Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із відповідним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що він являється сином [PERSON] та [PERSON], за життя якими був збудований будинок [ADDRESS]. [INFO] мати позивача - [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини вищевказаного будинку, спадкодавцями якої стали батько позивача - [PERSON] та позивач, по ? частки за кожним. [INFO] батько позивача - [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частин вищевказаного будинку, внаслідок чого позивач звернувся до Другої Луганської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після померлих батьків: [PERSON] та [PERSON], однак йому було відмовлено, оскільки його батьки за життя належним чином не зареєстрували своє право власності на вищенаведений будинок у відповідних органах, внаслідок чого він вимушений звернутися до суду. Тому, позивач просить суд встановити факт набуття [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO] право сумісної власності подружжя на домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яке складається з: А-1 - житловий будинок, площею 59,0 м?; а-веранда; а? - веранда, № 1, 3, 4 огорожа, Б-погріб, У-уборна, В-літня кухня, в-тамбур, Г-сарай, в рівних частках, по ? частини за кожним; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а саме: ? частки домоволодіння [ADDRESS]; визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та після смерті [PERSON], який помер [INFO] право власності на ? частку та на ? часток вищевказаного домоволодіння. У судове засідання позивач - [PERSON] не з'явився та до початку розгляду справи від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він підтримав заявлені вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі та провести розгляд справи за його відсутністю /а. с. 37/. Представник відповідача Луганської міської ради - Мостовой А.О. у судовому засіданні був відсутнім та до початку розгляду справи надав на адресу суду заяву, в якій просив питання, щодо задоволення позову покласти на розсуд суду, згідно діючого законодавства України та провести розгляд справи за його відсутністю /а. с. 31/. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. ст. 3, 213, 214, 215 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються. В мотивувальній частині рішення має бути зазначено, чи були порушені, не визнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить к наступному висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється сином [PERSON] та [PERSON], відповідно до фотокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 грудня 1959 року, зареєстрованого Артемівським Рай Загс м. Луганська, актовий запис № 1991 /а. с. 12/, які перебували у зареєстрованому шлюбі, згідно з фотокопією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 12 листопада 1950 року, зареєстрованого Артемівським Рай Загс м. Ворошиловграда, актовий запис № 505 /а. с. 11/. Судом встановлено, що за життя батьками позивача - [PERSON] та [PERSON] був збудований будинок [ADDRESS] на підставі надання земельної ділянки для будівництва жилого будинку, відповідно до фотокопії договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від одної до п'яти включно від 01 жовтня 1956 року, наданого відділом комунального майна Ворошиловградської міської ради депутатів трудящих, посвідченого нотаріусом Другої Ворошиловградської нотаріальної контори, за реєстровим № 6636 /а. с. 8 - 10/. [INFO] мати позивача - [PERSON] померла, відповідно до фотокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 травня 1962 року, зареєстрованого Артемівським Райбюро Загс м. Луганська, актовий запис № 178 /а. с. 7/ та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини вищевказаного будинку, спадкодавцями якої стали батько позивача - [PERSON] та позивач, по ? частки за кожним. [INFO] батько позивача - [PERSON] помер, згідно з фотокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 травня 2013 року, зареєстрованого та виданого Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис №509 /а. с. 4/. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом було встановлено, що при зверненні позивачем до Другої Луганської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після померлих батьків: [PERSON] та [PERSON], на ? та ? частин домоволодіння [ADDRESS], йому було відмовлено, оскільки його батьки за життя належним чином не зареєстрували своє права власності на вищезгаданий будинок у відповідних органах, а також здійснити державну реєстрацію права на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства за померлими неможливо, відповідно до фотокопій постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 грудня 2013 року, винесених державним нотаріусом Другої Луганської державної нотаріальної контори Якімовою Ж.В. /а. с. 20 - 21, 22 - 23/. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Тобто право власності на нерухоме майно може виникати з моменту його державної реєстрації прав на нерухоме майно, яка здійснюється згідно з п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року, зареєстрованого в міністерстві юстиції України за № 582/17877 від 30.07.2010 року, відповідно до якого державна реєстрація прав власності здійснюється на підставі правовстановлюючих документів. Згідно з ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що знаходиться на території України, підлягає обов'язковій державній реєстрації. Таким чином, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право власності на спадщину, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцями, внаслідок чого позивач [PERSON] не може належним чином оформити своє право на спадкове майно. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно ст. 41 Конституції України право власності в Україні захищається законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Таким чином, з'ясувавши мету звернення [PERSON] до суду, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, всебічно і повно оцінивши надані докази та документи у їх сукупності, з врахуванням зазначених норм Конституції України та вимог законодавства України, суд вважає за необхідне встановити факт набуття [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO] право сумісної власності подружжя на домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яке складається з: А-1 - житловий будинок, площею 59,0 м?; а-веранда; а? - веранда, № 1, 3, 4 огорожа, Б-погріб, У-уборна, В-літня кухня, в-тамбур, Г-сарай, в рівних частках, по ? частини за кожним; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а саме: ? частки домоволодіння [ADDRESS]; визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та після смерті [PERSON], який помер [INFO] право власності на ? частку та на ? часток вищевказаного домоволодіння. На підставі викладеного та

Outcome: approved