Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, мотивуючи його тим, що сторони уклали договір № б/н від 04.11.2011 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.07.2017 року, у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, у відповідача є заборгованість в загальному розмірі 49 835,31 грн., в тому числі: 4 499,10 грн. заборгованість за кредитом; 39 236,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 250 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 2 349,30 грн. (процентна складова). До цього часу заборгованість відповідачем не погашена. З зазначених підстав позивач звернувся до суду з цим позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в загальному розмірі 49 835,31 грн. та 1 600 грн. сплаченого судового збору (а.с.2-3). Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі по справі (а.с.3) надавши до суду відзив на позов. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно. До суду надала відзив та висловила думку про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою судді від 08.09.2017 року провадження по справі було відкрито. Ухвалою суду від 02.02.2018 року визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.03.2018 року закрито підготовче засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та є таким, що задоволенню підлягає частково. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір № б/н від 04.11.2011 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом як зазначив позивач у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами кредитного договору, кредитор прийняв на себе зобов'язання надати кредитні кошти позичальнику, в порядку визначеному в кредитному договорі. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші право чини. Згідно п.4 ч. І ст. 32 ЦК України фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років має самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім'я (грошовими коштами на рахунку). Згідно матеріалів справи до позовної заяви була додана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку від 04.11.2011 року відповідно до якої [PERSON] було відкрито банківський рахунок. Як зазначено у довідці про встановлення кредитного ліміту (яка додається) вперше кредитний ліміт відповідачці було встановлено 16.04.2013 року. Відповідно до ч.4 ст.32 ЦК України згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від будь-кого з батьків. У разі заперечення того з батьків з ким проживає неповнолітня особа. Правочин може бути здійснений з дозволу органу опіки та піклування. Тобто фактично користуватися кредитними коштами відповідачка почала з 17.04.2013 року, що також підтверджується випискою (яка додається). А отже, на момент початку самостійного користування кредитною карткою [PERSON] було вже вісімнадцять років. З позовними вимогами про визнання договору недійсним відповідач не зверталася. Доводи представника відповідача щодо застосування стоків позовної давності безпідставні. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Необхідно зазначити, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 06.2017 року, що підтверджується довідкою про видачу кредитних карт . Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 25.08.2017 року до спливу строку позовної давності. У зв'язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Відповідач отримувала кредитні кошти про що свідчить розрахунок заборгованості де зазначено, що відповідач сплачувала періодично борг за кредитним договором. Підпис відповідачки в анкеті на отримання кредиту про ознайомлення з умовами надання коштів та можливим нарахуванням процентів про порушення відповідальності відсутній, а тому банк не може вимагати стягнень за порушення зобов'язань. А анкеті заяві про отримання кредиту відсутні відомості про те яку картку отримала відповідач та про відповідальність яку вона повинна нести в разі порушення умов договору тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом, пені, комісії, штрафу. На підставі викладеного суд стягує з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 4499.10 грн. на користь позивача. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір в розмірі 1 600 грн.

Outcome: partial