Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач 14 лютого 2013 року близько 12 год. 00 хв. в с. Стара Збурївка навпроти вулиці Стаханова на ґрунті довготривалих особистих неприязне відносин з [PERSON] умисно наніс один удар дерев'яним по голові останньому, спричинивши тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров'я. Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 жовтня 2013 року 12 лютого 2013 року відповідача було визнано винним та засуджено за ч.1 ст.122 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки. [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні лікарні з 15 лютого 2013 року по 25 лютого 2013 року. За час лікування потерпілого районною лікарнею було витрачено грошові кошти в сумі 737,50 грн., які до цього часу залишаються невідшкодованими лікарні, тому позивач просить стягнути з відповідача на користь Комунальної організації Голопристанська центральна районна лікарня кошти в розмірі 737,50 грн. В судовому засіданні представник Голопристанської центральної районної лікарні Товстуха В.В. підтримала позовні вимоги, на підставах, що вказані в позовній заяві. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, до суду надав письмові заперечення та пояснив, що вимоги є безпідставними, обставини викладені в позові не підтвердженні відповідними доказами, зокрема не надано доказів, що [PERSON] дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні, дійсно лікувальний заклад поніс матеріальні затрати на лікування потерпілого. Додатково вказав, що особисто бачив [PERSON], який порався на своєму подвір'ї щодня та на стаціонарному лікуванні не перебував. В задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню за таких обставин. Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2013 року відповідача визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до ч.1,3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину; якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності АР Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За роз'ясненнями у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування; Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого; витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до п.2. Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонарна лікувального закладу. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Протягом усього часу розгляду справи позивачем на вимогу суду не надано було належних та допустимих доказів, що [PERSON] дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Голопристанської центральної лікарні протягом 10 днів, зокрема не надано було копії медичної картки стаціонарного хворого (форми 003/у), яка б підтверджувала дату госпіталізації та виписку хворого із стаціонарного лікувального закладу, довідки - розрахунок бухгалтерії закладу із записом про кількості ліжко-днів, проведених [PERSON] у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. За відсутності вказаних документів суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість вимог позивач, враховуючи, що відповідач заперечує проти позову посилаючись на відсутність саме стаціонарного лікування потерпілого. Приєднана до матеріалів справи довідка КП «Голопристанська центральна районна лікарня» від 30.01.2014 року за №47/159 судом до уваги прийнята не може бути, оскільки остання не засвідчена печаткою установи, яка її видала та не містить інформації про щоденну вартість лікування потерпілого. За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed