Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб в якому він перебуває з відповідачкою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 07.11.1998 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилася дитина. Приблизно з 2007 року відносини поміж ними поступово почали погіршуватися через різні сімейно-побутові негаразди. З роками звичайні непорозуміння почали перетворюватися в серйозні конфлікти та їхнє життя з часом перетворилося на з'ясування стосунків один з одним. Сімейні конфлікти часто мали місце у присутності дитини, що негативно впливало на її розвиток. Він зрозумів, що їхня з відповідачкою сім'я перестала бути надійною та стабільною, вони з дружиною зовсім різні люди з протилежними поглядами та характерами. Спроби до примирення ні до чого не призводили. З 2009 року вони з дружиною лише офіційно проживали у одному приміщенні, але фактично подружні стосунки були поміж ними припинені та їх вже нічого не пов'язувало. 29 грудня 2012 року відповідачка забравши свої речі виїхала з місця його проживання, і з тих пір вони з нею бачаться вкрай рідко, проживають окремо один від одного. Кожен з них наразі проживає окремо, кожний окремо веде спільне господарство, а їхня сім'я розпалася та існує формально, оскільки вони з відповідачкою стали чужими людьми один одному. Після розірвання шлюбу їхня дитина залишатиметься проживати із матір'ю, але він залишає за собою право та обов'язок постійно бачитися з дитиною та приймати учать у її вихованні. Спору щодо спільного майна у них немає. Сторони в судове засідання не з'явилися, завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Позивач надав заяву в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Відповідно до заяви відповідачки вона не заперечує проти розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 07 листопада 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 895, під час якого у них народився син - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили з причини відсутності взаєморозуміння, різні характери та погляди на життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. Сторони спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, з грудня 2012 року проживають окремо, що також не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у зв'язку з чим примирення поміж ними неможливе. Спору про поділ майна між сторонами немає. Між ними досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу син залишатиметься й надалі проживати з матір'ю. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дітей, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved