Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 17197,31 грн. та судового збору в сумі 1378 грн. Сторони в судове засідання не зявились, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, двічі поспіль до суду не зявився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи це, суд, відповідно до ч.4 ст.169, ч. 2 ст. 197 та ч.1 ст.224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних доказів, без технічного фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами, 30.11.2014 року в м. Харкові відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER], здійснив ДТП з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Комінтернівського районного суду м Харкова відповідача визнано винним у скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. В момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована позивачем відповідно до Полісу обовязкового страхування № АС/9689209 від 17.02.2014 року. Вартість відновлювального ремонту автомобілю потерпілої особи склала 21006,34 грн. з ПДВ. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі в сумі 17497,31 грн. (сума страхового відшкодування за вирахуванням франшизи та ПДВ) на підставі її заяви. Відповідач, не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, як це передбачено вимогами законодавства, письмово не повідомив позивача про настання страхового випадку та про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, в звязку з чим, після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за завдані збитки. У засіданні досліджені: копії: страхового полісу; довідки ДАІ про ДТП; постанови Комінтернівського районного суду м Харкова від 18.12.2014р. про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності; звіту про оцінку транспортного засобу; заяви на виплату страхового відшкодування; страхового акту; платіжних доручень про виплату страхового відшкодування, претензії тощо. Під час розгляду справи суд виходить із того, що права та обовязки сторін регулюються ст.ст.979, 980, 981, 982, 985, 988, 989, 990 та 993 ЦК України щодо сторін, предмету, форми та істотних умов договору страхування, його укладення на користь третіх осіб, обовязків страховика та страхувальника, умов та порядку здійснення страхових виплат, переходу до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки тощо. Статтею 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) встановлено, що таке страхування здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 33.1.4 статті 33 Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання страхового випадку, письмово надати страховику повідомлення про такий випадок встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Відповідно до статті 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 Закону. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зазначеного обовязку не виконав, причини такого не виконання не повідомив, обставини, викладені у позові ним не заперечені і не спростовані, в звязку з чим, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору підлягають присудженню на користь позивача.

Outcome: approved