Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, обґрунтовуючи, яку зазначив, що 27.01.2005 року помер [PERSON]. Спадкоємцем майна померлого є позивач по даній справі, рідний брат [PERSON], оскільки 15 лютого 2012 року померла їх мати [PERSON] Позивач як спадкоємець за законом після смерті батька [PERSON] звернувся до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори, та подав заяву про прийняття спадщини, однак на спадкову земельну ділянку площею 0,062 га, та площею 0,054 га., яка розташована на території с/т «Віта» [PERSON] селищної ради Обухівського району, Київської області свідоцтво про право на спадщину за законом отримати не може, оскільки у нього відсутній правовстановлюючий документ на землю. Так як іншим чином захистити своє права він не може та не має змоги отримати у власність вказані земельні ділянки, тому звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,062 га та на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,054 га в порядку спадкування. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] селищна рада в судове засідання не зявилася, причин неявки суду не повідомили, хоча про час та місце слухання справи повідомленні належним чином. Третя особа Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, направивши суду клопотання про слухання справи в відсутності їх представника. Третя особа [PERSON], в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином про що свідчить розписка наявна в матеріалах справи, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], помер 27.01.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 27.01.2005 року (а.с.8). Відповідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 15 лютого 2012 року (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частину двох часток земельних ділянок, які остання успадкувала після смерті свого чоловіка. Також судом встановлено, що до складу спадщини окрім іншого майна увійшло і право спадкодавця на земельну ділянку площею 0,062 га для ведення садівництва, та на земельну ділянку площею 0,054 га, для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території с/т «Віта» [PERSON] селищної ради, Обухівського району, Київської області та які належали [PERSON], на підставі державного акту на права власності на землю серії КВ від 02.12.1996 року. Листом державного нотаріуса Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], від 03 березня 2015 року, відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], на вищевказану земельну ділянку в зв'язку з тим, що відсутній державний акт на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, у звязку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за заповітом і за законом і його звернення до суду є правомірним. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з матеріалів справи позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто прийняв спадщину, що не спростовується відповідачем у справі. Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Суб'єктами права цієї власності можуть бути фізичні особи, що передбачене ч.1 ст. 374 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст.78 ЗК України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивач, набувши право на спадкове майно, набув його правомірно, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, що вказує на незаконність набуття позивачем права власності, а тому суд для захисту прав позивача вважає за необхідне визнати власником частини майна в порядку спадкування. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved