Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 16 700 грн. Позов мотивує тим, що з 6 березня 2018 року згідно Наказу № 21/02-1 від 5 березня 2018 року [PERSON] була прийнята на посаду експерта-оцінювача на основне місце роботи на повний робочий день з окладом згідно штатного розпису. Згідно умов п. 1,3 Договору № 6/03-001 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 06 березня 2018 року, укладеного між [PERSON] та Повним товариством «Ломбард «Ізілон» Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізілон» і Компанія», остання взяла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому Ломбардом матеріальних цінностей. При проведенні інвентаризації у Повному товаристві «Ломбард «Ізілон» Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізілон» і Компанія» (відділення № 1 за адресою: м. Львів, вул.І. Франка, 81) 23 квітня 2018 року та передачі зміни експертом Мацелюх Мар`яною Ігорівною було виявлено специфікацію до договору № 00000041 від 29 березня 2018 року, котрий був занесений у програму 1С, але не був відображений у касових документах. В процесі апробування виробу було виявлено, що всередині виробу запаяна пластина недорогоцінного металу: загальна вага золота 3,5 грам, вага недорогоцінного металу 17,95 грам, (фото виробу додається). Також при проведенні інвентаризації у касі була виявлена нестача коштів у розмірі 16 700,0 грн. При перевірці Договору № 00000041 від 29 березня 2018 року в програмі 1С вияснилось, що працівник некоректно заповнила картку клієнта, а саме не було здійснено ідентифікації особи, неправильно вказаний ІПН позичальника, не зроблене фото клієнта, а також фото паспорта, ксерокопія паспорта також відсутня. Вказані обставини підтверджуються інвентаризаційною відомістю фінансових кредитів на дату:23.04.18, Актом інвентаризації № К-В1-26 наявності грошових коштів від 23 квітня 2018 року та Додатком № 1 до акту, специфікацією до договору № 00000041 від 29.03.2018 року та фото скріншоту екрану з програми 1С. Від підписання документів складених за результатами інвентаризації [PERSON] відмовилась.Таким чином експертом-оцінювачем [PERSON] грубо порушено вимоги посадової інструкції експерта-оцінювача ломбарду затвердженого 6 березня 2018 директором Повного товариства «Ломбард «Ізілон» Товариство зобмеженою відповідальністю «Ізілон» і Компанія» та Договору № 6/03-001 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 06 березня 2018 року, чим заподіяно Повному товаристві «Ломбард «Ізілон» Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізілон» матеріальної шкоди на суму 16 700,00 грн. Оскільки вона несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, внаслідок порушення покладених на неї трудових обов`язків, а тому такі підлягають до стягнення. \~ \~ \~ \~Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2020 рокускасовано заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року за позовом Повного товариства «Ломбард «Ізілон» Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізілон» і Компанія» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкодита призначено справу до судового розгляду в загальному порядку. \~ \~ \~ \~До суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача зазначає, що з позовними вимогами не згідні в повному обсязі. Позивач стверджує, що з боку [PERSON] порушені функціональні трудові обов`язки експерта-оцінювача, не внесенні всі необхідні дані в програми обліку операцій, належним чином не оформлені фінансові документи, виявлені підроблені цінності та недостачі в касі в сумі 16700 гривень. Позивач в позовній заяві та своїх поясненнях жодним чином не згадує того факту, що станом на 23.04,2018 року між ним та [PERSON] існував конфлікт через небажання позивача звільнити відповідача, а саме 11.04.2018 року [PERSON] подала заяву про її звільнення з роботи за угодою сторін з 25.04.2018 року. Угода про звільнення не було досягнуто, 02.05.2028 року [PERSON] , за допомогою поштового зв`язку повторно надіслала заяву про звільнення за власним бажанням, яка теж не була задоволена.З метою захисту своїх порушених прав відповідач звернулась до Сихівського районного суду м. Львова із позовною заявою про припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.12.12.2019 року по справі 464/3741/18 Сихівський районний суд позов задоволив. Рішення суду набрало законної сили. Таким чином відповідач згідно вищевказаного рішення звільнена з роботи з 07.05.2018 року, а не з 01.06.2019 року, як зазначає позивач. Так само не відповідає підстава звільнення, а саме звільнена згідно ч.1 ст.38 КЗпП України. Крім цього позивачем не надано суду доказів того, що він повідомляв відповідача про таке звільнення. Так само представники позивача в судових засіданнях в Сихівському районному суді м. Львова жодним чином не повідомляли про те, що [PERSON] звільнена. Що стосується безпосередньо обставин справи, то за період з 29.03.2018 року по 23.04.2018року, під час неодноразової передачі змін від одного працівника до іншого здійснювалась Інвентаризація матеріальних цінностей та грошових коштів. Жодної недостачі грошових коштів під час таких передач не було виявлено. Так само ані експерти-оцінщики, які приймали зміни від [PERSON] , так інші працівники, які брали участь в інвентаризаціях не повідомляли про факти невідповідності документів чи іншої інформації в базах даних та програмах, позивачем представлені односторонньо складені документи про наявність порушення з боку відповідача. В той самий час деякі документи, що складені самим позивачем свідчать про невідповідність тверджень позивача обставинам справи.Зокрема, згідно графіку виходу на роботу за квітень 2018 року [PERSON] 23.04.2018 року мала замінити [PERSON] . Цей факт підтверджує і табель обліку використання робочого часу за квітень 2018 року. Згідно журналу передачі зміни після [PERSON] на роботу вийшла [PERSON] , яка і прийняла матеріальні та грошові цінності. Але згідно табелю [PERSON] вийшла на роботу 24.04.2018 року. Таким чином сумнівним вважає можливість прийняття останньою цінностей від [PERSON] не будучи на роботі. Крім цього, згідно журналу передачі зміни на початок 23.04.2018 року в касі обліковувалося 15682 гривні. Під час прийняття зміни [PERSON] 19.04.2018 року в касі знаходилось 15195 гривень. За період квітня 2018 року в касі не було коштів більше ніж 13000 - 15000 гривень. Хоча в акті інвентаризації зазначається, щопо обліковим даним рахується 32382,25 гривень. Звідки взялась дану сума судом не встановлено. Поруч з тим виникає питання чому протягом березня-квітня 2018 року жодним працівником позивача не було помічено наявність недостачі готівкових коштів, а також невідповідність реальній сумі, що перебувала в касі обліковим даним. Враховуючи той факт, що доступ до програмного забезпечення наявний в багатьох працівників позивача, а також наявний доступ до матеріальних цінностей, що передані у заставу, є всі передумови припускати про втручання та підмінну інформації та матеріальних цінностей. При тому, факт недостачі та наявності підробленого виробу був виявлений саме під пас конфлікту між позивачем та відповідачем з приводу звільнення останньої. Окрім цього, представником подано заяву про застосування строків позовної давності, яку мотивує тим, що згідно ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.Інвентаризація, за результатами якої нібито виявлений факт зловживань з боку відповідач була проведена 23.04.2018 року. Саме тоді позивач дізнався про порушення своїх прав. Разом з тим, з відповідним позовом він звернувся до суду в серпні 2019 року, а отже пропустив строк позовної давності. Представник позивача подав до суду заяву про поновлення строків позовної давності, яку мотивує тим, що в межах розгляду справи № 464/3741/18 повним товариством було подано зустрічний позов до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 16 700,00 грн. При цьому, лише в судовому засіданні 26 лютого 2019 року при розгляді справи суддею вирішено повернути зустрічний позов Повного товариства «Ломбард «Ізілон» Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізілон» і Компанія» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки було пропущено 15-календарний строк для подання зустрічної позовної заяви з дня отримання ухвали про відкриття провадження. Про це письмово згадується в ухвалі суду про повернення судового збору, сплаченого при подані зустрічного позову до суду, від11.06.2019року у справі № 464/3741/18.Сихівським районним судом м. Львова не виносилась окремо ухвала про повернення зустрічного позову Повного товариства «Ломбард «Ізілон» Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізілон» і Компанія» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Також надалі у наступному судовому засіданні 25 квітня 2019 року суддею відмітка про прийняття зустрічної позовної заяви була перекреслена та фізично матеріали були передані представнику Повного товариства «Ломбард «Ізілон» Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізілон» і Компанія». Відповідно до ч. 2-3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається уразі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починаються заново. Час що минув до переривання перебігу позовної давності до нового стооку не зараховується. Застосовуючи аналогію закону і враховуючи пред`явлення Повним товариством «Ломбард «Ізілон» Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізілон» і Компанія» зустрічного позову в межах справи № 464/3741/18 протягом передбаченого ч.3 статті 233 КЗпП України строку позовної давності, можна зробити висновок, що позовна давність була перервана, а з моменту повернення зустрічного позову у справі № 464/3741/18 починає обраховуватись заново, відтак позовна заява у справі № 463/6716/19 пред`явлена в межах строків позовної давності. До суду поступили пояснення до заяви, в якій представник відповідача зазначає, що 12.12.2019 року по справі № 464/3741/18 Сихівський районний суд м. Львова позов задоволив. Рішення суду набрало законної сили. В межах даного судового розгляду представником відповідача був поданий зустрічний позов із тим самим предметом, що і предмет розгляду в Личаківському районному суді. Але ухвалою Сихівського районного суду від 26.02.2019 року зустрічну позовну заяву повернуто. Представник позивача вважає, що у зв`язку із поданням такої зустрічної позовної заяви перебіг позовної давності перервався, а тому позивачем не пропущений строк позовної давності. Дане твердження не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, позиції яка викладена в чисельних постановах ВС України, зокрема Постанові від 2 грудня 2015 року у справі №6-895цс15, в якій зазначається, що за змістом норм ЦПК перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема, статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийняті позовної заяви відмовлено або повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності. Аналогічна позиція викладена в Постанові №916/1689/17 від 17.06.2020 року. Такого висновку по суті дійшов суд касаційної інстанції під час касаційного розгляду справ №6-50960св14, №6-16658св14, №6-262б9св14. А тому вважає, що перебіг строку позовної давності розпочався саме 23.04.2018 року, коли нібито були виявлені зловживання з боку відповідача. Жодних переривань строку за період з 23.04.2018 року по даний час не було. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві. Представники відповідача проти позову заперечив, дав пояснення,аналогічні наведеним в відзиві на позов та заяві про застосування строків позовної давності. Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони та інші учасники посилаються, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із матеріалів справи (а.с.8 том 1), з 6 березня 2018 року згідно Наказу № 21/02-1 від 5 березня 2018 року [PERSON] була прийнята на посаду експерта-оцінювача на основне місце роботи на повний робочий день з окладом згідно штатного розпису. Згідно посадової інструкції експерта-оцінювача ломбарду затвердженої 6 березня 2018 року директором Повного товариства «Ломбард «Ізілон» Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізілон» і Компанія» та з якою була ознайомлена [PERSON] під розписку (а.с.10-11), остання: \~ \~ \~ \~«проводить операції з оцінки, прийому та видачі цінностей, прийнятих в ломбард згідно «Договору застави»;проводить операції по видачі та прийому грошових коштів згідно «Договору про надання фінансового кредиту» з обов`язковим додержанням заходів, які забезпечують їх зберігання;забезпечує суворе додержання касової дисципліни;забезпечує якісне ведення обліку та звітності по грошових коштах ломбарду;забезпечує якісне ведення обліку та звітності по матеріальних цінностях, прийнятих в ломбард під заставу» (Розділ II) Експерт-оцінювач повинен знати:«положення, інструкції, нормативні та інші керівні матеріали щодо ведення касових операцій;Форми касових документів;Правила приймання, видавання, обліку і зберігання грошових сум;Порядок оформлення прибуткових і видаткових документів;Ліміти залишків касової книги, складання касової звітності» (п. 4 Розділу І) Експерт оцінювач несе повну матеріальну відповідальність: «згідно умов договору про повну матеріальну відповідальність за майно та довірені йому матеріальні цінності;за належне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією інструкцією, - в межах, визначених чинним законодавством України про працю;за порушення нормативних документів, виданих по Товариству». (Розділ IV) Згідно умов п. 1,3 Договору №6/03-001 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 06 березня 2018 року, укладеного між [PERSON] та Повним товариством «Ломбард «Ізілон» Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізілон» і Компанія», (а.с.9), працівник, що займає посаду експерта-оцінювача, і виконує роботу безпосередньо пов`язану з прийманням під заставу брухту виріб з дорогоцінних металів та інших цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому Ломбардом матеріальних цінностей, і у зв`язку з викладеним зобов`язується, зокрема, дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або інших цілей матеріальних цінностей Ломбарду і вживати заходів для попередження збитків; своєчасно повідомляти керівництво Ломбарду про всі обставини, що загрожують забезпечення збереження ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. Також договором передбачено, що у випадку незабезпечення з вини Працівника ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розмірів збитків, завданих Ломбарду, та їх відшкодування відбувається у відповідності до чинного законодавства України». Відповідно до положень ст.130 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Як вбачається із матеріалів справи та пояснень представника позивача, при проведенні інвентаризації у Повному товаристві «Ломбард «Ізілон» Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізілон» і Компанія» (відділення № 1 за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 81) 23 квітня 2018 року та передачі зміни експертом Мацелюх Мар`яною Ігорівною було виявлено специфікацію до договору №00000041 від 29 березня 2018 року, котрий був занесений у програму 1С, але не був відображений у касових документах. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем в процесі апробування виробу було виявлено, що всередині виробу запаяна пластина недорогоцінного металу: загальна вага золота 3,5 грам, вага недорогоцінного металу 17,95 грам, (фото виробу додається). Також при проведенні інвентаризації у касі була виявлена нестача коштів у розмірі 16 700,0 грн. При перевірці Договору № 00000041 від 29 березня 2018 року в програмі 1С вияснилось, що працівник некоректно заповнила картку клієнта, а саме не було здійснено ідентифікації особи, неправильно вказаний ІПН позичальника, не зроблене фото клієнта, а також фото паспорта, ксерокопія паспорта також відсутня. Вказані обставини підтверджуються інвентаризаційною відомістю фінансових кредитів на дату: 23.04.18, Актом інвентаризації № К-В1-26 наявності грошових коштів від 23 квітня 2018 року та Додатком № 1 до акту, специфікацією до договору № 00000041 від 29.03.2018 року та фото скріншоту екрану з програми 1С. Таким чином, суд погоджується із доводами позивача про те, що експертом-оцінювачем [PERSON] грубо порушено вимоги посадової інструкції експерта-оцінювача ломбарду затвердженого 6 березня 2018 директором Повного товариства «Ломбард «Ізілон» Товариство зобмеженою відповідальністю «Ізілон» і Компанія» та Договору № 6/03-001 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 06 березня 2018 року, чим заподіяно Повному товаристві «Ломбард «Ізілон» Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізілон» матеріальної шкоди на суму 16 700,00 грн. Оскільки вона несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, внаслідок порушення покладених на неї трудових обов`язків, а тому позивач вправі вимагати відшкодувати заподіяну шкоду. Разом з тим, представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно до положень ч.3 ст.233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Оскільки інвентаризація, за результатами якої нібито виявлений факт зловживань з боку відповідач була проведена 23.04.2018 року, тому саме з цього часу позивач дізнався про порушення своїх прав. В той же час з відповідним позовом позивач звернувся до суду в серпні 2019 року, а отже пропустив строк позовної давності. Суд погоджується із доводами представника відповідача щодо того, що подання позивачем зустрічного позову до Сихівського районного суду м. Львова в межах справи №464/3741/18, яка в подальшому була повернута судом, не перериває строків позовної давності. Така позиція суду відповідає висновкам зробленим у Постанові ВС України від 2 грудня 2015 року №6-895цс15 про те, що за змістом норм ЦПК перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема, статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийняті позовної заяви відмовлено або повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності.Аналогічна позиція викладена в Постанові №916/1689/17 від 17.06.2020 року. Такого по суті висновку дійшов суд касаційної інстанції і під час касаційного розгляду справ №6-50960св14, №6-16658св14, №6-262б9св14. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що позивачем дійсно пропущена строк позовної давності, а тому в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed