Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», третя особа: виконуючий обов'язків директора Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» Лавриненко Сергій Вікторович про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що він з 01.09.2017 року працював начальником житлово - експлуатаційної дільниці «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» та з 19.07. по 23.07.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні, а з 24.07. по 27.07. 2018 року перебував на амбулаторному лікуванні, проте наказом КП № 326-к/тр від 19.07.2018 року позивача звільнено із займаної посади за систематичне невиконання обов'язків, покладених трудовим договором, згідно з пунктом 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в період його тимчасової непрацездатності. Вважає дії відповідача незаконними, та в зв'язку з вищевикладеним просить суд скасувати наказ КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» № 326 к/тр від 19.07.2018 року «Про звільнення [PERSON].», виданий виконувачем обов'язків директора Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» Лавриненком С.В., поновити його на посаді начальника житлово - експлуатаційної дільниці «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19.07.2018 року і по день ухвалення судового рішення, крім того просив стягнути на свою користь 32 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 31.07.2018 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. 15.08.2018 року позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.08.2018 року клопотання позивача про зміну судового засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного провадження на підготовче судове засідання за правилами загального провадження - залишено без задоволення. Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], у зв'язку із необґрунтованістю. Зокрема, представник відповідача не погоджується з доводами позивача стосовно того, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» звільнила його в період тимчасової непрацездатності, оскільки зі змісту листа Київської міської клінічної лікарні № 12 від 31.07.2018 року ( № 061/115-1821) вбачається, що позивач був госпіталізований у реанімаційне відділення після закінчення робочого часу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, судом встановлено, що Морев з 01.09.2017 року працював начальником житлово - експлуатаційної дільниці «Печерськжитло» Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва». Пунктом 3 ст.40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до наказу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» № 326-к/тр від 19.07.2018 року, позивача звільнено із займаної посади за систематичне невиконання обов'язків, покладени договором згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України. У відповідності з ч. 4 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що його звільнення з займаної посади відбулося з порушенням трудового законодавства, а саме відповідачем, як роботодавцем не було враховано положення ч. 2 ст. 41 КЗпП України. Суд приходить до висновку, що позивач, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних доказів на підтвердження того, що його звільнення відбулося у період його тимчасової непрацездатності з посади начальника житлово - експлуатаційної дільниці «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва». Так, зі змісту листа Київської міської клінічної лікарні № 12 від 31.07.2018 року (№ 061/115-1821) вбачається, що позивач був госпіталізований у реанімаційне відділення о 19 год. 01 хв. - 19.07.2018 року, тобто після закінчення робочого дня, крім того, відповідно до протоколу наради від 19.07.2018 року з питання відновлення будівельної частини теплового пункту та підготовки системи тепло споживання житлового будинку [ADDRESS] до опалювального сезону 2018/2019 - позивач був присутній на роботі 19.07.2018 року ( початок наради 16-00). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд з межах заявлених позовних вимог приходить до висновку, що звільнення позивача з роботи відбулось на законних підставах, а тому в заявлених позовних вимогах про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - необхідно відмовити.

Outcome: dismissed