Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом до відповідачки про стягнення суми боргу за договором позики, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] суму боргу у розмірі 864 353 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі в судовому засіданні та задовольнити уточнені позовні вимоги. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, про час та дату судових засідань неодноразово сповіщалась належним чином, а саме : шляхом надіслання судових повісток на адресу місця її реєстрації, яка отримана судом на відповідний запит від відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області 15.04.2019 року - [ADDRESS] , а також на адресу яка була вказана [PERSON] особисто у заяві про перегляд заочного рішення суду як адреса для листування : [ADDRESS] . Усі судові повістки були повернуті до суду з відміткою про повернення у зв`язку із закінченням строку зберігання. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі надані сторонами докази та обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, громадянам [PERSON] та [PERSON] 01.02.2011 року позивачем були передані грошові кошти в іноземній валюті, а саме 33 (тридцять три) тисячі американських доларів США, що підтверджується відповідною розпискою, копія якої міститься у матеріалах справи,оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні. Офіційний курс НБУ обміну валют, а саме долару США по відношенню до української гривні, станом на 21.05.2019 року складає 2611,2451 грн. за 100 доларів США, тобто виходячи з цього курсу валют, станом на момент ухвалення судом рішення, сума боргу відповідачки складає 864 353,00 гривень. [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про укладання шлюбу [NUMBER] зареєстрованого 23.08.1986 року, на час отримання цієї позики перебували у шлюбі, тобто були подружжям. [INFO] [PERSON] помер, а [PERSON] успадкувала належне йому як спадкодавцеві майно, в порядку ст.ст. 1218, 1220, 1223, 1226, 1268, 1279 ЦК України. Допитаний у судовому засіданні судом в якості свідка [PERSON] , пояснив, що у 2011 році він був присутній при тому, як [PERSON] просив [PERSON] позичити йому грошові кошти. Також пояснив, що він привіз [PERSON] до місця зустрічі з Крюковими, і [PERSON] говорив йому про те, що буде передавати грошові кошти Крюковим, однак, при безпосередній передачі грошових коштів він не був присутній. На неодноразові звернення позивача до відповідачки щодо повернення йому грошових коштів остання посилалась на погіршення свого її матеріального стану, тобто неможливість повернуті взяті у борг грошові кошти, що призвело до великих переживань та хвилювань позивача, та призвело до погіршення і без того недостатньо доброго стану його здоров`я, оскільки позивач є інвалідом першої групи по загальному захворюванню. Також судом приймаються до уваги наступні факти. 04 листопада 2015 року по даній справі судом було ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог позивача. 29 червня 2017 року до суду надійшла зава від відповідачки [PERSON] про перегляд заочного рішення суду, яка була мотивована тим, що судових повісток відповідачка не отримувала, а також тим, що боргової розписки відповідачка по справі ніколи не писала, що відповідач готова підтвердити висновком відповідної експертизи. За заявою відповідачки заочне рішення суду було скасовано, справа призначена до судового розгляду. Також судом, за клопотанням відповідачки, у справі була призначена почеркознавча експертиза, про що винесена відповідна ухвала. Судом були надані усі затребувані експертом документи. які були необхідні для проведення експертизи, та справа надіслана для проведення експертизи. Однак, дана справа була повернута до суду без надання висновку по експертизі у зв`язку з несплатою відповідачкою вартості проведення експертизи. Так, суд неодноразово викликав відповідача [PERSON] і за адресою місця її реєстрації, і за адресою, яка вказана нею особисто як адреса для судової кореспонденції (а.с. 124). Таким чином, суд приймає до уваги, що відповідач - [PERSON] яка була заявником щодо призначення почеркознавчої експертизи по борговій розписці та іншим матеріалам справи, ухилилася від подання експерту необхідних матеріалів, включаючи зразки свого почерку та не здійснила сплату рахунку вартості проведення цієї експертизи. Суд приходить висновків, що відповідачка не бажає приймати участь у проведенні такої почеркознавчої експертизи та проявила низьку процесуальну зацікавленість у з`ясуванні всіх обставин справи та й самої участі в цих дослідженнях. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не обмежується. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Доказів щодо повернення взятих у борг коштів, так само які доказів того, що боргова розписка написана не відповідачем, суду не надано. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених частиною 1 статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, поряд з іншим, відповідачем жодних заперечень на розрахунки позивача не надано, суд приймає розрахунок боргу з належними відсотками, представлений позивачем, оскільки він складений з дотриманням порядку та умовностей діючих законодавчих норм. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню, стягнувши з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] суму боргу у розмірі 864 353 гривень. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави (оскільки позивач є інвалідом 1 групи та є звільненим від сплати судового збору - а.с.3), слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позову, а саме 8643,53 гривень, що становить 1% але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved