Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що між позивачем та відповідачем як фізичною особою-підприємцем 22 січня 2013 року був укладений договір оренди нерухомого майна: будівель загальною площею 73,45 кв.м., загальною площею 228,86 кв.м. 30 жовтня 2015 року внесений запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності [PERSON] Орендоване нерухоме майно належить до комунальної власності і передавалось для ведення діяльності з вирощування грибів. Об'єкт оренди переданий 22 січня 2013 року. Загальна вартість майна становить 22900 грн. Розмір орендної плати, визначений договором, складає 250 грн. без ПДВ за базовий місяць, за кожний наступний місяць підлягає коригуванню на індекс інфляції. Умовами договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем самостійно або стягується орендодавцем з урахуванням пені в розмірі подвійної ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі несплати заборгованості з орендної плати загалом не менше, ніж три місяці поспіль, орендар повинен сплатити штраф у розмірі 30% від суми заборгованості. 25 січня 2016 року відповідачу направлено претензію щодо сплати заборгованості та акт перевірки дотримання умов договору, на що відповідач відповіді не надав, порушення не усунув, заборгованість не сплатив. Просив стягнути з відповідача суму боргу в сумі 86006,35 грн., пеню у розмірі 1124,36 грн., 3% річних в сумі 232,25 грн., штрафні санкції в розмірі 2169,94 грн., судовий збір в сумі 1378 грн. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали повністю. Крім того, суду пояснили, що намагались у позасудовому порядку врегулювати спір з відповідачем. Законні підстави для звільнення відповідача від сплати орендної плати за об'єкти, розташовані за межами зони проведення антитерористичної операції, відсутні. Із зустрічним позовом не погодились повністю. Подали до суду письмові заперечення, у яких зазначили наступне. Укладений договір відповідає вимогам законодавства, договір оренди [PERSON] укладений ще у 2006 році, а зі зміною Порядку оренди державного та комунального майна відбулась зміна тексту договору, договір був переукладений. Сторони досягли домовленості щодо істотних умов договору та підписали текст договору. Позивачем за зустрічним позовом не надано доказів на підтвердження вчинення правочину під впливом обману. Стосовно посилань на те, що через відсутність правовстановлюючих документів орендар не міг провести до приміщень електрику, воду, зазначили, що жодного звернення зі сторони [PERSON] до Сумської райради з цього приводу не надходило. Підтверджуючими документами перебування вказаного майна у Сумської райради є акти приймання-передачі від 17 серпня 2006 року приміщень з балансу Державної лікарні ветеринарної медицини Сумського району на баланс Сумської райради. Майно належить до комунальної власності громади. Орендар до цього часу не звернувся до районної ради з питання припинення договору, не склав акт про приймання-передавання майна, обов'язок по складанню якого покладається саме на нього. Первісний позов підтримали, а у задоволенні зустрічного просили відмовити. Представник відповідача з первісним позовом не погодилась, підтримала зустрічний позов [PERSON] до Сумської райради про визнання договору оренди недійсним. У зустрічному позові [PERSON] просив визнати договір оренди нерухомого майна, укладений у січні 2013 року, з наступних підстав. На підставі укладеного у 2013 році між сторонами договору оренди ним до березня 2014 року була сплачена орендна плата в загальній сумі 3784,31 грн. Ним було з'ясовано, що передане в оренду майно не належить орендодавцеві на праві власності, а передавалось в управління. Через вказану обставину він не міг належним чином користуватись предметом оренди, це не давало можливості провести до приміщень електрику, воду, тощо. Право передачі майна в оренду має власник або особа, якій належать майнові права. Позивачем його введено в оману шляхом замовчування вказаної обставини. Просив визнати договір оренди нерухомого майна недійсним та стягнути на його користь 7568,72 грн. збитків, завданих у зв'язку з вчиненням договору. У судовому засіданні представник відповідача пояснила, що відповідач орендну плату сплачував до березня 2014 році, потім був мобілізований, подав заяву про звільнення від орендної плати, однак його заява розглянута не була. Усно звертався з приводу оформлення правовстановлюючих документів на орендовані приміщення, однак йому лише обіцяли це зробити, але фактично це не виконано і на момент укладання договору оренди відповідачу не було відомо про відсутність правовстановлюючих документів, про це він дізнався лише у 2014 році. Вказане є порушенням прав орендаря. Просила у задоволенні первісного позову відмовити, задовольнивши зустрічний позов. Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 січня 2013 року між Сумською райрадою в особі голови райради та фізичної-особи підприємця [PERSON] укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Сумського району (нова редакція). Предметом оренди стали: одноповерхова нежитлова будівля загальною площею 73,45 кв.м. та одноповерхова нежитлова будівля загальною площею 228,86 грн, розміщені в смт. Хотінь Сумського району Сумської області, належні до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Сумського району, що перебувають на балансі Сумської районної ради, сукупною вартістю 22900 грн. Майно передавалось в оренду з метою проведення діяльності з вирощування грибів. Термін користування орендованим майном визначений до 30 грудня 2015 року. Відповідно до п.3.1, п.3.3 договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за оренду майна спільної власності територіальних громад і склала без ПДВ за базовий місяць розрахунку - грудень 2013 року 250 грн., підлягає коригуванню на індекс інфляції. Відповідно до п. 3.6 договору, орендна плата орендарем перераховується самостійно до районного бюджету не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним. Пунктом 3.8 договору передбачено, що у випадку заборгованості з орендної плати не менше ніж три місяці поспіль на день сплати, орендар сплачує штраф у розмірі 30% від суми заборгованості. Згідно положень п. 3.10 договору, у разі припинення (розірвання) договору, орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Укладеним договором сторони погодили між собою, що орендар має право використовувати орендоване майно відповідно до його цільового призначення та умов договору, контроль за чим має право здійснювати орендодавець (а.с.17-20). До договору складений та погоджений сторонами розрахунок орендної плати та складений акт приймання-передавання нежитлових будівель районної ради, відповідно до якого Сумська райрада передала, а [PERSON] прийняв предмет оренди і сторони претензій щодо предмету оренди один до одного не мають (а.с.21). 22 січня 2016 року комісією райради складений акт перевірки додержання умов договору оренди нерухомого майна, яким встановлені порушення [PERSON] умов договору щодо використання майна з метою проведення діяльності, своєчасної й у повному обсязі сплати орендної плати, щодо своєчасного здійснення за погодженням з орендодавцем ремонтів, щодо укладання договору страхування майна, щодо надання інформації про перерахування та самостійного перерахування орендної плати. Визначена сума недоплати орендної плати та штрафних санкцій (а.с.23-24). Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість по орендній платі склала 8606,35 грн., пені - 1124,36 грн., 3% річних - 232,25 грн., штраф у розмірі 30% - 2169,94 грн. Загальна сума заборгованості склала 12132,90 грн.(а.с.25-29). 22 січня 2016 року позивачем складена претензія про сплату заборгованості і 25 січня 2016 року вручена відповідачу (а.с.22). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом 16 червня 2016 року стосовно [PERSON] внесений запис про припинення підприємницької діяльності 30 жовтня 2015 року (а.с.44-46). 6 червня 2014 року [PERSON] звертався до Сумської райради з заявою про зупинення оплати орендної плати з дня його мобілізації до дня демобілізації (а.с.62). У судовому засіданні встановлено, що письмова відповідь на заяву відповідачу надана не була, однак він вказані дії (бездіяльність) райради не оскаржував, повторно з цього питання не звертався. 17 серпня 2006 року комісією державної лікарні ветеринарної медицини Сумського району складений акт приймання-передачі №37 будівлі виробничого призначення площею 73,45 кв.м. в смт. Хотінь Сумського району, яка належить до комунальної власності району і передається з балансу лікарні на баланс Сумської райради (а.с.70). Аналогічний акт складено на будівлю невиробничого призначення площею 228,86 кв.м. (а.с.71). 6 вересня 2016 року Сумська райрада розпочала процедуру оформлення правовстановлюючих документів на вказані приміщення, звернувшись до Фонду державного майна України з метою підтвердження не перебування (перебування) приміщень у власності та здійснення реєстрації права власності за територіальною громадою (а.с.72). Крім того, укладений між сторонами у 2013 році договір, оспорюваний відповідачем, є новою редакцією договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Сумського району, який укладався між сторонами 4 січня 2010 року на це ж майно і діяв до 3 січня 2013 року. Згідно вказаного договору, майно є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Сумського району та перебуває на балансі Сумської райради (а.с.73-76). Виходячи з положень ст.ст. 626-629 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, визначенні його умов і обов'язковими для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Між сторонами укладений договір оренди нерухомого майна, погоджені всі істотні умови договору, що потягло для сторін юридичні наслідки, зокрема для орендаря - обов'язок сплати орендної плати. Отримавши предмет оренди на підставі акту приймання-передавання відповідач свої зобов'язання за договором в повному обсязі не виконав, зокрема допустив несплату орендної плати, порушив грошове зобов'язання. Обґрунтованих підстав для звільнення його від цього обов'язку у суду не має. За наведених обставин первісний позов про стягнення заборгованості за договором підлягає задоволенню відповідно до наданого позивачем розрахунку. При вирішенні зустрічного позову суд виходить з наступного. Відповідно до ст.230 ЦК України, якщо одна з сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення ( щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням), такий правочин визнається судом недійсним. Будь-яких доказів на підтвердження того, що укладений договір оренди здійснений райрадою шляхом замовчування наведених у законі обставин, стороною відповідача не надано. Укладений договір відповідав меті укладення, не приховував якості предмета оренди, які б знижували його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. В укладеному договорі зазначено, що орендодавець є балансоутримувачем майна, тобто ця обставина була відома орендарю не лише на момент підписання договору, а була відома 4 січня 2010 року, коли між сторонами також укладався аналогічний договір. При укладанні договорів оренди райрада діяла в межах повноважень, наданих ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування». За наведених обставин підстав для задоволення зустрічного позову в частині визнання недійсним договору та стягнення шкоди не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: approved