Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], в користь держави, в особі Стрийської районної ради, витрати на лікування потерпілої [PERSON] в сумі 3927,18 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що Миколаївським районним судом Львівської області розглянуто матеріали кримінального провадження № 12013150250000205 від 12.03.2013 року про обвинувачення [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України. Вироком Миколаївського районного суду (суддя Павлів В.Р.) від 18.07.2013 року у справі № 447/21776/13-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Так, в ході досудового розслідування та судового розгляду вказаного кримінального провадження встановлено, що [PERSON] допустив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, яким керував, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, доведено у встановленому законом порядку, внаслідок чого відносно останнього судом винесено обвинувальний вирок, який набрав законної сили. Таким чином, вину [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України доведено у встановленому законом порядку. Відтак, внаслідок неправомірних дій відповідача, потерпіла [PERSON], змушена була знаходитися на стаціонарному лікуванні у Стрийській комунальній центральній районній лікарні - комунальний заклад Стрийської районної ради (м. Стрий вул. Ольги Басараб, 15) з 12.03.2013 року по 30.04.2013 (49 ліжко-днів). Згідно з калькуляцією коштів, проведеною закладом охорони здоров'я, витрати понесені на лікування [PERSON] становлять 3927 грн. 18 коп. Виходячи з викладеного, [PERSON] зобов'язаний у відповідності до вимог ст. 1206 ЦК України відшкодувати до місцевого бюджету 3927 гри. 18 коп. - витрат, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] від злочинних дій останнього. З огляду на те, що [PERSON], який є відповідачем по справі, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], тому відповідно до вимог 109 ЦПК України, розгляд даного спору підсудний Стрийському міськрайонному суду Львівської області. З 15 грудня 2015 року здійснено реформування органів прокуратури України, зокрема, ліквідовано прокуратури районної ланки, натомість, створено місцеві прокуратури з територіальною юрисдикцією на декілька районів області. Так, у відповідності до Закону України «Про прокуратуру», з 15 грудня 2015 року утворено Золочівську місцеву прокуратуру Львівської області, територіальна юрисдикція якої поширюється на Золочівський, Миколаївський, Перемишлянський райони та м. Новий Розділ Львівської області. Як встановлено Золочівською місцевою прокуратурою, що ні в ході досудового розслідуванні, ні під час судового провадження у Миколаївському районному суді Львівської області, ні після винесення вироку, Стрийською КЦРЛ чи Стрийською районною радою, не вжито жодних заходів, в тому числі, представницького характеру, щодо стягнення суми затрачених коштів на лікування [PERSON] в сумі 3927,18 грн., що свідчить про неналежне здійснення ними захисту інтересів держави. З огляду на те, що Стрийська КЦРЛ відноситься до установ комунальної власності, а кошти, які надаються на лікування хворих, надходять із місцевого бюджету, у даному випадку відсутність коштів суттєво впливає на виконання функцій органів місцевого самоврядування та держави в цілому, відтак Золочівська місцева прокуратура вважає за необхідне звернутися із позовом в інтересах держави в особі Стрийської районної ради, третя особа на стороні позивача - Стрийська КЦРЛ, про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої від злочинних дій. Представник Золочівської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі позивача Стрийської районної ради в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи на стороні позивача - Стрийської центральної районної лікарні в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що відсутність відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. У відповідності до ст. 121 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку установлених законом. Згідно ст. 2 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, прокурор може звернутися до суду із заявами про захист державних інтересів та брати участь у цих справах; прокурор здійснює у суді представництво інтересів держави в порядку, встановленому цим кодексом та іншими законами. Виходячи з наведених положень Конституції України та законів, тлумачень Конституційного суду України, прокурор має статус законного представника держави чи громадянина у випадках, передбачених чинним законодавством. Підставою представництва у суді інтересів держави є порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 19.09.2012 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у)) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного Кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним ланом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров'я. Судом встановлено, що вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 18.07.2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу розміром 450 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 7650 грн., а також повністю задоволено цивільний позов та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 150000 грн. моральної шкоди. Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 18.07.2013 року відповідача засуджено за те, що він 12 березня 2013 року близько 01.20 год., за несприятливих погодних умов, на відрізку дороги Київ-Чоп між населеними пунктами с. Надітичі, с. Пісочна Миколаївського району Львівської області (591 км + 800 м), не доїжджаючи до перехрестя доріг Пісочна-Стрий-Рудники-Миколаїв, у правій смузі руху в напрямку м. Стрий, керуючи автомобілем «Audi A-6» не виконав вимог правил дорожнього руху, а саме: ч. 1 п. 1.5, п.п. 2.3, 2.9, 12.1, 12.4, 13.1 ПДР України, що призвело до зіткнення з технічно справним автомобілем марки «Мерседес-Бенц Е», яким керував водій [PERSON], та що належить потерпілій [PERSON], яка знаходилась в автомобілі в якості пасажира, внаслідок чого останняотримала тілесні ушкодження середньої важкості з тривалим розладом здоров'я. Згідно відповіді на запит Стрийської центральної районної лікарні № 270 від 04.03.2016 року, [PERSON], [INFO], жителька [ADDRESS], перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Стрийської ЦРЛ з 12.03.2013 року по 30.04.2013 року (49 ліжко-днів). Діагноз: закритий вивих лівого стегна, крайовий перелом вертлюжної впадини, струс головного мозку, забій лівого коліна, забій в/з лівої гомілки, міжм'язева гематома. Вартість витрат закладу охорони здоров'я на лікування потерпілої за даний період становить 3927,18 грн. Відповідно до ст., ст. 60, 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, та згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З абз. 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз. 1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки лікування потерпілої проведено Стрийською центральною районною лікарнею, що є у державній власності, то відповідач зобов'язаний, у відповідності до вимог ст. 1206 ЦК України, відшкодувати до бюджету Стрийської районної ради витрати понесені на стаціонарне лікування потерпілої від злочинних дій відповідача. За таких підстав, суд оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до висновку, що між неправомірними діями відповідача та завданою шкодою є безпосередній причинний зв'язок і є вина відповідача, а тому з відповідача слід стягнути в користь держави в особі Стрийської районної ради витрати на лікування потерпілої [PERSON] у сумі 3927 грн. 18 коп. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved