Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із відповідним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що 20 березня 2007 року ним був придбаний торгівельний кіоск, за адресою: [ADDRESS]. 01 лютого 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір про спільну діяльність, відповідно до якого вони зобов'язалися здійснити спільну діяльність щодо будівництва нерухомого майна до 01 грудня 2013 року, а саме: магазину, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], однак, в передбачені договором про спільну діяльність строки відповідач не виконав свої зобов'язання, а саме: не приступив до будівництва нерухомого майна, не вніс грошових коштів у строк та в необхідному розмірі, передбаченому договором, з різних причин відмовлявся виконувати умови договору та з моменту укладання договору про спільну діяльність позивачем здійснювалось будівництво магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Тому позивач просить суд розірвати договір про спільну діяльність від 01 лютого 2013 року, укладений між ним та відповідачем та визнати за ним право власності на об'єкт нерухомого майна - магазин, розташований за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився та до початку розгляду справи від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він наполягає на заявлених вимогах та просить провести розгляд справи за його відсутністю /а. с. 28/. Відповідач у судовому засіданні також не був присутнім та до початку розгляду справи на адресу суду від нього надійшла заява, в якій він не заперечує проти позову [PERSON] та просить провести розгляд справи за його відсутністю /а. с. 29/. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. ст. 3, 213, 214, 215 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються. В мотивувальній частині рішення має бути зазначено, чи були порушені, не визнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 20 березня 2007 року [PERSON] був придбаний торгівельний кіоск, за адресою: [ADDRESS]. 01 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір про спільну діяльність, відповідно до якого вони зобов'язалися здійснити спільну діяльність щодо будівництва нерухомого майна до 01 грудня 2013 року, а саме: магазину, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до договору про спільну діяльність від 01 лютого 2013 року /а. с. 6 - 7/. Згідно з ч. 1 ст. 1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Відповідно ч. 1 ст. 1131 ЦК України, договір про сумісну діяльність укладається у письмовій формі; умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Однак, в передбачені договором про спільну діяльність строки відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання, а саме: не приступив до будівництва нерухомого майна, не вніс грошових коштів у строк та в необхідному розмірі, передбаченому договором, з різних причин відмовлявся виконувати умови договору та з моменту укладання договору про спільну діяльність [PERSON] здійснювалось будівництво магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі; право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Таким чином, з'ясувавши мету звернення [PERSON] до суду, оцінивши надані докази та документи у їх сукупності, з врахуванням зазначених норм Конституції України та вимог законодавства України, суд вважає за необхідне розірвати договір про спільну діяльність від 01 лютого 2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на об'єкт нерухомого майна - магазин, розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved