Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що ним на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в рахунок шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, сплачено на корись [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 18 000 гривень 00 копійок. Посилаючись на те, що відповідача постановою уповноваженого органу визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, на підставі статті 13 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з останнього на свою користь половину суми завданої ним матеріальної шкоди (а.с. 1 - 5). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Ухвалою судді від 12.04.2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ТОВ «Гвардія К» (а.с. 112). Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов у якому повідомив, що станом на дату ДТП він працював на посаді водія в ТОВ «Гвардія К» та, посилаючись на статтю 1172 ЦК України, просив відмовити у позовних вимогах до нього (а.с. 36 - 44, 94 - 97). Відповідач ТОВ «Гвардія К» отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. За умовами Полісу № АК 0958762 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.02.2017 року, укладеного між ПрАТ «СК «Євроніс Україна» та [PERSON] було застраховано належний страхувальнику транспортний засіб марки «Hyundai Tucson» державний номер [NUMBER] (а.с. 7). Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва Рибака М.А. від 27 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 761/46760/17 [PERSON] визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Вказані обставини щодо визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП за наслідками ДТП 12.12.2017 року на вулиці Льва Толстого в місті Києві за участю автомобіля марки «Hyundai Tucson» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] і автомобіля марки «Toyota Camry» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , - відповідач [PERSON] за змістом свого відзиву на позов визнав і не оспорив. Як наслідок, відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини вказаного ДТП, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Власник пошкодженого у вказаному ДТП автомобіля - [PERSON] в порядку і на умовах передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив ПрАТ «СК «Євроніс Україна» про дану ДТП та звернувся до нього із відповідними письмовими повідомленням і заявою № 16106 від 13.12.2017 року про виплату страхового відшкодування, надавши відповідні письмові документи, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 10, 11, 12). З копії страхового акту № 16106/18-Е від 07.02.2018 року вбачається, що вищевказана ДТП кваліфікована страховиком як страховий випадок у зв`язку з чим розраховано страхове відшкодування в сумі 18 200 гривень 00 копійок (а.с. 19, 20). На виконання вимог статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «Євроніс Україна» на користь [PERSON] сплачено страхове відшкодування в сумі 18 200 гривень 00 копійок, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 6255 від 07.02.2018 (а.с. 21). Відповідно до частини другої статті 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно із пунктом 38-1.1 статті 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Пунктом 13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. При укладенні договору страхування за Полісом № АК 0958762 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.02.2017 року, укладеного між ПрАТ «СК «Євроніс Україна» і [PERSON] , останньому, як пенсіонеру була надана пільга відповідно до пункту 13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак, у суду відсутні відомості про те, що відповідач, який на момент ДТП керував застрахованим транспортним засобом марки «Hyundai Tucson» державний номер [NUMBER] , є особою, яка належить до категорій громадян визначених наведеною нормою спеціального закону. У зв`язку з цим, слід зробити висновок, що на підставі пункту 38-1.1 статті 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то відповідач [PERSON] , як особа відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. При цьому, щодо визначення підстав майнової відповідальності відповідачів [PERSON] і ТОВ «Гвардія К», суд виходить з наступного. Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Норма пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, на яку посилається відповідач [PERSON] у своїх запереченнях на позов, передбачає, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Із наданої відповідачем [PERSON] на підтвердження своїх заперечень, копії його трудової книжки вбачається, що він дійсно у період часу з 01.04.2016 року по 30.04.2019 року, тобто станом на дату ДТП, перебував у трудових відносинах із ТОВ «Гвардія К» (а.с. 98). Натомість, під час розгляду справи, в супереч вимогам статей 76 - 84 ЦПК України, відповідачем [PERSON] не підтверджено відповідними належними письмовими доказами той факт, що на момент ДТП 12 грудня 2017 року він, як працівник ТОВ «Гвардія К» виконував свої трудові (службові) обов`язки. Отже, під час розгляду справи відповідачем [PERSON] , не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 - 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, - відповідач [PERSON] не довів ту обставину, на яку він посилається як на підставу своїх заперечень, а саме: обставину, що на момент ДТП 12 грудня 2017 року він, як працівник ТОВ «Гвардія К» виконував свої трудові (службові) обов`язки. Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі пункту 38-1.1 статті 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з відповідача [PERSON] , який є винним у вчиненні ДТП, на користь позивача слід стягнути половину суми страхового відшкодування в розмірі 9 100 гривень 00 копійок. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню щодо вимог до відповідача [PERSON] і, з цих же підстав, позовні вимоги до ТОВ «Гвардія К» задоволенню не підлягають. Також, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial