Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 31 грудня 2014 року, право власності на спадкове майно - земельну ділянку, площею 1,835 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївська область. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті [PERSON] залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке він як спадкоємець за заповітом не взмозі оформити в нотаріальному порядку через те, що пропустив строк для прийняття спадщини та через відсутність документу, підтверджуючого належність землі на праві власності спадкоємцю. Посилаючись на те, що він є спадкоємцем за заповітом, але пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, які полягали в його юридичній необізнаності щодо порядку прийняття спадщини, в зв'язку з чим не може оформити спадщину в нотаріальному порядку через відсутність підтвердження прийняття спадщин та відсутність документального підтвердження належності земельної ділянки спадкодавцю, тому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини у шість місяців та визнати за ним право власності на земельну ділянку. Під час розгляду справи до участі в ній в якості співвідповідача була залучена [PERSON], яка була сестрою спадкодавця і проживала з ним на час його смерті. В судове засідання позивач не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, а позов задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився про його часта місце був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Залучена відповідачка [PERSON] до судового засідання також не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином. [PERSON] заяву, в якій вказала, що позов вона визнає і подавати відзив не бажає. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи під час підготовчого провадження згідно з положеннями ст. 200 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 31 грудня 2014 року помер громадянин [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, площею 1,835 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Воскресенської селищної ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області, яка йому належала відповідно до державного акту серії ЯЕ № 909678, виданого 05 листопада 2007 року Жовтневою (тепер Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області, кадастровий номер 4823355300:03:000:0243. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. За свого життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 28 листопада 2007 року секретарем виконавчого комітету Воскресенської селищної ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, яким заповів на випадок своєї смерті належну йому земельну ділянку, площею 1,835 га, громадянину [PERSON], тобто позивачу в справі. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. [PERSON] спадщину не прийняв. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суд України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. \~ \~ \~ \~Законодавцем не визначено достеменно причини, які б могли бути поважними і за яких спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини. В кожному конкретному випадку суд повинен індивідуально оцінювати такі дані та обставини. \~ \~ \~ \~Позивачем було заявлено, що строк на прийняття спадщини він пропустив через те, що не був юридично обізнаний про порядок прийняття спадщини та вважав, що наявність заповіту вже надає йому право на спадкування без вчинення інших додаткових дій. \~ \~ \~ \~На думку суду, така обставина може вважатися поважною причиною для пропуску строку на прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідачі не заперечували проти цього і визнали згідно їх заяв поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Однак суд вважає можливим надати такий строк у три місяці, а не шість, як він про це просить, що буде достатнім для реалізації його спадкових справ. \~ \~ \~ \~В той же час, при подальшому оформленні спадщини на спадкове майно у виді земельної ділянки, за умови надання позивачу додаткового строку для вчинення дій по прийняттю спадщини, не забезпечить йому право на оформлення спадщини на ділянку, оскільки у нього відсутній правовстановлюючий документ на неї. З невідомих обставин державний акт, який підтверджує право власності спадкодавця на ділянку, був втрачений за невідомих обставин. Однак втрата правовстановлюючого документу не скасовує право власності на майно. Належність ділянки [PERSON], серед іншого. Підтверджується і відповіддю Вітовського відділу ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 03 серпня 2018 року вих. № 806109-18. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. \~ \~ \~ \~Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] в тому числі і на час відкриття спадщини, тому в порядку спадкування повинна відійти спадкоємцям, тобто позивачу як спадкоємцю за заповітом, з врахуванням надання йому додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом. Враховуючи викладене,

Outcome: partial