Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 16.06.2010 року між ним та відповідачем Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції був укладений шлюб, про що було видане відповідне свідоцтво та зроблено актовий запис за № 324, від якого вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Даний шлюб за рішенням суду від 11.08.2014 року було розірвано. 14 травня 2014 року [PERSON] таємно, без його згоди, вивезла дитину з її постійного місця проживання за адресою: [ADDRESS] до м. Лозова, де мешкають батьки [PERSON] 26 травня цього року відповідач зі своїми батьками приїхали до квартири, де він проживав з відповідачкою у м. Дніпропетровськ, та намагалися зламати двері, що їм частково вдалося, щоб вивезти усі речі та техніку, придбані за його кошти. Незважаючи на присутність та зауваження викликаних ним співробітників міліції батьки відповідачки нецензурно його ображали, та батько відповідачки намагався вдарити його прихованим у руці інструментом, схожим на молоток або стамеску. Цьому завадив статися співробітник міліції, з яким батько відповідача вступив у бійку. Про це є відповідна заява до райвідділу міліції Бабушкінського району міста Дніпропетровська. Усі необхідні речі та одяг дитини та відповідачки він добровільно передав відповідачу. Вважає, що дитину використовують як засіб впливу на нього, щоб заволодіти його грошима та іншими речами, бо з номерів телефонів колишньої дружини та її батьків йому надходять повідомлення шантажного характеру, наклеп та образи в його адресу, що говорить про їх низький моральній облік. З відповідною заявою про це він також звертався до райвідділу міліції Бабушкінського району міста Дніпропетровська. Вважає, що дружина та члени її родини не можуть та не мають ні законного, ні морального права ховати та виховувати його з дружиною дитину, так як їхня поведінка та відношення суперечить здоровому глузду та інтересам дитини. Відповідач не дозволяє йому спілкуватися з донькою, чинить перешкоди, настроює її проти нього. Однак він до останнього буде намагатися брати участь у вихованні доньки та всіляко їй допомагати. 23.05.2014 року він звернувся до управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області зі зверненням, щодо допомоги у відновленні сімейних стосунків з дружиною, на що отримав відповідь, що управління цим не займається та його звернення направлено до іншого органу. 23.06.2014 року він отримав відповідь служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області в якій було зазначено, що [PERSON] було ознайомлено з законодавством України щодо обов'язків батьків з виховання дітей, однак будь-яких змін не відбулося, він не мав змоги ні бачити, ні спілкуватися зі своєю донькою. Він звертався із заявою до служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області з проханням призначити години спілкування з його донькою за місцем його постійного проживання. 29.07.2014 року виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області відповідно було винесено рішення, яким встановлено графік спілкування з дитиною, та який не відповідає ні його проханням, викладеним у заяві, ні діючому законодавству у сфері сімейного права. Після цього він тричі скаржився до служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області з приводу порушення відповідачем зазначеного рішення виконавчого комітету від 29.07.2014р., але марно. На підставі викладеного, враховуючи, що він не має шкідливих звичок, має стабільний офіційний заробіток, належне місце проживання та той факт, що спільні зустрічі неможливі, оскільки батьки дружини не дадуть спокійно спілкуватися з дитиною, просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з дочкою та не перешкоджати йому у спілкуванні та вихованні дитини. Також просить визначити йому наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою: два рази на місяць, у перші та треті вихідні місяця з 17-00 п'ятниці до 17-00 неділі, без присутності матері, за місцем проживання батька, з урахуванням обставин, які можуть виникнути; оздоровлення дитини протягом одного літнього місяця під час відпустки батька, без присутності матері, з урахуванням обставин, які можуть виникнути. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач та його представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, позивач надала письмові заперечення, в яких зазначила що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.08.2014 року по справі № 629/2219/14-ц шлюб між нею і позивачем було розірвано з її ініціативи, тому що шлюбні відносини не склалися і на той час вони вже не проживали спільно і не було можливості поновити сімейне життя через постійні конфлікти і сварки на побутовому рівні під час спільного проживання. Також причиною розлучення став деспотичний характер позивача, жорстоке відношення до дружини і дитині, його небажання тримати себе під контролем і неадекватна поведінка під час конфліктів, які часто закінчувались побоями. Таку поведінку вона вважає аморальною і недопустимою і такою, що шкодить здоровим відносинам у родині, де зростає малолітня дитина. Свідком такої поведінки була їх дитина [PERSON], яка дуже страждала, перебуваючи у такій ненормальній атмосфері. Позивач нехтував почуттями малої дитини - тим, що їй страшно, коли тато лупцює її маму руками, ногами і тим, що попадеться йому під руку. Не раз вона закликала позивача не зчиняти сварки при дитині і не вчиняти при ній фізичне насильство проти неї, але він проявив повну байдужість до її закликів не травмувати психіку дитини. Позивач неодноразово погрожував їй фізичною розправою, і планував і надалі так жити у ритмі тотального приниження і зневаги до дружини. Також потерпала дитина, вона билася в істериці, могла справити нужду зі страху, затуляла вушка й очка, кричала і гукала маму на допомогу. [PERSON] називав її принизливими словами і погрожував розквитатися з нею. Тому 14.05.2014р. вона разом з дитиною втекла з квартири, де вони проживали родиною після чергових побоїв, які наніс їй чоловік, перебуваючи у тверезому стані і зчинивши сварку на побутовому рівні. З собою вона встигла взяти лише речі першої необхідності для дитини і для себе і важливі документи - паспорт, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини. На таксі вона приїхала до м. Лозова до своїх батьків, де і зараз проживає разом з донечкою. Дитина отримала моральну травму і пережила дуже великий стрес, її дратівлива поведінка, жахливий сон, поганий апетит, дуже висока збудженість і прояви агресії є прямим наслідком негативного впливу методів виховання батька. Вона зверталася за допомогою до спеціалістів. Дитина має діагноз і пройшла курс лікування. Також [PERSON] проходила курс лікування у дитячого психолога. За рекомендацією психолога дитині визначено протипоказання - зміни навколишньої обстановки. Зараз її оточують доброзичливі люди, вона не страждає від морального чи фізичного насилля. Донечка із задоволенням відвідує дитячий садок, гурток танців у Будинку Культури, має багато друзів, вільно спілкується і все рідше згадує жахливі сцени насилля, і вже не вживає нецензурні слова, які чула з уст рідного батька у свою адресу. Після втечі від чоловіка-тирана вона і дитина досі не мають можливості користуватися особистими речами. Адже у позивача в квартирі залишилися її теплі речі - одяг,взуття; дитячі речі - столик для годування, ліжечко, велосипед, одяг, взуття, м'які та розвиваючі іграшки. [PERSON] в грубій формі відмовляється повертати їх речі, позбавляючи її та дитину законного права користуватися особистими речами. А також постійно в телефонному режимі надсилає їй погрозливі повідомлення, залякує, шантажує, принижує її честь та гідність. Погрожує фізичною розправою їй та її родичам - матері,батьку та брату. Зараз донька не страждає без уваги тата, не відчуває дефіциту його уваги, тому що його не було поруч тоді, коли вони ще проживали разом однією родиною. Виконкомом Лозівської міської ради 29.07.2014 р. було винесено рішення, яким встановлено графік спілкування дитини з батьком. В червні-серпні 2014 р. [PERSON] приїздив в м. Лозова до суду, де слухалися їх справи з розлучення і сплати аліментів. Паралельно він бачився з донькою, вони ходили на атракціони, в парк, на дитячий майданчик. Він купував дитині фрукти і подарунки. З 1.08.2014 р. і до 1.12.2014 р. позивач до дитини не приїздить, мотивуючи це тим, що йому важко їздити, далеко, дорого і він не має на це часу; позивач спілкується з донькою лише по телефону або через скайп. Іноді після розмови з батьком дитина стає дратівливою, може заплакати через його манеру спілкування, пригадуючи його поведінку під час сімейних сварок. Під час телефонних розмов позивач постійно запрошував її приїхати до нього в гості на вихідні з дитиною, отримавши відмову, почав вимагати привезти йому дитину взамін на теплі речі, які він відмовляється повертати. Вона рекомендує йому читати і виконувати пункти Рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 29.07.2014 року за № 421. Але він в грубій формі заявляє, що вона його купила і всіх і всюди проти нього підговорила. Він не хоче брати до уваги те, що дитині важко дається далека дорога, що на вихідних у неї за планом танці, вона ще маленька і прив'язана до мами. І взагалі, поїздку до нього вона вважає просто небезпечною для здоров'я і життя дитини, і для неї в тому числі. Адже ця людина може просто вчинити злочин, жертвою якого буде дитина. Тому що позивач для задоволення власних амбіцій, і заради того аби спричинити їй найсильніший біль, здатен спричинити біль та завдати страждань ні в чому неповинній дитині. Щодо вихідних чи канікул дитини з батьком без матері у м.Дніпропетровськ вона категорично проти, бо вважає, що якщо її повернути в те середовище, в якому вона страждала і була свідком страшних сцен знущання батька над нею самою і її мамою, це негативно і згубно вплине на нестійку дитячу психіку і завдасть удар її здоров'ю. Крім того, позивач зараз активно займається налагодженням особистого життя, співмешкає з коханкою. Вона не довіряє ні своєму колишньому чоловікові, ні чужій жінці, яка разом з ним веде аморальний спосіб життя. Вищевикладене підтверджує те, що сам позивач не виконує порядку способу участі у вихованні [PERSON], визначеного у Рішенні виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 29.07.2014 року за № 421. Навіть не приїхав до доньки на день народження, щоб її привітати. Отже позивач не знаходив часу та можливості приїздити до своєї доньки для спілкування з нею, проте знаходив час для написання численних скарг в різні органи та інстанції на мене та моїх батьків з надуманих підстав. Крім того, [PERSON] вперто продовжує не платити аліменти на утримання нашої дитини, навіть після вступу рішення про стягнення аліментів в законну силу. Всі обов'язки по належному утриманню малолітньої [PERSON] повністю лягли на її плечі та її батьків. До позовної заяви позивач надав копії дипломів, характеристику з місця роботи, характеристику з місця реєстрації, проте зазначені документи не можуть бути доказом належної гарної поведінки позивача вдома з огляду на наступне. Характеристика з місця проживання є неактуальною і не може бути взята до уваги судом, т.я. за вказаною адресою він не проживає з 2008 року, і мешканці того будинку і начальник управління будинку не мають справжньої достовірної інформації щодо цього мешканця. Натомість, жителі того будинку, де він зараз насправді проживає з 2010 року і проживав разом із нею і донькою, можуть дати вичерпуючу і достовірну інформацію про поведінку і аморальній облік позивача. Адже він здобув слави неадекватного домашнього тирана і садиста, невихованої і низько моральної особистості. Вважає, що нею виконується зазначене рішення від 29.07.2014 року, при винесенні якого комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету було враховано вік та стан здоров'я дитини, її емоційний стан, умови проживання та графіки навчальних та індивідуальних занять, ставлення батьків до виконання свої батьківських обов'язків. Це рішення є правильним і таким що враховує інтереси дитини. Копія зазначеного рішення була надана і позивачу для обов'язкового виконання. Позивач це рішення в 10 денний строк не оскаржив, а навпаки сам же і не виконує графіки побачення з дитиною. Крім того, нею та самою дитиною неодноразово запрошувався позивач на дитячі свята при дитячому садочку та в міському Будинку Культури. Проте, маючи вищу юридичну освіту, позивач мав би знати закони та при поданні позову до суду мав би належним чином надати докази на підтвердження його обгрунтування. Вважає, що позивачем жодного доказу на підтвердження того, що нею чиняться перешкоди для [PERSON] у спілкуванні з їх малолітньою дитиною, чи невиконанні нею зазначеного рішення від 29.07.2014 року не надано. Вона навпаки не проти спілкування [PERSON] з донькою, їх побачень, але так, щоб це не шкодило стану здоров'я або емоційному стану малолітньої [PERSON], з урахуванням її інтересів, як це зазначено в вищевказаному рішенні виконкому. До заперечень відповідач надала копію довідки лікаря невролога від 04.08.2014р., в якій не зазначено, відносно кого встановлено діагноз, а також копію акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 20.12.2011р. щодо наявності у [PERSON] легких тілесних ушкоджень, та копію висновку експерта від 20.06.2014р. щодо відсутності тілесних ушкоджень у [PERSON] на момент її огляду. Представник третьої особи Служби в справах дітей Лозівської міської ради Харківської області Пасічна І.В. у судовому засіданні не заперечувала проти часткового задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача усунути перешкоди у спілкуванні позивача з донькою. Пропонувала визначити порядок спілкування, зазначений у рішенні Лозівської міської ради від 29.07.2014р. Представник третьої особи Лозівської міської ради Харківської області та її виконавчого органу Романенко В.Ф. у судовому засіданні не заперечувала проти часткового задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача усунути перешкоди у спілкуванні позивача з донькою. Пропонувала визначити порядок спілкування, зазначений у рішенні Лозівської міської ради від 29.07.2014р. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представників третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 16.06.2010 року між сторонами Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції був укладений шлюб, актовий запис за № 324, від якого вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Сторонами не заперечується, що шлюб між ними розірвано згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.08.2014 року. [PERSON] на даний час проживає разом з матір'ю - [PERSON], бабусею - [PERSON] та дідусем - [PERSON] у двокімнатній квартирі за адресою:[ADDRESS], що підтверджується листом Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області. У даній квартирі для дитини створені належні житлово-побутові умови (а.с.9). Позивач на даний час мешкає за адресою: [ADDRESS], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10, 19). За адресою мешкання, комісією у складі начальника управління служби у справах дітей Бабушкінської районної у місті ради [PERSON] та головним спеціалістом [PERSON] 16.06.2014 року проведено обстеження житлово-побутових умов проживання та складено акт, в якому зазначено, що житло складається з однієї кімнати, кухні, санвузлу, сім»я винаймає кімнату в гуртожитку більше чотирьох років. В кімнаті є дитяче ліжко, 2 дивани, шафа для одягу, сервант, стіл-книжка під телевізор, телевізор, комп'ютер; на кухні - електроплитка, стіл, стільці, холодильник, мікрохвильова піч, фритюрниця; санвузол: ванна, туалет, бойлер для підігріву води, пральна машина. В квартирі чисто, затишно, в кімнаті проведено косметичний сучасний ремонт. За результатами обстеження комісія прийшла до висновку, що в кімнаті створені всі умови для проживання дитини. (а.с.13). Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.ст.11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків, або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору в порядку ст.158 СК України, щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, орган опіки і піклування, відповідно до ст.19 СК України, подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, висновок органу опіки і піклування повинен бути достатньо обґрунтованим та не суперечити інтересам дитини. Рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області № 421 від 29.07.2014 року визначено способи участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] та спілкуванні з нею в м.Лозова: щомісяця у вихідні дні 1,3 тижня з 10.00 год. до 17.00 год. з дотриманням режимних моментів: денного сну вдома з 13.00 год. до 15.00 год. та домашнього харчування; щорічно 22 серпня у робочі дні з 17.00 год. до 19.00 год., у вихідні дні - з 10.00 год. до 13.00 год.; щорічно 27 вересня відвідувати дитину; щоденно з ініціативи батька у телефонному режимі або по скайпу (а.с.10). В зв'язку з невиконанням відповідачем зазначеного рішення від 29.07.2014 року, позивач звернувся до Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області. Листом від 24.09.2014 року йому було надано відповідь про те, що службою [PERSON] роз'яснено щодо рівності прав та обов'язків батьків по відношенню до дітей та необхідності дотримання рішення виконавчого комітету, попереджено щодо неприпустимості вчинення сварок під час зустрічей та спілкування по телефону з [PERSON], а також настроювання дитини проти батька та щодо відповідальності за невиконання вищевказаного рішення. [PERSON] надала службі письмове пояснення, в якому повідомила, що вона виконує зазначене рушення та не перешкоджає спілкуванню батька з дитиною. Також повідомила, що [PERSON] не дотримується встановленого порядку участі у вихованні, про будь-які зміни у графіку зустрічей попередньо не повідомляє, і як повідомила в судовому засіданні вона до правоохоронних органів, Служби в справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про те, що її колишній чоловік ухиляється від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої донька [PERSON], не зверталася (а.с.12). З письмового висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 21.01.2015 року вбачається, що даний комітет вважає доцільним залишити способи участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] та спілкуванні з нею, визначені рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради від 29.07.2014 року за № 421 (а.с. 145). Згідно зі ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. [PERSON] має дві повні вищі освіти за спеціальностями «Технологія будівельних конструкцій, виробів і матеріалів» та «Правоохоронна діяльність», з 01.07.2014 року працює на посаді керівника дільниці експлуатації мережі у ТОВ «ТелеМост», станом на 18.06.2014 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, за місцем роботи та мешкання характеризується позитивно, пройшов профілактичний наркологічний огляд, про що 17.06.2014 року видано сертифікат, який дійсний до 17.06.2016 року, та обов'язковий попередній та періодичний психіатричний огляд, про що видана медична довідка, дійсна до 17.06.2016 р. (а.с. 18-23, 108, 109). Позивачем періодично перераховуються грошові кошти на ім'я [PERSON], [PERSON] - матері відповідача, на придбання [PERSON] подарунків, одягу та взуття для танців, для лікування. Також позивачем надано копії чеків на придбання дитячих іграшок. (а.с.45-57,63). Факт приїзду позивача до м. Лозова 22.06, 04.07, 16.07., 21.07., 29.07, підтверджується наданими ним копіями проїзних білетів. (а.с.58-62) Викладене свідчить про бажання позивача приймати участь у вихованні дитини та спілкування з нею. В судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини, а як вбачається з копії протоколу за № 01-17/2810 від 11.12.2014 року, наданої представником позивача [PERSON] у судовому засіданні, то завідуючий МЦППіСР [PERSON] у висновку вказує, що дитина явно надає перевагу матері, батькові. Дитина не бажає бути учасником конфлікту, приймати будь-яку сторону. Рекомендації батькам та близьким дорослим: - уникати ситуації, які б могли мати негативний емоційний вплив на дитину ( негативних відгуків про тата, маму, з'ясування відносин між дорослими); - наголошувати та демонструвати батьківську любов до доньки ( з боку обох батьків); - корисно конструктивне спілкування з батьком та створення умов для спілкування дитини з обома батьками, та суд погоджується з даними висновками завідуючої, та при винесені висновку заступником міського голови О.Г.Неділько від 21.01.2015 року № 02-13-8/66 Лозівської міської ради Харківської області щодо способу участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON], [INFO] та спілкуванні з нею до уваги взято не було, а навпаки вони погодились з висновком практичного психолога міського центру практичної психології і соціальної роботи відділу освіти Лозівської міської ради, який суд до уваги не бере та він суперечить фундаментальному принципу права та моралі, міжнародних законодавчих актів та законодавству України. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Суд не погоджується з письмовим висновком виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 21.01.2015 року на підставі викладеного, а також враховуючи, що він є недостатньо обґрунтованим, складений всупереч вимог ст. 19 СК України, так як позивач у судовому засіданні пояснив, що він не отримував виклик на засідання комісії з питань захисту прав його дитини 21.01.2015р., висновок винесено без врахування його пояснень та доводів. Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньки, регулярне спілкування між ними за місцем проживання батька не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Позивач, як батько малолітньої дитини, має право на спілкування з нею для виконання своїх батьківських обов'язків по його вихованню. При цьому відповідачка не має право перешкоджати цьому в інтересах дитини. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. На підставі ст. 82 ЦПК України суд звільняє відповідача від оплати судового збору на користь позивача, оскільки відповідач не працює, має на утриманні малолітню дитину.

Outcome: approved