Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 15.01.2016 року, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підписому заяві підтвердив свою згоду на те, що така разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та позивачем договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг». АТ КБ«ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач [PERSON] заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк».У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28 квітня 2020 року має заборгованість 98 453,44 грн., з яких: 55331,68 грн. - заборгованість за тілом кредита в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 55331,68 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 19790,08 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625;18167,23 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 4664,45 грн. штраф (процентна складова). На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Великоберезнянського районного суду Закарпатської області, на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки відповідача було належним чином оповіщено про час та місце розгляду справи, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, то суд вирішив ухвалити заочне рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 15.01.2016 року був укладений Договір про надання банківських послуг № б/н, за умовами якого позивач надав останній кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В заяві-анкеті про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг міститься підпис відповідача [PERSON] . Крім того, в цій заяві зазначено, що Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між сторонами Договір про надання банківських послуг. Позичальник (відповідач) ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному веб-сайті «Приватбанку». Відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на веб-сайті «Приватбанку». Щодо зміни кредитного ліміту, то банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. При укладанні вказаного Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Разом з цим встановлено, що відповідач [PERSON] порушив зобов`язання по кредитному договору. Таким чином, заборгованість за нею станом на 28 квітня 2020 року має заборгованість 98 453,44 грн., з яких: 55331,68 грн. - заборгованість за тілом кредита в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 55331,68 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 19790,08 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625;18167,23 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 4664,45 грн. штраф (процентна складова). Правовідносини між сторонами випливають із зобов`язань, що виникають внаслідок договору, які врегульовані нормами глави 48 ЦК України, зокрема згідно вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється відвідповідальності занеможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання за Договором про надання банківських послуг від 15 січня 2016 року, суд вважає, що позовна заява в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами за користування є обґрунтованою. Що стосується стягнення пені та штрафів, то суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами Договору про надання банківських послуг, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1. передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6. вказаного кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них неповернення чи несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом. Отже, враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яку в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість по штрафах у сумі 500 грн. штраф (фіксована частина) та 4664,45 грн. штраф (процентна складова). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial