Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн щомісячно на період навчання до 30 червня 2021 року, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу його батьків він проживає разом з матір`ю, яка не в змозі самостійно його утримувати. У зв`язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги, яку вспромозі і зобов`язаний надавати йому його батько - відповідач [PERSON] відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України. На цей час він навчається на 3 курсі Ніжинського агротехнічного коледжу за денною формою навчання за спеціальністю «Автоматизація та комп`ютерно-інтегровані технології» за держзамовленням. Стипендії він не отримує, а потребує допомоги для матеріальних потреб на: харчування, проїзд в громадському транспорті, придбання одягу та взуття, навчання в гуртках і секціях, тощо. [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, стан його здоров`я задовільний. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 17 липня 2020 року суд постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 06 серпня 2020 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що виходячи з прожиткового мінімуму для працездатної особи та враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, визнає заявлені до нього позовні вимоги [PERSON] частково в розмірі 567 грн 50 коп. щомісячно. При визначенні розміру аліментів просить суд врахувати, що він сплачує аліменти на користь [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] , та надає матеріальну допомогу непрацездатній за віком матері. Позивач не надав розрахунку витрат, пов`язаних з його навчанням у коледжі, а про придбання одягу і взуття він повинен піклуватися самостійно, так як є повнолітнім. Наскільки йому відомо, гуртки та секції [PERSON] не відвідує. В судовому засіданні позивач підтримав позов за викладених в ньому обставин. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити, пояснивши, що відповідач сплачує аліменти на їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1200 грн щомісячно і він спроможний надавати матеріальну допомогу на навчання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі навіть меншому за 2500 грн, але більшому ніж 567 грн 50 коп., оскільки відповідач є фізичною-особою підприємцем, перебуває в шлюбу, але інших дітей не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 20 листопада 1999 року по 10 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу відповідач та третя особа по справі мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач (а.с.3). Згідно довідки Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинського агротехнічного коледжу» від 30 червня 2020 року №363 [PERSON] навчається на третьому курсі Ніжинського агротехнічного коледжу на денній формі навчання за спеціальністю «Автоматизація та комп`ютерно-інтегровані технології» (а.с.8). Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч.1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем всупереч зазначених вимог закону не надано суду належних і допустимих доказів, що відповідач може надавати йому матеріальну допомогу на період його навчання у розмірі 2 500 грн. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач потребує матеріальної допомоги саме у розмірі 2500 грн, як зазначав у позові позивач. Отже, при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги передбачений ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2020 рік прожитковий мінімум на працездатну особу, який з 01 липня 2020 року становить 2197 грн, що відповідач сплачує аліменти на користь [PERSON] на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, а також те, що обов`язок по утриманню повнолітніх дітей на період їх навчання покладено на обох батьків, тому стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина у розмірі 1200 грн, на думку суду, буде достатнім та не поставить відповідача в скрутне майнове становище. Таким чином, за встановлених обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на період його навчання у розмірі 1200 грн щомісячно. З відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved