Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди в сумі 40194,00 грн. в інтересах розстріляного батька. Заяву обґрунтовує наступним. Його батько [PERSON] в 1936 року був заарештований та примусово висланий разом з родиною з території України до Казахстану. Рішенням тройки УНКВС Північно-Казахстанської області від 04.10.1938 року він був розстріляний 07.10.1938 року. Ухвалою Військового трибуналу Туркестанського військового округу від 03.08.1959 року обвинувачення відносно його батька зняті та він був реабілітований. З 1936 року по жовтень 1938 року його батько знаходився в місцях позбавлення волі строком 33 місяці. Тривалий арешт та розстріл спричинив його батьку та йому моральні страждання. Оцінює спричинену йому моральну шкоду в суму 40194,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не надав. Прокурор в судовому засіданні проти позову заперечував з наступних підстав. Ч.ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робі, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативну-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативну-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», встановлюється вичерпних перелік випадків, умов та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, а саме відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до п. 5 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди мають громадяни, щодо яких незаконні дії, передбачені частиною 1 ст.1 Закону, були здійснені після набуття Законом чинності, тобто після 16 січня 1995 року. Шкода, завдана до цього часу, відшкодовується у відповідності з законодавством, що діяло на момент завдання шкоди. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] до арешту 20.07.1938 року проживав в [ADDRESS] що підтверджується поясненнями позивача та довідкою Військового трибуналу Туркестанського військового округу від 07.01.1988 №26. 04.10.1938 року засіданням тройки УНКВС Північно-Казахстанської області постановлено [PERSON] розстріляти за обвинуваченням в шпіонажі та антирадянській діяльності, що підтверджується витягом з протоколу №12 засідання тройки УНКВС Північно-Казахстанської області від 04.10.1938 року. 07.10.1938 року вищезазначене рішення тройки приведене у виконання, що підтверджується довідкою УДБ ПКОУ НКВС. Ухвалою Військового трибуналу Туркестанського військового округу від 03.08.1959 року справа за обвинувачення [PERSON] була закрита та він був посмертно реабілітований, що підтверджується довідкою Військового трибуналу Туркестанського військового округу від 07.01.1988 №26. За таких обставин суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, з наступних підстав. Стаття 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» містить вичерпний перелік підстав, з яким пов'язується виникнення у особи права на відшкодування шкоди, а саме: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно п.5 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 №6/5/3/41, право на відшкодування шкоди мають громадяни, щодо яких незаконні дії, передбачені частиною 1 ст.1 Закону, були здійснені після набуття Законом чинності, тобто після 16 січня 1995 року. Судом встановлено, що у позивача відсутні правові підстави, які визначені Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» для відшкодування шкоди. Натомість, до правовідносин з приводу реабілітації жертв політичних репресій, яким був батько позивача, повинні застосовуватись норми спеціального закону - Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed