Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстрований 03.09.1996 року виконавчим комітетом Мирненської селищної ради Тельманівського району Донецької області, актовий запис №11. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на припинення шлюбних відносин з відповідачем через несумісність характерів, просила суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та просив справу розглянути без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання неодноразово не зявився, будучи повідомленим про місце та час розгляду справи у встановленому законом порядку, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Фіксування судового засідання не здійснювалося, що не суперечить положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.09.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-НО №365242, виданим Виконавчим комітетом Мирненської селищної ради народних депутатів Тельманівського району Донецької області від 03.09.1996 року, актовий запис №11. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO], актовий запис №700 від 20.09.2016 року вчинений Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до розяснень, наданих у пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сімя розп алася остаточно, у звязку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сімї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя, крім того, неявка відповідача до судового засідання, не надання ним заперечень до позову свідчить про байдужість щодо збереження шлюбу, тому суд вважає, що його розірвання не буде суперечити закону та не порушить законних прав та свобод осіб. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved