виконано відповідачем 11.12.2013 р., що підтверджується довідкою ЖВ ПУАТ «Фідобанк» від 17.01.2014 р., згідно якої на поточний рахунок позивача відповідачем перераховано кошти у сумі 77402,03 грн. /а.с. 4/ 30.01.2014 р. позивачем направлено лист до відповідача щодо виплати середнього заробітку за час затримки виплати зарплати у період з 03.09.2013 р. по 11.12.2013 р., проте, відповіді не отримано. /а.с. 3/ Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник чи уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У відповідності до роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Крім того, згідно рішення № 4-рп/2012 Конституційного Суду України від 22.02.2012 р. у справі № 1-5/2012 положення ч. 1 ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Враховуючи викладене, час затримки виплати середнього заробітку з часу винесення рішення суду 03.09.2013 р. по день фактичного розрахунку 11.12.2013 р. становить 70 днів, а середньоденна заробітна плата визначена у вищезгаданому рішенні суду складає 249,78 грн., а тому на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 17484 грн. 60 коп. При цьому, згідно до норм ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Задовольняючи позов, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved