Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь в якості відшкодування матеріальної шкоди грошову суму у розмірі 18264 грн., в якості відшкодування моральної шкоди 7000 грн. Також просить стягнути судовий збір 840 грн. та витрати на правову допомогу 1600 грн. Позов мотивований тим, що позивач є власником автомобіля [PERSON] , 02.01.2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача, що вбачається з повідомлення про ДТП. З рахунку спеціалізованого центру з ремонту транспортних засобів вбачається, що вартість відновлювального ремонту становить 27364 грн. Страхова компанія відповідача сплатила позивачу 9100грн., що підтверджується квитанцією. В тексті позову зазначено, що позивач поніс моральну шкоду, яка виразилася в хвилюванні за стан здоров`я, втрату особистого часу, позбавлення можливості самостійно пересуватися тощо. В судовому засіданні позивач просив позовні вимоги задвольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі. Враховуючи неявку відповідача та згоду позивача на заочний розгляд справи, про що постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 30.03.2020 року ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.05.2020 року позивачу відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки позивачем не виконано вимоги ст. 84 ЦПК України, щодо самостійного отримання доказів та долучення доказів неможливості такого отримання, а також зазначення доказів, які необхідно витребувати. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , позивач є власником автомобіля Ніссан Алмера, реєстраційний номер [NUMBER] . В копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зазначено, що 02.01.2020 року на вулиці Зала Егерсег в місті Херсоні відбулася ДТП за участю автомобілів Ніссан Алмера р.н [NUMBER] та Тойота Тундра р.н. [NUMBER] . В даному повідомленні зазначено, що водій автомобіля Тойота [PERSON] , страхова компанія «Альфа-Гарант», поліс АО 5925848, дійсний з 26.10.2019 року до 25.10.2020 року. З історії по картковому рахунку в період з 02.03.2020 року по 02.03.2020 року вбачається, що на картковий рахунок [PERSON] перераховано страхове відшкодування від СК «Альфа-Гарант» в сумі 9101.68 грн. З рахунка-фактури №СФ-000280 від 05.02.2020 року вбачається, що сума ремонту пошкоджень автомобіля Ніссан Алмера р.н. становить 27364грн. 00коп. Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Предметом доказування в даній справі є наявність моральної шкоди та її розмір відповідно до грошового еквіваленту. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). З відповіді позивача запитання суду вбачається, що сам докази не збирав, не звертався для їх отримання, вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження обставин позову. Згідно з частиною першою статті 1166 Цивільного Кодексу України(далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. (статті 1,6 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до статті 12\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно зі статтею 36\~цього Закону сума франшизи має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки. Враховуючи, що позивачем не надано копію страхового полісу відповідача, то неможливо встановити розмір франшизи. Статтею 1194\~ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи із відсутності полісу страхування № АО5925848, неможливо встановити чи заявлені позовні вимоги покриваються розміром страхової виплати, відповідно до даного полісу. Переконливих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди у розмірі 7000грн.00коп. з боку позивача не надано. На підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок механічних пошкоджень автомобіля Ніссан Алмера р.н. [NUMBER] позивачем надано рахунок-фактуру. Доказів звернення позивачем до страхової компанії, де мав поліс страхування відповідач, для отримання суми матеріальної шкоди в повному розмірі, моральної шкоди, як і доказів відмови у проведенні таких виплат, суду не надано. Вирішуючи вимоги позивача суд вважає за можливе застосувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц, а саме: «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови).» Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд бере\~до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц, оскільки вона зроблена пізніше ніж позиція, викладено в Постанові КГС ВС у справі № 910/9029/17 від 27.04.2018. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. За таких обставин, враховуючи факт наявності полісу АО 5925848, факт відсутності доказів звернення позивача до страховика для отримання всіх виплат, відсутності відмови страховика відповідальності відповідача власника транспортного засобу у здійсненні страхових виплат позивачу, обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування у межах ліміту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Виходячи з того, що в задоволенні позову слід відмовити, питання про стягнення судових витрат, що понесені позивачем, не вирішується. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed