Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про усунення від права на спадкування відповідача, який є його батьком, покликаючись на те, що 07 грудня 2015р. померла його прабаба, відповідача баба [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно квартиру [ADDRESS] оласті. Спадкоємцем майна останньої за законом є він [PERSON] Оскільки, відповідач як спадкоємець за законом на час відкриття спадщини був визнаний рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.04.2009р. померлим, позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва по право на спадщину за законом. Однак у травні 2016р. дізнався, що відповідач також подав до нотаріуса з заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва по право на спадщину за законом в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Просить усунути відповідача від права спадкування за законом майна [PERSON], у зв'язку із тим, що він ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], яка через похилий вік, стан здоровя та непрацездатність перебувала у безпорадному стані, та потребувала матеріальної допомога та піклування. Вважав, що відповідач, який проживає у РФ та з 2014р. неодноразово телефонував до [PERSON], знаючи про її безпорадний стан, мав можливість, але не займався доглядом, утриманням та піклуванням останньої. Ухвалою суду від 13.12.2016р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 16.01.2017р. провадження у справі зупинене до вирішення Апеляційним судом Львівської області справи за апеляційною скаргою на рішення Стрийського міськрайонного суду від 07.11.2016р. у справі № 456/2905/16-ц, провадження № 2-о/456/109/2016 за заявою [PERSON], заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON] про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою та вирішення Стрийським міськрайонним судом справи №456/2903/16-ц за заявою [PERSON] в інтересах [PERSON] про скасування рішення про визнання особи безвісно відсутньою. Ухвалою суду від 05.04.2017р. провадження у справі відновлене. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяв обставини. Представник відповідача адвокат [PERSON] позов заперечив, пояснив, що відповідач з 2005р. проживає у РФ. Востаннє його довіритель відвідував [PERSON] у 2009р. Відповідач, проживаючи у РФ потрапив у ДТП, тривалий час лікувався, у звязку з перенесеною травмою змінив місце праці, змушений був винаймати житло для сімї, витрачаючи на це значну частину свого заробітку, тому не мав можливості надавати [PERSON] матеріальну допомогу. Завжди спілкувався з останньою по телефону, по мірі можливості передавав через знайомих для неї кошти. Згодом відповідач втратив зв'язок з [PERSON] Після її смерті відповідач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено, що [PERSON] перебувала у безпорадному стані через похилий вік або тяжку хворобу у безпорадному стані, тому потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, а його довіритель ухилявся він надання їй допомоги. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 07 грудня 2015р., що тстаенрджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ №412963 від 08.12.2015р., виданим відділом РАЦСпо м.Стрию. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно квартиру [ADDRESS], яка належала останній на підставі свідоцтва по право власності на квартиру від 28.10.1993р., яке видане Стрийським вагоноремонтним заводом та зареєстроване у Стрийському МБТІ у реєстровій книзі 28.10.1993р. під №214. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.03.2017р. залишено без змін рішення Стрийського міськрайонного суду від 07.11.2016р., яким скасоване рішення цього ж суду від 02.04.2009р. у справі №2-1164/09, яким задоволено заяву [PERSON] про оголошення померлим [PERSON] [INFO], уродженця [INFO] РФ. З копії наданої Стрийською ДНК спадкової справи №122/2016 до майна померлої 07.12.2015р. [PERSON] вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці за законом: 25.02.2016р. - позивач [PERSON], 23.06.2016р. - відповідач [PERSON] Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою\~хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, суд повинен установити, як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи і лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є бабусею позивача, відповідач її колишній зять. Донька розірвала шлюб з відповідачем коли позивачу виповнився рік. Позивач від народження проживав з нею. Про те, що відповідач виїхав у РФ їм стало відомо після того, як донька звернулася з позовом про стягнення аліментів. [PERSON] проживала одна. [PERSON] періодично її провідував, цікавився станом здоровя. [PERSON] скаржилася на болі у серці, підвищений тиск, на те, що відповідач не приїжджає та не допомагає їй. Зі слів [PERSON] їй відомо про те, що відповідач телефонував до останньої, вона просила його надати кошти для проведення операції на очі, відповідач пообіцяв надати. Однак, згодом зв'язок з відповідачем був втрачений, допомогу він не надав. Їй відомо, що відповідач потрапив у ДТП. Лікарі через похилий вік [PERSON] забороняли проводити операцію. Померла [PERSON] у віці 92 роки. До цього часу вона самостійно пересувалася, приїжджала до позивача у гості. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що зі слів [PERSON] їй відомо про те, що остання спілкується з відповідачем по телефону, але матеріально він їй не допомагає. Її син товаришує із позивачем, разом з ним відвідував [PERSON], носили їй продукти харчування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що допомагав позивачу здійснити дрібний ремонт у квартирі [PERSON] Надаючи оцінку показанням свідків, суд вважає, що останні жодним чином не доводять того, що [PERSON] через похилий вік чи тяжку хворобу була у безпорадному стані та потребувала допомоги відповідача, а [PERSON] ухилявся від надання їй допомоги. Зазначені свідки не були близькими родичами [PERSON] та [PERSON], жодний із цих свідків не проживав з останньою, тому не може достеменно надати оцінку спілкуванню та відносинам між [PERSON] і [PERSON] Натомість, та обставина, що [PERSON] до смерті проживала одна, свідчить про те, що остання не потребувала сторонньої допомоги, відтак, не перебувала у безпорадному стані. Надані представником позивача виписки з історії хвороби №206 та з медичних карток №795 і № 941 (а.с.9,10,11) підтверджують лиш те, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні : з 15.01.2014р. по 23.01.2014р., з 22.07.2014р. по 31.07.2014р., з 15.07.2015р. по 22.07.2015р. з діагнозом: ІХС. Однак, дане захворювання не призвело до того, що [PERSON] перебувала у безпорадному стані і потребувала сторонньої допомоги. Враховуючи наведене, суд вважає, що всупереч вимогам ст.81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивачем чи його представником не подано належні і допустимі докази, а судом не здобуто таких доказів на підтвердження того факту, що спадкодавець [PERSON] знаходилася у безпорадному стані, потребувала допомоги, у звязку з чим звертався до [PERSON] з проханням надати їй будь-яку допомогу, а відповідач категорично відмовився надавати допомогу своєму [PERSON], тобто ухилявся від надання їй такої допомоги. В ході судового розгляду не здобуто належних і допустимих доказів того, що померла [PERSON] зверталася до [PERSON] з проханням надати їй будь-яку допомогу чи скаржилася на те, що така допомога їй потрібна, а відповідач ухиляється та не бажає її надавати. Померла [PERSON] не позбавила відповідача його права на отримання спадщини, хоч мала можливість це зробити, склавши заповіт на користь позивача. Окрім цього, проживання спадкодавця [PERSON] у м. Стрий Львівської області та проживання відповідача [PERSON] м. Томську Р.Ф., які знаходяться на великій відстані одне від одного, відсутність відповідача поряд із спадкодавцем і спілкування між ними по телефону, не розцінюється судом, як умисне ухилення від дій, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.\~\~ Таким чином суд вважає доведеним, що відповідач є спадкоємцем пятої черги, має право на спадкування та не ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві. Судом, в ході розгляду справи, не встановлено як факту умисного ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги, так і факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через тяжку хворобу та потребу спадкодавця в допомозі відповідача.

Outcome: dismissed