Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав представник у заяві про розгляд справи без його участі, та мотивує його тим, що 12.05.2017 року наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №4262/ВК від 12.05.2017р. його [PERSON] було звільнено з посади провідного інженера-програміста відділу №387 програмування та налагодження за власним бажанням, у звязку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги, передбаченої наказом. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати, вихідну допомогу, середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, направив суду письмовий відзив, в якому просив справу розглянути без його участі та зазначив, що згідно наказу від 21.03.2014 року №75, у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» встановлений триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа, даний факт є важливим при вирішенні питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, представник відповідача вважає, що дана справа є малозначною, не складною, бо відноситься до справ, що розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження, а тому просить зменшити розмір витрат за надання правничої допомоги. Також надав довідку, згідно якої середньоденна заробітна плата [PERSON], без вирахування податків, складала 371 грн. 86 коп., розмір заборгованості по заробітній платі, за вирахуванням податків, складає 44714,97 грн., в тому числі сума нарахованої вихідної допомоги, без вирахування податків, в розмірі 22799,91 грн. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] з 26.08.1999 року по 12.05.2017 року працював у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.14-15). Наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №4262/ВК від 12.05.2017р. [PERSON] було звільнено з посади провідного інженера-програміста відділу №387 програмування та налагодження за власним бажанням, у звязку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.14). При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка станом на 12.05.2017 р. становила 44714 грн. 97 коп., сума заборгованості не була виплачена до цього часу (а.с.11). Згідно довідки відповідача від 29.03.2018 р., середньоденна заробітна плата [PERSON] складала 371 грн. 86 коп. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст. ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обовязок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків), в тому числі суму нарахованої вихідної допомоги (без вирахування податків), разом в розмірі 44714 грн. 97 коп. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 р., та № 6-76цс14 від 02.07.2014 р., які відповідно до ст. 417 ЦПК України є обов'язковими для судів. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно наказу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» від 21.03.2014 р. №75 «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» в Товаристві з 26.05.2014 р. встановлений режим неповного робочого тижня, а саме триденний робочий тиждень, де робочими днями є понеділок, вівторок, середа. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був звільнений 12.05.2017 р., а розрахунок з ним не було проведено, за таких обставин, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 58753 грн. 88 коп. за період з 15.05.2017 р. по 05.06.2018 р., що складає 158 робочих днів (враховуючи триденний робочий тиждень), при середньоденній заробітній платі позивача 371,86 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці»\~компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги в порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі ст.ст. 1-4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати», підприємства, установи і організації всіх форма власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу. Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня чинності цим Законом. Відповідно до п.4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Суд погоджується з розрахунком компенсації втрати частини доходів, наданому позивачем в Додатку №2 до позовної заяви (а.с.7). Вказана заборгованість в розмірі 3715,66 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] Відповідно до\~положень ст.\~133\~ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~повязаних з\~розглядом справи.\~До витрат,\~повязаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. З матеріалів справи, а саме Квитанції до прибуткового касового ордера від 01.03.2018 року та Калькуляції витрат по оплаті послуг адвоката вбачається, що [PERSON] сплатив 3524,00 грн. за надання юридичних послуг у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, що є співрозмірним з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт(а.с.16-17). У відповідності з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3524,00 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial