Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав в судовому засіданні представник та мотивує тим, що 26.10.2007 року між АТ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/1007/71-653, за яким відповідач отримав кредит врозмірі 40000 доларів США із строком користування до 25.10.2037 року та із сплатою 11,9% річних. З метою забезпечення виконання грошового зобов'язання, [PERSON] за договором іпотеки від 26.10.2007 року передав в іпотеку двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Сведбанк» відступило ПАТ «Дельа Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання відповідачем, за [PERSON] станом на 28.07.2015 року утворилась заборгованість по кредитному договору у сумі 591491,66 грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/1007/71-653 від 26.10.2007 в розмірі 591491,66 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 48,95 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання права власності на неї за ПАТ «Дельта Банк». Представник відповідача - [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку, однак відповідні відомості [PERSON] не отримував, крім того лист-вимогу від 27.08.2015 р. № 4 відповідач по справі не отримував. Представник позивача зазначив, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норми статті 33 Закону України «Про іпотеку», відповідно до яких за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання; у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання. Правовою підставою, для задоволення позовних вимог, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, позивач зазначає норму ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Однак, враховуючи норми чинного законодавства України з такими доводами позивача відповідач не погоджується враховуючи на наступне: частинами 1-2 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Визнання та реєстрація права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки на підставі рішення суду, Законом України «Про іпотеку» не передбачено. Також представник відповідача зазначив, що відповідно до положень статей 33, 35 Закону № 898-IV, згідно з якими у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У такому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання зазначених правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону № 898-IV. Представники третіх осіб: Національного банку України, ПАТ «Омега Банк», повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 26.10.2007 року між АТ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/1007/71-653, за яким відповідач отримав кредит врозмірі 40000 доларів США із строком користування до 25.10.2037 року та із сплатою 11,9% річних.(а.с. 4-11) З метою забезпечення виконання грошового зобов'язання, [PERSON] за договором іпотеки від 26.10.2007 року передав в іпотеку двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 12-13) 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Сведбанк» відступило ПАТ «Дельа Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.(а.с. 17-21) У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання відповідачем, за [PERSON] станом на 28.07.2015 року утворилась заборгованість по кредитному договору у сумі 26810,09 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.07.2015р. складає 591491,66 грн.(а.с. 14) Згідно графіку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 20.07.2015р. розмір залишку кредиту відповідача мав складати 29666,77 доларів США.(а.с. 8) Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається я на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до положень статей 33, 35 Закону «Про іпотеку», згідно з якими у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У такому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання зазначених правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону «Про іпотеку». Позивачем не надано належних доказів на підтвердження виконання вимог статей 33, 35 Закону «Про іпотеку», а тому звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним. Згідно ч. 3 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів підтвердження того, що відповідачем були порушено умови договору, яке завдало збитків іпотекодержателю чи змінило обсяг його прав, з огляду на те, що кредитний договір було укладено на строк до 25.10.2037р., та враховуючи, що відповідачем здійснюються платежі на виконання умов договору у сумах, не менших, ніж передбачено графіком погашення заборгованості, а саме: станом на дату проведення розрахунку заборгованості, сума заборгованості зазначена 26810,09 доларів США, у той час, як графіком погашення кредиту, станом на 20.07.2015р. розмір залишку кредиту відповідача мав складати 29666,77 доларів США. За таких обставин позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягають за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed