Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, який уточнивши, обґрунтовував тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с.Бруски Путивльського району Сумської області. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 18 квітня 2017 року Бунякинською сільською радою Путивльського району Сумської області, за яким все своє майно заповідав [PERSON] . До спадкового майна входять земельні ділянки, загальною площею 3,363 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно він не може у зв`язку з тим, що у правовстановлюючому документі на спадкове майно маються виправлення, позивач просить визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , а судові витрати покласти на нього. Позивач в судове засідання не з`явився, при подачі позовної заяви просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.26). Третя особа в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглядати у його відсутність (а.с.27). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Підтверджується матеріалами справи те, що на підставі ст.1222 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим Бунякинською сільською радою Путивльського району Сумської області 18 квітня 2017 року за №26, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с.Бруски Путивльського району Сумської області (а.с.6,9). Відповідно до довідки Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області №358 від 17 липня 2018 року, [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом з [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався Бунякинською сільською радою 18 квітня 2017 року за №26 (а.с.8). Згідно з копією державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] [PERSON] є власником трьох земельних ділянок, загальною площею 3,363 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.7). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 7 грудня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельні ділянки у зв`язку з наявністю виправлень у правовстановлюючому документі на ці земельні ділянки (а.с.10). Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 3 пункту 6 постанови Пленуму ВССУ №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Оскільки право власності померлого [PERSON] на зазначені земельні ділянки підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , але [PERSON] у зв`язку з наявністю виправлень у правовстановлюючому документі на земельні ділянки не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому відповідно до ст.392 ЦК України, право власності позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved