Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, яким остаточно просить стягнути із відповідача на свою користь суму основного боргу в розмірі 134850грн., а також судові витрати та витрати на правову допомогу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.03.2010 [PERSON] надав [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно 134850грн. на день звернення до суду, під 3 % на місяць, гроші зобов'язався повернути за вимогою. Однак відповідач свої зобов'язання не виконав. Відповідач має перед ним заборгованість в сумі 134850грн., а тому, просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану суму та понесені по справі витрати. Від представника відповідача - адвоката [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, надійшли заперечення на позов, у яких останній просив залишити позовну заяву без розгляду, оскільки позивачем не долучено до матеріалів справи доказів, які б підтверджували факт направлення вимоги на адресу відповідача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні з вимогами позову не погодився повністю, просив застосувати позовну давність, оскільки із показів позивача перша вимога останнього про повернення боргу мала місця у січні 2014, а відповідач останній раз віддав кошти у березні 2010. Відповідач в судовому засіданні підтримав отримання ним 10.03.2010 від [PERSON] 5000 доларів США, про що склав розписку, а також зазначив, що позивачу протягом декілька років повертав борг частками по 150 доларів США, а всього 6350 доларів США, тому вважає зобов'язання за борговою розпискою виконаними, просить у задоволені вимог позову відмовити. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, вислухавши сторони, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Так, відповідно до копії розписки, яка міститься в матеріалах справи, 10 березня 2010 року [PERSON] отримав у позику грошові кошти у розмірі 5000 доларів США під 3 % річних у [PERSON] до вимоги (а.с. 4). Взяті на себе зобов'язання відповідач належним чином не виконав і не повернув позивачу 5000 доларів США, що становить 134850 грн. на день звернення до суду, відповідно до розрахунку наданого позивачем. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Правовідносини, що склалися між сторонами у зв'язку з передачею грошей відповідають умовам договору позики. Дані правовідносини врегульовані ст.ст. 23, 526, 527, 530, 532, 533, 545, 610, 611, 1046-1050 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене та виходячи з того, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача 134850,00 грн. боргу, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того факту, що сума боргу повернута позивачу, а саме розписки про виконання зобов'язання належним чином, копій квитанцій про перерахування коштів на рахунок позивача. Також необхідно зазначити, що сама розписка про надання грошових коштів відповідачу також не містить напису про виконання відповідачем відповідного грошового зобов'язання, а отже можна дійти висновку про те, що основна сума боргу позивачу не повернута. Далі, відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналися або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч.ч.1,5 ст. 261 ЦК України). Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги. Після переривання перебігу позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ст. 264 ЦК України). Як вбачається із пояснень сторін відповідач протягом близько трьох років частково повертав основний борг, а як вважав позивач, повертав суму процентів, зі слів останнього з остаточною вимогою щодо повернення боргу звертався у 2014, а відповідачем жодним доказом не підтверджено взагалі часткове повернення боргу, у суду відсутні належні та переконливі докази наявності останньої вимоги, тому у суду відсутні підстави для застосування позовної давності. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору. Суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача понесені витрати на правову допомогу, оскільки з боку позивача взагалі не зазначено розмір таких витрат і жодним доказом не підтверджено наявність таких витрат. Отже, вимоги позову підлягають частковому задовленню. На підставі викладеного,

Outcome: partial