Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у травні 2011 року [PERSON] попросив та отримав від нього у борг грошові кошти у сумі, еквівалентній 5000 доларів США, що підтверджується розпискою відповідача 12.05.2011 року. За умовами досягнутої домовленості відповідач повинен був повернути кошти протягом року, тобто до 12.05.2012 року. У 2011 році відповідач повернув позивачу борг на суму, еквівалентну 1237 доларів США. Наприкінці жовтня 2014 року [PERSON] погасив заборгованість на суму, еквівалентну 500 доларів США. З того часу з листопада 2014 року відповідач повністю припинив виконувати свій обовязок по поверненню боргу. Враховуючи, що станом на 17.11.2016 року залишалися неповернутими кошти в сумі, еквівалентній 3263 доларів США, позивач просить стягнути з боржника дану суму. Крім того позивач просив стягнути 3% річних, що станом на 17.11.2016 року становило 5284 грн. У судовому засіданні 04.08.2017 року представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначив, що станом на 03.08.017 року борг все ще не повернуто. Розмір 3% річних станом на 03.08.2017 становить 6995,92 грн (3263 доларів США х 3% / 365 днів х 1007 днів х 25,9042 грн/дол.США). Таким чином, розмір позовних вимог становить 3263 доларів США та 6995,92 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, заявлених у позові. Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату та час був повідомлений належним чином. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ч1. ст. 1050 ЦК України). За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Судом при розгляді справи встановлено, що 12.05.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, що підтверджується наданою позивачем розпискою [PERSON] Згідно з умовами домовленості між позивачем та відповідачем (відображеними у зазначеній розписці), останній отримав у борг строком на 1 рік 5000,00 доларів США. Повертати кошти відповідач зобовязався протягом року щомісячно. Зазначений обовязок відповідач належним чином не виконав. З урахуванням сплачених коштів, неповернутою залишається сума 3263 доларів США. Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір 3% річних за період з 01.11.2014 року до 03.08.2017 року 6995,92 грн. Також суд враховує, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня, яка є законним платіжним засобом на території України (ч.1 ст.192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК України). Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 01.03.2017 по цивільній справі № 6-284цс-17. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім на користь держави судовий збір у сумі 912,31 грн На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved