overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він згідно Договору дарування від 06.11.2007 року є власником зазначеної квартири. Відповідач є його сестрою та зареєстрованою у вказаній квартирі, однак біля десяти років в зазначеній квартирі не проживає, проте на відповідача продовжують нараховуватись комунальні платежі, які він вимушений сплачувати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що відповідач є її дочкою, яка з 1999 року в квартирі позивача не проживає. Заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.03.2008 року позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довідки №34 від 07.11.2014 року відповідач є зареєстрованою у вказаній квартирі як член сім'ї власника житла (а.с.9). Судом, на підставі показань свідка, установлено, що відповідач з 1999 року в зазначеній квартирі не проживає. Крім того, факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджується актом від 08.11.2014 року, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відсутність відповідача у зазначеній квартирі без поважних причин встановлена судом на підставі показань свідка. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача у зазначеній квартирі, судом не встановлено, а відтак є підстави вважати, що відповідач втратила право користування зазначеною квартирою та позов підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він згідно Договору купівлі-продажу квартири від 11.03.1996 року є власником зазначеної квартири. Відповідач є його дочкою та зареєстрованою у вказаній квартирі, однак вона більше трьох років мешкає у своїх знайомих, проте на відповідача продовжують нараховуватись комунальні платежі, які він вимушений сплачувати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що позивач є її знайомим та сусідом, якого вона знає більше 10 років, що відповідач - це дочка позивача, яка вже п'ять років в зазначеній квартирі не проживає. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що є сусідкою позивача, знає його 17 років, що відповідача вже 5 років як не бачила, і яка в зазначеній квартирі не проживає. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 11.03.1996 року квартира [ADDRESS], належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.6). Згідно довідки № 110/03-14 від 10.03.2014 року відповідач є зареєстрованою у вказаній квартирі (а.с.10). Судом, на підставі показань свідків, установлено, що відповідач вже більше п'яти років в зазначеній квартирі не проживає. Крім того, факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджується актом від 20.02.2014 року, складеним мешканцями будинку №18 (а.с.7). Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відсутність відповідача у зазначеній квартирі без поважних причин встановлена судом на підставі показань свідків. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача у зазначеній квартирі, судом не встановлено, а відтак є підстави вважати, що відповідач втратила право користування зазначеною квартирою та позов підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він згідно Свідоцтва від 09.04.2019 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №162809579 від 09.04.2019 року є власником зазначеної квартири. Відповідач зареєстрована у вказаній квартирі, однак у ній не проживає, речей її у квартирі також немає, комунальні платежі, які на неї нараховуються не сплачує. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вирішення якої поклала на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, відповідно до Свідоцтва від 09.04.2019 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №162809579 від 09.04.2019 року позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6, 7). Згідно довідок про надання інформації щодо реєстрації особи, відповідач зареєстрована в зазначеній квартирі (а.с.8, 11). Згідно акту від 05.06.2019 року, складеному мешканцями будинку [ADDRESS] , що відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає (а.с.23). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Статтею 71 ЖК України такі строки встановлені у шість місяців. Отже, відсутність відповідача у зазначеній квартирі без поважних причин встановлена судом на підставі матеріалів справи. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача у зазначеній квартирі, судом не встановлено, а відтак є підстави вважати, що відповідач втратила право користування зазначеною квартирою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №291, що розташована в будинку №4 по вул. Балакіна в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він згідно Договору купівлі-продажу квартири від 23.03.2007 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.03.2007 року є власником вказаної квартири. З 07.09.2007 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 15.11.2011 року було розірвано. Відповідач зареєстрована у вказаній квартирі, однак з 2011 року в квартирі не проживає, речей її у квартирі також немає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, згідно Договору купівлі-продажу квартири від 23.03.2007 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.03.2007 року позивач є власником квартири №291, що розташована в будинку №4 по вул. Балакіна в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.8-9). Позивач з 07.09.2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 15.11.2011 року було розірвано (а.с.4). Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області, відповідач є зареєстрованою в зазначеній квартирі (а.с.21). Судом, на підставі наявних у справі доказів, установлено, що відповідач з 2011 року в зазначеній квартирі не проживає (а.с.6). Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відсутність відповідача у зазначеній квартирі без поважних причин встановлена судом на підставі матеріалів справи. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача у квартирі, судом не встановлено, а відтак є підстави вважати, що відповідач втратила право користування зазначеною квартирою та позов підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину трьохкімнатної квартири №66, загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м., що розташована на 8-му поверсі 9-ти поверхового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно Свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 23.07.1993 року квартира №66, що розташована в будинку [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності його батькові - [PERSON] та його матері - [PERSON]. 16.05.1996 року між ним та його батьками був укладений договір довічного утримання, згідно якого його батьки передали йому у власність належну їм вище вказану квартиру, а він, в свою чергу, зобов'язався довічно, повністю утримувати їх, забезпечувати харчами, одягом, доглядом та необхідною допомогою. Однак, 24.11.1999 року він та його батько уклали угоду про розірвання договору довічного утримання, згідно якої вказаний договір довічного утримання, укладений 16.05.1996 року, по якому його батько передав йому у власність належну йому 1/2 частину вказаної вище квартири, було розірвано. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому 1/2 частини зазначеної вище квартири. З метою прийняття цієї спадщини він звернувся до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори, однак отримав відмову через те, що після розірвання договору довічного утримання від 16.05.1996 року угодою про розірвання договору довічного утримання від 24.11.1999 року, його батько не зареєстрував в уповноваженому на те органі на своє ім'я право власності на 1/2 частину вказаної квартири та для вирішення даного питання йому було рекомендовано звернутись до суду. Позивач у судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання також надала письмову заяву, в якій пред'явлені позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позаяк відповідач визнала позовні вимоги та з матеріалів справи не вбачається, що визнання нею позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» №278 від 11.02.2015 року [PERSON] за життя на підставі Договору купівлі-продажу від 06.05.1993 року, належала квартира [ADDRESS]. За життя [PERSON], дочки [PERSON], він придбав у її родини квартиру [ADDRESS], за вісімсот доларів США, однак без оформлення договору купівлі-продажу, оскільки по-перше він є братом чоловіка дочки [PERSON] - [PERSON], а по-друге правовстановлюючі документи на вказану квартиру були втрачені, у зв'язку з чим вони домовились оформити договір купівлі-продажу пізніше.У вересні 1994 року [PERSON] померла. [INFO] [PERSON] померла. Однак, на даний час він продовжує і надалі володіти та користуватися зазначеною квартирою, а також постійно сплачувати комунальні платежі за надані комунальні послуги. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення пред'явлених позовних вимог. Свідок [PERSON], будучи допитаним в судовому засіданні, підтвердив викладені в позовній заяві обставини та показав, що є братом позивача, що [PERSON] - це бабка його жінки, що брат його - позивач у справі, мешкає у вищевказаній квартирі біля 20 років, разом з жінкою та дочкою. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що [PERSON] - це її бабуся, яка володіла спірною квартирою, що більше 20 років тому [PERSON] захворіла, у зв'язку з чим позивач, разом із жінкою та дочкою, переїхав до належної [PERSON] квартири, де він проживає і надалі. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Так, згідно довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» №278 від 11.02.2015 року, [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 06.05.1993 року, посвідченого Сьомою криворізькою державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за №1-3224, за життя належала квартира [ADDRESS] (а.с.32). Як убачається зі змісту позову, у вересні 1994 року [PERSON] померла. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с.7). Судом, на підставі показань свідків установлено, що позивач разом зі своєю сім'єю біля 20 років проживає у належній за життя [PERSON] квартирі [ADDRESS], де він почав проживати ще за життя [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно. Таким чином, судом, у судовому засіданні встановлено, що позивач біля двадцяти років постійно проживає у зазначеній квартирі, сплачує комунальні платежі за надані комунальні послуги, а відтак добросовісно заволодів вказаною квартирою та продовжує відкрито, безперервно володіти нею, у зв'язку з чим, суд доходить висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд вселити його у квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що його та відповідача мати - [PERSON] була квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Після смерті матері у вказаній квартирі залишились зареєстрованими він та його брат - відповідач у справі, однак він, будучи зареєстрованим у цій квартирі, сплачуючи щомісяця комунальні платежі, не має можливості нею користуватися, позаяк відповідач, проживаючи в ній, не пускає його в квартиру, змінив замки від вхідних дверей, не надає йому ключі, окрім того вселив у квартиру незнайомих йому людей, які ведуть аморальний спосіб життя. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, згідно виписки із фінансово-особового рахунку від 29.05.2014 року [PERSON] була квартиронаймачем квартири [ADDRESS] (а.с.8). Згідно цієї ж виписки із фінансово-особового рахунку від 29.05.2014 року та довідки №61 від 16.02.2016 року позивач та відповідач зареєстровані у зазначеній квартирі (а.с.8, 9). Як убачається з матеріалів справи, позивач позбавлений можливості користуватися зазначеною квартирою, за яку він щомісяця сплачує комунальні послуги, та для вирішення цього питання йому рекомендовано було звернутись до суду (а.с.11-16). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений з займаного житлового приміщення або обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах та в порядку, передбаченим законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, оскільки позивач є членом сім'ї наймача та зареєстрованим у вказаній вище квартирі, щомісяця сплачує за неї комунальні платежі, тобто несе майнову відповідальність за утримання майна, суд, зважаючи на вище викладене, приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Разом з тим, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на користь відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO], до повноліття дитини, з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також відкликати виконавчий лист, на підставі якого з нього стягуються зазначені аліменти. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що згідно Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.05.2012 року з нього стягнуто на утримання дочки [PERSON], [INFO], на користь відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, у звязку з тим, що він створив іншу сімю, 26.07.2015 року у нього народилась друга дочка [PERSON], яку також необхідно утримувати, він просить суд зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь відповідача на утримання дочки [PERSON] з 1/4 частки до 1/6 частки. Позивач у судове засідання надав письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання також надала письмову заяву, в якій предявлені позовні вимоги визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позаяк відповідач визнала позовні вимоги та з матеріалів справи не вбачається, що визнання нею позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved