Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який разом із представником підтримав у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що він [PERSON] є співвласником 6/16 частин житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами по вул. Тимирязєва, 36, к м. Суми, що підтверджується рішенням Народного суду Ковпаківського району м. Суми від 22.08.1979 року та Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.07.2012 року. Мати позивача [PERSON] є співвласником 5/16 частин, а його сестра [PERSON] 1/16 частин вказаного будинку. 30.09.1987 року Другою [PERSON] держнотконторою було видано свідоцтво про право на спадщину на іншу 1/4 частину спірного домоволодіння на імя держави, в особі фінансового відділу виконавчого комітету Ковпаківської районної ради народних депутатів м. Суми. Так як інші співвласники не бажають приймати участь у приватизації або викупі 1/4 частини житлового будинку за адресою: м. Суми, вул. Тимирязєва, 36, 28.12.2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] міської ради із заявою про вирішення питання безоплатної приватизації вказаної частини будинку. [PERSON] відповіді Управління майна комунальної власності СМР від 25.01.2016 року, у будинку №36 по вул. Тимирязєва в м. Суми відсутнє комунальне майно територіальної громади м. Суми та рекомендовано звернутися до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області. На час звернення до суду з позовною заявою, власник спірного майна не встановлений. Таким чином, оскільки [PERSON] понад 30 років відкрито користується зазначеною часткою житлового будинку, а питання її приватизації у позасудовому порядку вирішити не вдалося, тому позивач просить суд визнати право власності в порядку набувальної давності за гр. України [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], на 1/4 частини житлового будинку та 1/4 частини господарчих будівель і споруд за адресою: м. Суми, вул. Тимирязєва, 36. Ухвалою суду від 28.09.2018 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання з викликом сторін. [PERSON] письмового відзиву [PERSON] міської ради від 06.11.2018 року, остання заперечує проти задоволення позову, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази утримання позивачем спірного майна, що підтверджує відкритість користування. Крім того, зазначено, що [PERSON] міська рада є неналежним відповідачем по даній справі, так як [PERSON] не надав жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] міська рада є правонаступником Ковпаківської районної ради народних депутатів у м. Суми, за яким зареєстровано право власності на спірне майно. До того, уповноваженим органом управляти майном територіальної громади є Департамент забезпечення ресурсних платежів СМР. Ухвалою суду від 15.01.2019 року в даній цивільній справі замінено первісного відповідача [PERSON] міську раду на належних відповідачів [PERSON] та [PERSON]; закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт проживання та добросовісного користування [PERSON] 1/4 частиною спірного домоволодіння з 1986 року, зазначили про відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на 1/4 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: м. Суми, вул. Тимирязєва, 36 в порядку набувальної давності, оскільки останній сплачує за житло та ним відкрито користується на протязі більше тридцяти років. Представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду письмові пояснення, де зазначив, що житловий будинок, розташований за адресою: м. Суми, вул. Тимирязєва, 36, не перебуває в управлінні та власності відділення. Представник Департаменту забезпечення ресурсних платежів [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, надав суду інвентаризаційну справу № 67087 на обєкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Суми, вул. Тимирязєва, 36. Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] проживає та є співвласником 6/16 частин житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами по вул. Тимирязєва, 36, к м. Суми, що підтверджується рішенням Народного суду Ковпаківського району м. Суми від 22.08.1979 року, Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.07.2012 року, Витягом Про державну реєстрацію прав від 03.08.2012 року, Технічним паспортом на садибний житловий будинок, Довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16.01.2019 року та будинковою книгою (а.с.6-8,10-14). [PERSON] з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.07.2012 року, мати позивача [PERSON] є власником 5/16 частин, а його сестра [PERSON] 1/16 частини житлового будинку за адресою: м. Суми, вул. Тимирязєва, 36, що також підтверджується рішенням Народного суду Ковпаківського району м. Суми від 22.08.1979 року (а.с.7,9). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.09.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], власником іншої 1/4 частини домоволодіння № 36 по вул. Тимирязєва в м. Суми є держава, в особі фінансового відділу виконавчого комітету Ковпаківської районної ради народних депутатів м. Суми (а.с.9; інвентаризаційна справа а.с.44). 28.12.2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] міської ради із заявою про безоплатну приватизацію 1/4 частки будинку за адресою: м. Суми, вул. Тимирязєва, буд. 36, яка належить державі (а.с.15). [PERSON] листа Управління майна комунальної власності [PERSON] міської ради щодо права власності на частину будинку від 25.01.2016 року, у будинку № 36 по вул. Тимирязєва в м. Суми комунальне майно територіальної громади м. Суми відсутнє, оскільки 1/4 частка вказаного будинку має державну форму власності. Тому з питанням щодо можливості переходу її у приватну власність необхідно звернутися до регіонального відділення Фонду державного майну України у Сумській області (а.с.16). Як вбачається з пояснень представника Регіонального відділення Фонду державного майну України по Сумській області [PERSON], в базі даних по супроводженню процесів приватизації та ІППС «Етап-майно» Регіонального відділення Фонду державного майну України по Сумській області державне майно, розташоване за адресою: м. Суми, вул. Тимирязєва, 36, не значиться та в управлінні не перебуває (а.с.31). Таким чином, власника 1/4 частиною будинку за адресою: м. Суми, вул. Тимирязєва, 36, не встановлено, а вказаною часткою спірного домоволодіння фактично користується [PERSON] з 1986 року з часу смерті попереднього власника [PERSON], яка померла 06.01.1986 року. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. [PERSON] п. п. 9, 11, 13 та 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Ураховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. За таких обставин, оцінюючи достатність і взаємний звязок наданих позивачем доказів, дослідивши матеріали інвентаризаційної справи та беручи до уваги пояснення відповідачів, які підтвердили факт володіння [PERSON] спірною частиною житлового будинку протягом тривалого часу, суд приходить до висновку, що [PERSON] більше 30-ти років добросовісно, відкрито та безперервно володіє 1/4 частиною житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами з адресою: м. Суми, вул. Тимирязєва, 36, після смерті рідної тітки його батька [PERSON], яка померла 06.01.1986 року, несе витрати на його утримання, спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна із чужого незаконного володіння не заявлено, а тому за позивачем може бути визнано право власності на вищевказану частину домоволодіння за набувальною давністю, на підставі ч. 1 ст. 344 ЦПК України. Крім того, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні визнали позовні вимоги в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин,

Outcome: approved