Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, в обґрунтування якого зазначив, що позивач та відповідача перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.05.1987 року по 13.03.2013 року. За час шлюбу [PERSON] та [PERSON] було придбано автомобіль марки Fiat, модель Doblo Panorama, реєстраційний номер [NUMBER]. Даний автомобіль було зареєстровано на ім'я [PERSON] 26.06.2013 року [PERSON] без згоди [PERSON] продала автомобіль за 74 000 гривень. Позивач просив суд стягнути з відповідача в рахунок компенсації вартості ? частини автомобіля марки Fiat, модель Doblo Panorama, реєстраційний номер [NUMBER] та судові витрати. У судове засідання представник позивача надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності, у разі неявки в судове засідання відповідача справу просила розглянути в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, тому суд, враховуючи вказані обставини та надане позивачем клопотання, вважає недоцільним подальше відкладання справи, та на підставі статті 169 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 травня 1987 року по 13 березня 2013 року, що підтверджується копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 32,36). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За час шлюбу позивачем та відповідачем було придбано автомобіль марки Fiat, модель Doblo Panorama, тип легковий/універсал-в, VIN -[NUMBER], об'єм двигуна 1368 см.куб., колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2007, дата реєстрації 23.05.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 34). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. 26.06.2013 року відповідач без згоди співвласника [PERSON] продала автомобіль третій особі за 74 000 гривень, що підтверджується договором № 216584 від 26.06.2013 року, обліковою карткою № 20600977 від 26.06.2013 року, договором - розрахунком серія ААВ №216584 від 26.06.2013 року (а.с. 33-35). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Оскільки судом було встановлено, що відповідач розпорядилась спільною сумісною власністю подружжя без згоди позивача, суд оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, приходить до виснновку, що відповідачем було порушено право позивача на отримання ? частини компенсації вартості автомобіля. З урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача грунтуються на законі і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення судових витрат, що складаються з витрат на сплату суми судового збору у розмірі 370 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved