Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки ВАТ КБ «НАДРА» №? 79576877 від 04.08.2008 р. [PERSON] було відкрито картковий рахунок [NUMBER] та видано кредитну картку Visa Gold та встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 18,9% річних. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 28 лютого 2014 року загальна сума заборгованості за кредитом склала 6774,31 грн.. Просить суд стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, потворно не з'явився в судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Також відповідачем було надано заяву в якій просить в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки ВАТ КБ «НАДРА» №? 79576877 від 04.08.2008 р. (далі - Договір) [PERSON] було відкрито картковий рахунок [NUMBER] та видано кредитну картку Visa Gold та встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 18,9% річних (а.с. 4-7). Відповідно до п. 4.1.3 Договору [PERSON] брав на себе зобов'язання здійснювати погашення обов'язкових мінімальних платежів не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно п. 7.7 Договору, у випадку несплати відповідачем в строк до 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим, частини кредиту, що входить до обов'язкового мінімального платежу, позивач нараховує відсотки за користування простроченим кредитом на суму фактичної простроченої заборгованості з дати її виникнення по день погашення. На суму несплачених відсотків за користування кредитом, що входять до обов'язкового мінімального платежу, Банк нараховує пеню за кожний день прострочення на суму прострочених відсотків відповідно до тарифів банку. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28 лютого 2014 р. виникла заборгованість в розмірі 6774,31 грн., що підтверджено поточним звітом за операціями по рахунку кредитної картки (а.с. 10). Відповідач заявив про застосування наслідків спливу позовної давності. Судом встановлено, що згідно наданого позивачем поточного звіту за операціями по рахунку кредитної картки, дата останньої операції по рахунку - 27.04.2009 р., тобто саме з цього дня позивач довідався про порушення свого права, та як наслідок розпочався відлік позовної давності. Відповідно до положень ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Частиною 1 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки позивач довідався про порушення свого права 27.04.2009 р., то строк, у межах якого він міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, закінчився 27.04.2012 р.. Позов подано 20.03.2014 року, тобто пропущений строк звернення до суду. Про існування заборгованості банк знав, що підтверджується поточним звітом за операціями по рахунку кредитної картки. Ніяких заяв про поновлення строку позовної давності з обґрунтуванням поважності причин його пропуску від ПАТ КБ «НАДРА» до суду не надходило. Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed