Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості. У позовній заяві зазначено, що 14 листопада 2019 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 22033000221273, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі. Сума виданого кредиту становить 86800.00, в гривні, на споживчі потреби, дата надання кредиту 14.11.2019 року, кінцева дата погашення кредиту 14.11.2024 року, строк користування кредитом 60 місяців, щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 14.11.2019 по 13.03.2021 - 3 % від суми кредиту, з 14.03.2021 по 13.06.2022 - 2,5 % від суми кредиту, з 14.06.2022 по 13.09.2023 - 1,5 % від суми кредиту, з 14.09.2023 по 14.11.2024 - 0,925 % від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0 % річних. Згідно розрахунку, станом на 20 листопада 2020 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 123808.51 грн., яка складається з: 76232.14 грн. - залишок строкового кредиту; 0.00 грн. - залишок нарахованих строкових відсотків; 0.00 грн. - залишку нарахованих строкових комісій; 9355.10 грн. - залишок простроченого кредиту; 29.27 грн. - залишок прострочених відсотків; 38192.00 грн. - залишок прострочених комісій. Ухвалою судді від 13 травня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.41-42). Ухвалою суду від 26 травня 2021 року за клопотанням відповідача здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.49-50). Ухвалою судді від 07 червня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.61-62). Ухвалою суду від 10 червня 2021 року у зв`язку з клопотаннями представника позивача та відповідача відкладено підготовче судове засідання (а.с.70-72). 28 липня 2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього комісії в розмірі 38192.00 грн. та застосувати строки позовної давності (а.с.79-84). 10 серпня 2021 року представником позивача надано заперечення на відзив відповідача на позовну заяву, в обгурнтування якого зазначено, що посилання відповідача на несправедливість нарахування комісії не є підставою для звільнення його від виконання зобов`язань або відповідальності за їх порушення, оскільки відповідач уклав кредитний договір з банком на підставі вільного волевиявлення. Крім того, кредитний договір, за яким банк стягує заборгованість з відповідача, був укладений сторонами 14 листопада 2019 року. Прострочена заборгованість по кредиту виникла в січні 2020 року. Строк виконання договірних зобов`язань згідно умов кредитного договору спливає 14 листопада 2024 року. Таким чином, враховуючи те, що банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в 2021 році до спливу трирічного строку прострочення виконання зобов`язань за платежами, то і строк позовної давності банком не пропущено. Вважають доводи відповідача, викладені у відзиві, безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. У зв`язку з чим просять позов банку до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 123808.51 грн. задовольнити у повному обсязі (а.с.89-93). Ухвалою суду від 11 серпня 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду, судовий розгляд постановлено провести в режимі відеоконференції (а.с.105-107). Представник позивача Лисенко В.А. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, причину неявки не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 14 листопада 2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22033000221273, за яким позивач надав відповідачу грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби. Згідно п. 1.2 договору позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 86800.00 грн., на строк 60 місяців, з кінцевою датою повернення 14 листопада 2024 року на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 14.11.2019 по 13.03.2021 - 3 % від суми кредиту, з 14.03.2021 по 13.06.2022 - 2,5 % від суми кредиту, з 14.06.2022 по 13.09.2023 - 1,5 % від суми кредиту, з 14.09.2023 по 14.11.2024 - 0,925 % від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0 % річних. В п.4 договору зазначено графік платежів /розрахунків загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором. Даний кредитний договір підписано відповідачем (а.с.6-7). 14 листопада 2019 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою Top-Up І зі страховкою (3 500)», в якому зазначені основні умови кредитування. Також відповідачем 14 листопада 2019 року була підписана заява-згода № 1122749 на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб, відповідно до якої він підтвердив, що погодився отримувати банківські послуги на умовах, що зазначені в УДБО та підтвердив, що всі умови йому зрозумілі (а.с.16, 17). Згідно розрахунку заборгованості за договором, доданого позивачем до позовної заяви, станом на 20.04.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 123808.51 грн., яка складається з наступного: 76232.14 грн. залишку строкового кредиту; 9355.10 грн. залишку простроченого кредиту; 29.27 грн. залишку прострочених відсотків; 38192.00 грн. залишку прострочених комісій (а.с.13-15). Так, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено ч.1 ст. 638ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу Українине означає односторонню відмову від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Матеріалами справи, а саме розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідачем порушено умови кредитного договору № 22033000221273 від 14.11.2019 року, тому позовні вимоги АТ «БАНК Кредит ДНІПРО» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом та відсотками в загальній сумі 85616.51 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що позивачем щомісячно нараховувалася сума комісії до сплати, яка передбачена Пунктом 1.2 Кредитного договору № 22033000221273 від 14.11.2019 року, а саме сплата щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Відповідно до ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. На підставі викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача простроченої комісії у розмірі 38192.00 грн. є нікчемною та задоволенню не підлягає. Вирішуючи клопотання відповідача про застосування строку позовної давності при вирішенні спору, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст.ст.257, 264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідно до ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізації свого права в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. При цьому, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» звернулося до суду з позовом, який вирішується в даному провадженні, 26.05.2021 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню. Таким чином, оцінюючі зібрані докази в їх сукупності та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також беручи до уваги вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому наявні правові підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом в розмірі 85616.51 грн.. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial