Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 871\~432,73 грн. суми боргу за договором позики, 94\~176,11 грн. три проценти річних від простроченої суми. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до договорів позики [PERSON] отримав у позивача в борг кошти, а саме: 10\~000,00 доларів США відповідно до договору позики від 15.12.2011 року терміном до 15.02.2012 року, 10\~000,00 доларів США відповідно до договору позики від 15.02.2012 року, терміном до 15.02.2013 року та 15\~000,00 доларів США відповідно до договору позики від 19.09.2013 року, терміном до 19.03.2013 року. Станом на 29.06.2016 року відповідач отримані в борг кошти позивачеві не повернув, внаслідок чого з боку відповідача виникла прострочена грошова заборгованість у розмірі 871\~432,73 грн. основного боргу, а також враховуючи 3% річних у відповідності до статті 625 ЦК України. Отже, відповідачем порушено взяте на себе зобовязання про повернення коштів в повному обсязі [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з викладених у позовній заяві підстав та просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку причини неявки суду невідомі. Оскільки відповідач до суду на вказаний час не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. 15.12.2011 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти в сумі 10\~000,00 доларів США, а позичальник зобовязується повернути позику у визначений договором строк. Отримання [PERSON] коштів від [PERSON] в сумі 10\~000,00 доларів США підтверджується розпискою від 15.12.2011 року. Відповідно до договору позики від 15.12.2011 року передбачено, сторони домовилися, що позичальник повинен повернути позикодавцю всю позику до 15.02.2012 року. 15.02.2012 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти в сумі 10\~000,00 доларів США, а позичальник зобовязується повернути позику у визначений договором строк. Отримання [PERSON] коштів від [PERSON] в сумі 10\~000,00 доларів США підтверджується розпискою від 15.12.2012 року. Відповідно до договору позики від 15.12.2012 року передбачено, сторони домовилися, що позичальник повинен повернути позикодавцю всю позику до 15.02.2013 року. 19.09.2013 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позику до 19.03.2013 року. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідач взятих на себе зобов'язань, щодо повернення грошових коштів позивачу за договорами позики не виконав. Щодо заявленої вимоги про стягнення боргу за договором позики від 19.09.2013 року, суд не бере до уваги як належний та допустимий доказ, укладання між позивачем та відповідачем договору позики, оскільки з розписки вбачається виправлення в сумі грошових коштів та даті написання. Таким чином станом на 29.06.2016 року у відповідача виникла заборгованість у сумі 497\~961,56 грн. за вищезазначеними договорами. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 1050 ЦПК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідальність за порушення грошового зобов'язання передбачена статтею 625 ЦК України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що між сторонами по справі укладались договори позики, за умовами якого відповідач взяв на себе певні зобовязання, що належним чином в установлений договорами позики строк не виконав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, щодо стягнення заборгованості та 3% річних. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial