Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, відповідно якої просив визнати за ним право власності на ? частину квартири 67 будинку 2 корпусу 1 на ж/м Тополь-3 в м.Дніпрі в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 12.09.2016 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 12.09.2016 року померла його матір [PERSON], яка була власником квартири на підставі двох свідоцтв, одне з яких не було належним чином зареєстровано в Реєстрі прав власності. Після смерті матері він прийняв спадщину, оскільки фактично проживав та був зареєстрований у спірній квартирі та звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Приватним нотаріусом [PERSON] видано йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], а саме: на ? частину квартири 67 будинку 2 корпусу 1 на ж/м Тополь-3 в м.Дніпрі та одночасно з цим, постановлено про відмову у посвідченні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу ? частку квартири, у звязку з тим, що її право не було зареєстровано належним чином. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, за обставин викладених у позові, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив вирішити спір згідно чинного законодавства. Третя особа у судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволенні позову не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] ([PERSON] після одруження) [PERSON]. /а.с.8-12/ 12.09.2016 року [PERSON] померла, про що свідчить досліджене свідоцтво про смерть серії І-КИ №710403. На момент смерті [PERSON] позивач проживав та був зареєстрований з 15.08.2000 року в одній з померлою квартирі: м.Дніпро, ж/м Тополь-3[ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.01.2000 року виконавчим комітетом міської ради народних депутатів, [PERSON] та [PERSON] були власниками квартири за адресою м.Дніпро, ж/м Тополь-3[ADDRESS], на умовах спільної сумісної власності. 19.09.2004 року [PERSON] отримала у спадщину ? частину квартири за адресою: м.Дніпро, ж/м Тополь-3[ADDRESS], у звязку зі смертю чоловіка [PERSON] та стала одноособовим власником вказаної квартири. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] від 31.03.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла 12.09.2016 року на ? частину квартири квартири за адресою: м.Дніпро, ж/м Тополь-3[ADDRESS] у звязку з тим, що право власності не зареєстровано в порядку ст.182 ЦК України. У звязку з відсутністю інших спадкоємців за законом та за заповітом (останній не складався), позивачем було притягнуто до участі у справі в якості відповідача територіальну громаду в особі Дніпровської міської ради, згідно до розяснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування». Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, свідоцтво про право власності на житло, видане 24.01.2000 року виконавчим комітетом міської ради народних депутатів не підлягало обовязковій державній реєстрації, у звязку з чим, державою визнається право померлої [PERSON] на ? частину спірної квартири. В той же час, видане померлій [PERSON] 19.09.2004 року свідоцтво про право на спадщину законом вже підлягало реєстрації в КП «ДМБТІ» ДОР, згідно вимог ст.182 ЦК України, однак, зареєстроване не було, що унеможливлює для позивача отримання свідоцтва право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на ? частину спірної квартири. Враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину за законом не отримав, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності за померлою на спадкове майно, вирішити цей спір у позасудовому порядку не вбачається можливим, позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved