Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та привал надання продукту кредитних карт від 29.11.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4 762, 06 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З моменту отримання кредиту та по теперішній час відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь кредитну заборгованість у розмірі 9 144, 87 грн. та судові витрати в розмірі 243, 60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Причину своєї неявки не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 29.11.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно якому остання отримала кредит в сумі 4 762, 06 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст.ст.625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Згідно п.1.1.5.32 Умов надання кредиту фізичним особам, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.11.2012 року, внаслідок чого станом на 11.02.2014 року заборгованість за кредитом складає 4 762, 07 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом складає 582, 02 грн., штраф за п.п. 2.2. Генеральної угоди складає 2 889, 12 грн., суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 8 233, 21 грн. на користь позивача. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вимоги позивача про стягнення штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 411, 66 грн. (процентна складова) не підлягають задоволенню з огляду на таке. Позивач в своєму позові просив застосувати до боржника подвійну цивільну-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечать вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що відповідач ухиляється від добровільної вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що вона підлягає стягненню у примусовому порядку. Таким чином, із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість в загальній сумі 8 233,21 грн. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial