Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . За даною адресою разом з ним також зареєстрованійого колишня дружина, [PERSON] , та їх з нею спільний неповнолітній син, [PERSON] , однак з 2011 року у вказаній вище квартирі вони не проживають. Відповідач комунальні платежі не сплачує, в утриманні квартири участі не бере. Добровільно знятися з реєстрації не бажає. Реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За вказаних обставин, та зважаючи на те, що відповідач, понад один рік без поважної причини відсутня за місцем реєстрації, позивач просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, а представив заяву, в якій повністю підтримує позовні вимоги та просить суд розглядати справу без його участі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду також не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позов не подала. Враховуючи дані обставини та зважаючи на положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири, посвідченого Глухівською міською державною нотаріальною конторою 10 червня 2011 року за №1470, витягу про державну реєстрацію прав №30461671 від 30.06.2011 року, та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №193780762 від 19.12.2019 року, позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої «Центром надання адміністративних послуг» Глухівської міської ради 14.07.2017 р., відповідач [PERSON] (дружина позивача), [INFO] , дійсно зареєстрована у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] . 21 травня 2018 року, шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21 травня 2018 року. Також, з довідок старшого будинку [ADDRESS] . [PERSON] від 27.07.2017 р. та 03.12.2019 р. та Акту щодо проживання осіб за місцем реєстрації від 27.07.2017 р., вбачається, що відповідач [PERSON] , 1982 року народження, та їх з позивачем неповнолітній син, [PERSON] , 2009 року народження, дійсно значаться зареєстрованими у квартирі [ADDRESS] , але з квітня 2011 року за даною адресою не проживають, їх особисті речі у вказаній квартирі також відсутні. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. При цьому, ч.2 ст. 405 цього Кодексу передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. А за змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки судом встановлено, що відповідач вже більше року без поважної причини не проживає у спірній квартирі, то у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved