Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором 8В_49.29/03771/06-ТК від 13.10.2006 року. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 13.10.2006 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8В_49.29/03771/06-ТК, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 11 257,00 гривень з розрахунку 24,00 % річних за користування кредитом на строк 13.10.2006 року до повного погашення кредиту. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку і чим, станом на 23.06.2014 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 15086,79 грн., яка є предметом даного позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій через канцелярію суду заяві просив розглядати справу без присутності представника позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач неодноразово викликався до суду належним чином, у порядку ст. ст. 77, 169 п. 2, 3 ЦПК України, в тому числі через публікацію оголошення у друкованому засобі масової інформації, але в суд не з'являється, причини неявки суду не повідомляє. Позовні вимоги не оспорює. Судові повістки повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Суд вважає можливим розглядати справу у порядку ст. 77, 169 п. 2, 3 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Перевіривши матеріали справи, дослідивши інші докази в їх сукупності з іншими доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з того, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 8В_49.29/03771/06-ТК від 13.10.2006 року. 13.10.2006 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8В_49.29/03771/06-ТК, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 11 257,00 гривень з розрахунку 24,00 % річних за користування кредитом на строк 13.10.2006 року до повного погашення кредиту (а.с. 5-8). 20 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, зареєстрований за №1134 від 20 травня 2013 року приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.14-19). Таким чином, на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора в розумінні ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків первісного кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. Згідно п.п. 2.1. кредитного договору № 8В_49.29/03771/06-ТК від 13.10.2006 року позичальник зобов'язується повертати отриманий кредит та сплачувати нараховані проценти за користування щомісяця в період з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за звітним, починаючи з 16.10.2006 року наступним чином: 2.1.1. через власний картковий рахунок № [NUMBER] в банку, при цьому щомісячний платіж повинен складати 519,73 грн. 2.1.2. Шляхом внесення/перерахування грошових коштів на рахунок банку [NUMBER] при цьому сума платежу може бути більшою, ніж сума, зазначена у п.2.1.1 цього Договору. Відповідно до п. 2.8. Кредитного договору, у разі порушення позичальником будь-якої з умов договору, останній зобов'язується, на вимогу банку та у терміни, вказані банком, достроково виконати прийняті на себе зобов'язання за цим Договором, в тому числі повернути Кредит, сплатити нараховані проценти та суми неустойки, передбачені цим Договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, про що, згідно позовної заяви, неодноразово повідомлявся, в тому числі, й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку і чим, станом на 23.06.2014 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 15086,79 грн., з яких: тіло кредиту- 12644,1 грн.; відсотки-2442,69 грн. Позивачем щодо суми заборгованості надана довідка (а.с. 9). У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін). Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. При таких умовах, відповідач повинен компенсувати всі суми боргу, які залишились за невиконання кредитних зобов'язань, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, в тому числі і документально. Згідно ст. 88 ЦПК України відповідач повинен сплатити судові витрати, а саме судовій сбір, який позивач сплатив при пред'явленні позову до суду, що підтверджується квитанцією сплати держмита у розмірі 243,60 грн. (а.с. 1) Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved