overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, збільшив за судового розгляду розмір позовних вимог, в його обґрунтування посилаючись на те, що, виконуючи свої статутні обов'язки, надає комунальні послуги (прибирання території, обслуговування внутрішньо будинкових мереж електро-, водо-, теплопостачання, водовідведення та ін.), забезпечує оплату рахунків за надані послуги інших комунальних підприємств. Відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг в сфері утримання будинку та прибудинкової території, утім, відмовляються від сплати даних послуг, розмір заборгованості станом на 10.03.2011 р. становить 7 931,08 грн. та про стягнення даної суми з відповідачів, як солідарних боржників, у позові й заявлено відповідну вимогу. Представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач за судового розгляду надав суду докази сплати зазначеної вище суми заборгованості після пред'явлення позову. Дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Судом було встановлено, що відповідачі сплатили заборгованість за надані послуги, про стягнення якої було заявлено вимогу у позові, який надійшов до суду 13.04.2009 р. Таким чином, суд, враховуючи те, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачами після пред'явлення позову, зазначає, що вбачаються підстави для задоволення заяви позивача та присудження до стягнення з відповідачів понесених при зверненні позивачем до суду та документально підтверджених судових витрат, пов'язаних зі сплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 30 (тридцяти) гривень та пов'язаних зі сплатою судового збору в розмірі 51 (п'ятдесят однієї) грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, згідно якого просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач пояснила, що 02 квітня 1999 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у неї з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, внаслідок чого вони втратили почуття поваги та любові один до одного. При цьому, вже близько семи років вони з відповідачем не підтримують сімейно-шлюбних відносин, припинили вести спільне господарство та проживають окремо. Відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем вона не збирається, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, в розумінні положень ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 квітня 1999 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходять взаєморозуміння по жодному питанню, які виникають в їхній сім'ї. Все це призвело до того, що подружжя тривалий час не підтримує сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство та проживають, не спілкується, тобто стали чужими людьми. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін існує лише формально. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, згідно якого просить розірвати шлюб між ним та [PERSON]. В судовому засіданні позивач пояснив, що 26 березня 1988 року він уклав шлюб із відповідачем. Від шлюбу вони мають дох синів - неповнолітнього [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO]. Спочатку їх сімейне життя склалось добре, проте, протягом останніх років шлюбні відносини між ними поступово погіршувались і, як наслідок, на сьогоднішній день в їх відносинах взагалі відсутнє взаємне порозуміння та різні погляди на сімейне життя. При цьому, близько п'яти років вони з відповідачем не підтримують сімейно-шлюбних відносин, припинили вести спільне господарство та проживають окремо. Відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем він не збирається, у зв'язку з чим просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, в розумінні положень ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 березня 1988 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] (а.с. 4). З пояснень позивача встановлено, що подружжя від шлюбу має двох дітей: неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходять взаєморозуміння по жодному питанню, які виникають в їхній сім'ї. Все це призвело до того, що подружжя тривалий час не підтримує сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство та проживають, не спілкується, тобто стали чужими людьми. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін існує лише формально. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач пояснила, що 01 червня 2007 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. З жовтня 2012 року вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, припинили вести спільне господарство та проживають окремо. Відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем позивач не збирається, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечував та пояснив, що дійсно протягом тривалого часу вони спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та проживають окремо. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 4). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходили взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали в їхній сім'ї. Все це призвело до того, що подружжя тривалий час не підтримує сімейно-шлюбних відносин, окремо проживають та ведуть господарство, не спілкуються, тобто стали чужими людьми. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін існує лише формально. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач пояснила, що 04 лютого 2006 року вона уклала шлюб із відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалось, через протилежні погляди на життя, побут та побудову сімейних стосунків, внаслідок чого вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Вже тривалий час вона з відповідачем не підтримує сімейно-шлюбних відносин та припинили вести спільне господарство. Відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем вона не збирається, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечував та пояснив, що дійсно протягом тривалого часу вони спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 2004 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходили взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали в їхній сім'ї. Все це призвело до того, що подружжя тривалий час не підтримує сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство та не спілкуються, тобто стали чужими людьми. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін існує лише формально. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач пояснила, що 05 серпня 1995 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через протилежні погляди на життя, у зв'язку з чим з червня 2014 року вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, припинили вести спільне господарство та проживають окремо. У відповідача є інша сім'я та дитина. Відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем позивач не збирається, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечував та пояснив, що дійсно протягом тривалого часу вони спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та проживають окремо. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 1995 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходили взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали в їхній сім'ї. Все це призвело до того, що подружжя тривалий час не підтримує сімейно-шлюбних відносин, окремо проживають та ведуть господарство, не спілкуються, тобто стали чужими людьми. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін існує лише формально. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач пояснила, що 08 травня 2010 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні життєві погляди та несумісність характерів, у зв'язку з чим з травня 2013 року вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, припинили вести спільне господарство та проживають окремо. Відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем вона не збирається, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечував та пояснив, що дійсно протягом тривалого часу вони спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходили взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали в їхній сім'ї. Все це призвело до того, що подружжя тривалий час не підтримує сімейно-шлюбних відносин, окремо проживають та ведуть господарство, не спілкуються, тобто стали чужими людьми. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін існує лише формально. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач пояснила, що 10 квітня 2009 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через постійні розбіжності з причин різних поглядів на життя, ведення спільного господарства та морально-етичних принципів. З грудня 2011 року вона з відповідачем не підтримує сімейно-шлюбних відносин, припинили вести спільне господарство та проживають окремо. Відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем вона не збирається, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, посвідчену Консулом України в державі Ізраїль, в якій щодо задоволення позову не заперечує та зазначає, що дійсно протягом тривалого часу вони з позивачем спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та проживають окремо. Крім того, відповідач у своїй заяві зазначає, що бути присутнім у судовому засіданні він не має можливості, оскільки знаходиться на постійному проживанні в державі Ізраїль, де веде спільне господарство з іншою жінкою та має намір з нею одружитися. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 2009 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 4). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень позивача та надісланої відповідачем заяви в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходили взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали в їхній сім'ї. Все це призвело до того, що подружжя тривалий час не підтримує сімейно-шлюбних відносин, окремо проживають та ведуть господарство, не спілкуються, тобто стали чужими людьми. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін існує лише формально. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач пояснила, що 12 серпня 1997 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, у звязку з чим з 2007 року вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, припинили вести спільне господарство та проживають окремо. Відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем вона не збирається, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечував та пояснив, що дійсно протягом тривалого часу вони спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 1997 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] (а.с. 16). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується засвідченою копією витягу з книги (реєстру) реєстрації актів про народження відділу РАЦС м. Карлсруе (а.с. 20-21). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходили взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали в їхній сім'ї. Все це призвело до того, що подружжя тривалий час не підтримує сімейно-шлюбних відносин, окремо проживають та ведуть господарство, не спілкуються, тобто стали чужими людьми. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін існує лише формально. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved