Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому, на підставі ст.ст.328, 331 ЦК України просить суд визнати за ним право власності на збудований його батьком гараж [ADDRESS], площею 19,9 кв.м, з подальшою реєстрацією права власності в органах державної реєстрації. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, [INFO] помер його батько - [PERSON], який за життя, а саме у 1971 році збудував спірний гараж. 17.07.1987 року батько отримав дозвіл Відділу комунального господарства Брежнєвського району м. Дніпродзержинська на будівництво вказаного гаражу, а 17.11.1987р. на підставі заяви його батька Відділ комунального господарства Брежнєвського району м. Дніпродзержинська надав дозвіл на його, позивача, ім'я на подальшу експлуатацію вказаного гаражу. Після смерті батька він вирішив належним чином оформити правовстановлюючі документи на спірний гараж, для чого звернувся до ОКП «Дніпродзержинське БТІ», де йому було роз'яснено про необхідність звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно оціночного Акту, складеному 29.03.1986 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації, в 1971 році [PERSON] самочинно збудував гараж [ADDRESS]. Згідно Архівної довідки, наданої 04.12.2014р. Архівним управлінням м. Дніпродзержинська, 17.07.1987 року Виконавчий комітет Брежнєвської районної ради м. Дніпродзержинська дозволив [PERSON] будівництво гаражу в комплексі існуючих гаражів по [ADDRESS]. Згідно Дозволу №148 від 17.11.1987р. (а.с.12), Відділ комунального господарства Брежнєвського району м. Дніпродзержинська дозволив подальшу експлуатацію гаражу [ADDRESS], який належав [PERSON], позивачу [PERSON] Згідно листа, наданого 19.01.2015р. ОКП «Дніпродзержинське БТІ», дані про реєстрацію права власності на гараж [ADDRESS] - на підприємстві відсутні. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, станом на 31.12.2014р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо вищевказаного гаражу - відсутні. Разом з цим, посилаючись на те, що є фактичним власником вищевказаного гаражу, позивач, на підставі ст.ст. 328, 331 ЦК України, просить суд визнати за ним право власності на спірний гараж, який на час розгляду справи є новоствореним майном. Згідно роз'яснень, наданих у п.15 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» N 5 від 07.02.2014р., до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Як вбачається з матеріалів справи, спірний гараж побудований у 1971 році саме батьком позивача - [PERSON], й саме останньому надано дозвіл 17.07.1987 року Виконавчим комітетом Брежнєвської районної ради м. Дніпродзержинська на будівництво спірного гаражу. З наведеного суд вбачає, що, моментом виникнення права на вищевказаний гараж є час завершення його будівництва, а саме 1971 рік. При цьому, право власності на новостворений об'єкт нерухомого майна виникає у його забудовника, яким у даному випадку є [PERSON], а не позивач. При цьому, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що, право власності на спірний гараж за позивачем в установленому законодавством порядку раніше не зареєстроване, суд приходить до висновку, що, до спірних правовідносин не може бути застосована ст.331 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, та, приймаючи до уваги також відсутність фактів, які б свідчили про порушення відповідачем прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають через їх безпідставність. При цьому,

Outcome: dismissed