Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію за період з березня 2016 р. по березень 2018 року у розмірі 3300,29 гривень, посилаючись на те, що відповідачем в період з березня 2016 року і по теперішній час не сплачується рахунки за спожиту електричну енергію в результаті чого утворилася заборгованість. Відповідно п.35 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року та іншими нормативно-правовими актами енергопостачальник має право відключити побутового споживача у разі порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію, на підставі цього 26.01.2018 року відповідачу було припинено постачання електричної енергії, однак незважаючи на це, станом на сьогоднішній день заборгованість не сплачена, у звязку з чим подано позовну заяву до суду. Ухвалою судді від 13.04.2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Дій, визначених ст.178, ч.7 ст.279 ЦПК України сторонами не вчинено. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання, з огляду на ст.128 ЦПК України, був повідомлений належним чином,про належний виклик свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», а також оголошення Прилуцького міськрайонного суду про виклик до суду від 03 травня 2018 року розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет pr.cn.court.gov.va. У зв'язку з цим, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ «Чернігівобленерго» є постачальником електричної енергії в Чернігівській області відповідно до ліцензії АГ №500368 від 19.05.2011 року (а.с.4). З обігових відомостей убачається, що позивачем за адресою: [ADDRESS], відкрито особовий рахунок № 123/41 на ім'я відповідача, за період з березня 2016 р. по 01.03.2018 р. заборгованість за спожиту електроенергію складає 3 300,29 гривень (а.с.7,8). Відповідно до п. 2, п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року за № 1357, (з наступними змінами) (далі ПКЕЕН), побутовий споживач - фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником; споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Як вбачається з розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію по особовому рахунку 123/41 абонента [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , загальна сума боргу за період з березня 2016 року по березень 2018 року включно складає 3300,29 грн. (а.с.7,8). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків. Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 30.10.2013 року по справі №6-56 цс13, споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 3300,29 грн., а також понесених судових витрат у розмірі 1762 грн., є правомірною та підлягає задоволенню.

Outcome: approved