Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за договором позики від 18 вересня 2018 року в розмірі 700 $ (доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на 18 вересня 2018 року становить 19705 грн.). 23 грудня 2019 року представник позивача подала заяву в порядку ст. 43,49 ЦПК України, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь позивача 700 $ (доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на 18.09.2018року становить 19705 грн.) боргу за договором позики від 18 вересня 2019 року, інфляційні збитки у розмірі 983, 28грн. та 3% річних у розмірі 570,10 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 18 вересня 2018року між [PERSON] та ним було укладено Договір позики, за яким позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 19705 грн., що еквівалентно 700 доларів США. Згідно п. 1 Договору позики відповідач зобов`язувався повернути позичені кошти у строк до 01 грудня 2018 року у порядку та на умовах, передбачених Договором, а зокрема, повернути суму грошових коштів у розмірі 700 доларів США. Однак, розрахунок щодо повернення позики так і не відбувся. Позивач неодноразово і у телефонному режимі і при зустрічі просив Відповідача повернути борг та виконати свої зобов`язання згідно Договору, однак останній все обіцяв, але до сьогодні так і не повернув позичені кошти. 04 вересня 2019 року позивач на адресу відповідача відправив претензію з вимогою повернути борг за Договором, однак відповіді позивач так і не отримав. Відповідач відзиву на позов не подав. Ухвалою від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~договором позикивідкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11 травня 2021 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики вирішено слухати в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно з вимогами ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив,\~заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено фактичні обставини справи. 18 вересня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. /а.с. 5/ Відповідно до п. 1 вищевказаного договору [PERSON] передає у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 19705 грн., що еквівалентно 700 доларів США, які зобов`язується повернути до 01 грудня 2018 року. Згідно п. 6 договору у випадку прострочення суми позики , позичальник зобов`язується на вимогу позикодавця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно з претензією про повернення боргу від 04 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою повернути борг в розмірі 19705 грн., що еквівалентно 700 Доларам США, що підтверджується експрес накладною № 59000445576914 від 04 вересня 2019 року./а.с. 6-7/ Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав. Відповідно до розрахунку, наданого представником позивача розмір інфляційних збитків за період з 02 грудня 2018 року по 18 листопада 2019 року становить 983,28 грн. та сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 02 грудня 2018 року по 18 листопада 2019 року становить 570,10 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до положень частини 1\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк та відповідно до умовами договору. Згідно зі ст. ч. 2\~ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Згідно з приписами\~статті 533 ЦК України\~валютою виконання грошового зобов`язання є гривня, проте якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Крім того, слід зазначити, що враховуючи норми ст.ст. 192, 524, 533, 1049 ЦК України, заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 18 вересня 2018 року підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 19705 грн. заборгованості за договором позики від 18 вересня 2018 року, 983,28 грн. - інфляційних збитків за період з 02 грудня 2018 року по 18 листопада 2019 року та 570,10 грн. - 3 відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 02 грудня 2018 року по 18 листопада 2019 року, а всього 21258,38 грн. Щодо посилання позивача на стягнення боргу в іноземній валюті, а саме в розмірі 700 доларів США, то в цій частині необхідно відмовити оскільки, відповідно до п. 1 договору позики відповідач позичив грошові кошти в гривнях. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved