Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом СТДВ «Гарантія», в якому зазначив, що 7 грудня 2011 року [PERSON], рухаючись на технічно справному автомобілі ВАЗ-2103, д/н [NUMBER], в напрямку смт. Пісочин по вул. Полтавський шлях у м. Харкові в районі будинку №1-Б, внаслідок необережності, не обравши безпечну швидкість руху та не впоравшись з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Черрі», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок неправомірних дій [PERSON], який грубо порушив вимоги п. п. 1.5 та 12.1 Правил дорожнього руху України, [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи №593/571-01 від 29.01.2012 р. були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров'я, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, переломів 6 та 7 ребер, закритого осколкового перелому стегнової кістки. За наслідками розгляду кримінальної справи стосовно [PERSON] було встановлено його вину у вчиненні вказаної ДТП та звільнено його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв'язку з передачею на поруки, тобто з нереабілітуючих підстав, крім того, визнаний винним відповідно у спричиненні потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень. Було встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ-2103, д/н [NUMBER], [PERSON] була застрахована у СТДВ «Гарантія» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА /6122767 від 19.07.2011 року, згідно якого шкода, заподіяна життю і здоров'ю потерпілого, підлягає відшкодуванню із ліміту розрахунку 100000,00 грн. Позивач зазначив, що внаслідок отриманих травм, він тривалий час вимушений був проходити тривале та болісне лікування, перебуваючи на стаціонарному лікуванні, яке коштувало дуже дорого, переніс дві операції, та по теперішній час перебуває під наглядом лікарів. Попереду тривалий, важкий та коштовний курс лікування, проте грошових коштів на оплату як лікування, так і на придбання ліків у нього немає. Внаслідок отриманих травм [PERSON] не в змозі був вести звичний для нього спосіб життя, цей факт викликав дуже сильні душевні страждання, оскільки його непокоїло подальше життя та неможливість отримувати належну повноцінну медичну допомогу. Розмір шкоди, заподіяної життю і здоров'ю потерпілому, пов'язаної з лікуванням внаслідок ДТП, складає 9827,53 гривень, що підтверджується виписними епікризами військово-медичного клінічного центру Північного регіону, листами непрацездатності, фіскальними чеками, квитанціями про сплату та рахунок-фактурами про придбання ліків, матеріалів та ін. Вказана шкода повинна бути відшкодована відповідачем у відповідності до вимог ст. ст. 22, 23, 24, 25, ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак страхова виплата ним дотепер не здійснена, на письмові запити не відповідають. Згідно ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати від шкоди заподіяної здоров'ю, що в цьому випадку складає 491,38 грн. Крім того, згідно п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач за порушення строків здійснення страхової виплати, повинен сплатити на користь позивача пеню у сумі 1758,72 грн. Позивач також зазначив, що йому було заподіяно значної моральної шкоди, завданої внаслідок відсутності коштів у зв'язку з невиплатою страхового відшкодування відповідачем, яка унеможливила отримання позивачем необхідної повноцінної медичної допомоги. Після отримання травми, він потребував повторної хірургічної операції, яка коштувала значних грошових коштів. Таким чином відсутність коштів на оплату лікування негативно вплинуло на реабілітацію та подальше лікування [PERSON], у зв'язку з чим у нього порушена опорно-рухова діяльність, що в свою чергу спричиняє постійний біль та страждання. Він втратив душевний спокій, оскільки лікарі, під наглядом яких він перебуває дотепер, не гарантують повного одужання за відсутності коштів на необхідне та повноцінне лікування. Моральну шкоду, заподіяну діями СТДВ «Гарантія» щодо невідшкодування шкоди, заподіяної життю і здоров'ю, [PERSON] оцінює у 60000 грн. В зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 9827,53 грн., моральну шкоду як потерпілому, що зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП, у розмірі 491,38 грн., пеню за порушення строків здійснення страхової виплати у сумі 1758,72 грн., а також моральну шкоду у розмірі 60000 грн. В судове засідання позивач з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні позовним вимогам. Представник відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши думку позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, 7 грудня 2011 року по вул. Полтавський шлях у м. Харкові в напрямку смт. Пісочин, в районі будинку №1-Б відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ-2103, д/н [NUMBER], та внаслідок необережності, не обравши безпечну швидкість руху та не впоравшись з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Черрі», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок зазначеного ДТП [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи №593/571-01 від 29.01.2012 р. були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров'я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, переломів 6 та 7 ребер, закритого осколкового перелому стегнової кістки. Дані факти підтверджуються постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 листопада 2012 року по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, згідно якої було встановлено його вину у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та звільнено його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв'язку з передачею на поруки, кримінальна справа припинена. У відповідності до вимог ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок або постанова суду, що набрали законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 листопада 2012 року по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ-2103, д/н [NUMBER], [PERSON] була застрахована у СТДВ «Гарантія» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/6122767 від 19.07.2011 року, згідно якого шкода, заподіяна життю і здоров'ю потерпілого підлягає відшкодуванню із ліміту розрахунку 100000,00 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування. Згідно ст. 979 ЦК України, ст. 16 ЗУ «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Як визначено у ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, потерпілих внаслідок ДТП. У відповідності до ст. 23 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок ДТП є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності; моральна шкода. Внаслідок отриманих травм, позивачеві було завдано матеріальну шкоду, пов'язану з лікуванням,, у розмірі 9827,53 грн., що підтверджується: виписними епікризами військово-медичного клінічного центру Північного регіону від 29.12.11 р. та від 22.02.2013 р. І.Х №2166, листами непрацездатності від 29.12.11 р. АВМ №122541, від 10.02.12 р. АВМ №122473, від 22.02.13 р. АВХ №928344, від 25.02.13 р. АВМ №085285, фіскальними чеками, квитанціями про сплату та рахунок-фактурами про придбання ліків, матеріалів та ін. (рахунок-фактура №15/19123 від 19.11.2011 року, №12/1212 від 12.12.2011 тощо). У відповідності до вимог ст. ст. 22-25 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказана шкода повинна бути відшкодована СТДВ «Гарантія», яке в добровільному порядку не відшкодовує шкоду [PERSON] Як визначено у ст. 20 ЗУ «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати шляхом сплати неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначений умовами договору або законом. Відповідно п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки заяву про страхове відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я у зв'язку з лікуванням до відповідача [PERSON] було подано 15 квітня 2013 року, то відповідно виплати повинні були здійснені до 14 червня 2013 року. Таким чином з 14.06.2013 року по теперішній час триває прострочення страхового відшкодування в загальній кількості 284 дні, у зв'язку з чим розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 9827,53 X 26%/365 X 284=1758,72 грн. Крім того, згідно ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати від шкоди, заподіяної здоров'ю. Таким чином розмір моральної шкоди, що підлягає сплаті [PERSON] страхувальником - СТДВ «Гарантія» складає 491,38 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення на його користь шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, пов'язану з лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди як потерпілому, що зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП, пені за порушення строків здійснення страхової виплати такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (втому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Як зазначено у п. 5.1 листа Міністерства юстиції України 13.05.2004 року №35-13/797, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, з'ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи те, що позивачем не надано достатніх документальних підтверджень про нанесену йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду та про витрати, понесені у зв'язку із цим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення судом вимоги про компенсацію моральної шкоди в розмірі 600000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial