Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить припинити право спільної дольової власності відповідача на 1/16 частину житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Київська, 21; стягнути з позивача на користь відповідача компенсацію у розмірі 1827,00 грн. за 1/16 частину та визнати за позивачем право власності на вказану 1/16 частину будинку. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Київська, 21, по праву приватної власності зареєстрований: в 15/16 частин за позивачем на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, що видане 04.07.1996 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області; в 1/16 частині за Мерефянським домоуправлінням на підставі реєстраційного посвідчення, що видане МБП на підставі рішення виконавчого комітету Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області від 14 липня 1966 року, протокол № 19. Будинок знаходиться в аварійному стані та потребує ремонту, а доля відповідача в праві власності є незначною, проте перешкоджає спільному володінню майном, тому позивач звернувся до суду з позовом. Позивач та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник позивача у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, тому суд за згодою позивача та його представника ухвалив про розгляд справи за відсутності представника Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до довідки № 299 від 28 жовтня 2009 року Комунального підприємства Харківське районне бюро технічної інвентаризації, право приватної власності на житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Київська, 21, по праву приватної власності в 15/16 частин зареєстрований за позивачем на підставі свідоцтва про право власності на спадщину, що видане 04.07.1996 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, реєстр № 3-3184; в 1/16 частині за Мерефянським домоуправлінням на підставі реєстраційного посвідчення, що видане МБП на підставі рішення виконавчого комітету Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області від 14 липня 1966 року, протокол № 19. Позивачем в якості доказів надані: свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 04.07.1996 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області на імя позивача, реєстр № 3-3184; реєстраційне посвідчення Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації про право власності позивача на 15/16 частин житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Київська, 21; технічний паспорт на будинок, за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Київська, 21, що виготовлений Комунальним підприємством Харківське районне бюро технічної інвентаризації станом на 27.05.1996 року; фототаблиця; звіт про оцінку вартості 1/16 частини житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Київська, 21, що складений Товариством з обмеженою відповідальністю Альянс у 2013 році; копія паспорту громадянина України на імя позивача. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Главою 29 Цивільного Кодексу України визначенні положення захисту прав власності, а статтею 16 ЦПК України способи захисту цивільних прав та інтересів, у тому числі і права власності, зокрема шляхом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів наданих сторонами. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка його є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, при цьому відповідно до частини другої статті 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Зі змісту вищевказаної статті випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті умов, з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї і обов'язковою умовою ухвалення рішення про припинення права особи на частку у спільному майні є попереднє внесення позивачем вартості частки на депозитний рахунок суду. Враховуючи, що позивач попередньо не вніс вартість 1/16 частки спірного майна\~ \~ на депозитний рахунок суду, а невиконання позивачем умови ч. 2 ст. 365 ЦК України щодо попереднього внесення вартості частки на депозитний рахунок суду є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, що також узгоджується з Рішенням Європейського суду з прав людини від 21\~ \~ грудня\~ \~ 2010\~ \~ р. (набуло статусу остаточного 21\~ \~ березня\~ \~ 2011\~ \~ р.) у справі за заявою Особи\~ \~ 33 №\~ \~ 35041/05 установлено наявність порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня\~ 1997 року, а саме: незаконного позбавлення Особи 33 майна у зв'язку з порушенням правил щодо попереднього депонування суми відшкодування, що може призвести до негативних економічних наслідків для Особи 33, оскільки вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а основною вимогою, на якій повинно ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна без її згоди. З урахуванням викладеного суд відмовляє позивачу в задоволенні вимоги про припинення права відповідача на 1/16 частину у спільному майні та про стягнення з нього на користь відповідача грошової компенсації за їх недоведеністю та безпідставністю, при цьому також враховує, що позивач не надав безспірних доказів на підтвердження посилань, що частка відповідача є незначною і про те, що така частка не може бути виділена в натурі, а припинення права власності на таку частку не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Оскільки відсутні підстави для припинення права власності на частку відповідача у спільному майні, тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на цю частку і суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог про визнання за ним права власності на 1/16 частину житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Київська, 21. За вказаних обставин, суд, не знаходить законних підстав для задоволення позову і повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог. При розгляді справи суд не приймає докази, які не мають відношення до предмету спору. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України суд відносить за рахунок позивача.

Outcome: dismissed