Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, в якому посилаючись на те, що останній у нього 26 грудня 2013 року за письмовим договором позики взяв у борг 19000,00 грн., які зобовязувався повернути позивачу у строк до 20.01.2014 року, зазначаючи, що [PERSON] до цього часу кошти позивачеві не повернув, на багаточисельні прохання повернути кошти, [PERSON] ніяк не реагував, а згодом перестав відповідати на телефонні дзвінки. У звязку з чим просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг, з урахуванням відповідальності, встановленої ст. 625, 1050 Цивільного кодексу України, а саме: 19000,00 грн. суму основного боргу; 19000,00 - суму пені; 4706,48 - інфляційні втрати; 697,55 грн. три відсотки річних. Позивач та його представник подали заяву, в якій просили справу розглядати за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Приписами частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України встановлено, - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частина друга статті 625 цього ж Кодексу передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною третьою ст. 549 Цивільного Кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Приписами частини другої ст. 551 цього Кодексу встановлено, - якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором, або актом цивільного законодавства. Пунктом 3.3. договору позики укладеного 26 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем передбачено сплату пені позичальником з розрахунку 3% від вчасно неповернених сум позики за кожний день прострочення. Розпискою відповідача підтверджується факт, що останній 26 грудня 2013 року взяв в борг у позивача 19000,00 грн., які зобовязувався повернути до 20 січня 2014 року включно. У справі відсутні докази повернення цих грошей позивачу, тому, враховуючи, що відповідач своїх заперечень проти позову з доказами, які їх обґрунтовують, не надав, суд, перевіривши розрахунок загальної суми заборгованості, що наведені у позовній заяві, вважає позов [PERSON] обґрунтованим, який слід задовольнити в повному обсязі. Також відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на його користь слід стягнути понесені ним судові витрати, якими в даному випадку є судовий збір. На підставі ст. ст. 533, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved