Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про поділ спільного сумісного майна подружжя з відповідача на суму 247 879,47 грн., грошових коштів за надання правничої допомоги в сумі 10 000,00 грн. та судового збору у розмірі 2 478,79 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спільного сумісного майна подружжя, згідно з п. 5 якого останній також бере на себе зобов`язання сплати позивачу грошових коштів в сумі 291 327,30 грн., що на момент посвідчення цього договору еквівалентно 11 000,00 дол. США, у період з 01 грудня 2017 по 01 грудня 2018 року. Виплати [PERSON] зобов`язується проводити щомісячно, розмір щомісячних сум визначається сторонами за усною домовленістю. Факт остаточного розрахунку за цим пунктом договору підтверджується заявою [PERSON] , підпис на якій засвідчується нотаріально. Відповідач порушив вимоги п. 5 Договору, не виконував зобов`язання по сплаті [PERSON] грошових коштів в сумі 291 327,30 грн., що на момент посвідчення Договору еквівалентно 11 000,00 дол. США до 01 грудня 2018 року, а здійснив часткове розрахування по Договору, в сумі 2 400 дол. США. Ухвалою судді від 25 березня 2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження, того ж дня учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Відзиву, заяв або клопотань від відповідача не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та на підставі наявних у справі доказів ухвалити рішення, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, відзив, заяв або клопотань не подав. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд, приходить наступного висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спільного сумісного майна подружжя від 18 жовтня 2017 року, згідно з п. 5 якого останній також бере на себе зобов`язання сплати позивачу грошових коштів в сумі 291 327,30 грн., що на момент посвідчення цього договору еквівалентно 11 000,00 дол. США, у період з 01 грудня 2017 по 01 грудня 2018 року. Виплати [PERSON] зобов`язується проводити щомісячно, розмір щомісячних сум визначається сторонами за усною домовленістю. Факт остаточного розрахунку за цим пунктом договору підтверджується заявою [PERSON] , підпис на якій засвідчується нотаріально. Згідно п. 5 Договору сторони стверджують, що однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки, правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі, а також те, що договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, майно, яке є предметом договору про поділ, на день укладення цього договору нікому іншому не відчужене, не є внеском до статутного капіталу товариств, як юридична адреса не використовується, в користування інших осіб не передавалося, не заставлене, під забороною (арештом) та у податковій заставі не перебуває, судового спору щодо нього немає. Відповідач порушив вимоги п. 5 Договору, не виконував зобов`язання по сплаті [PERSON] грошові кошти у сумі 291 327,30 грн., що на момент посвідчення Договору еквівалентно 11 000,00 дол. США до 01 грудня 2018 року. Відповідач здійснив часткове розрахування по Договору, в сумі 2 400 дол. США. Часткове розрахування за Договором у встановлений строк порушує права та законні інтереси Позивача, а також порушує положення Цивільного кодексу України. Станом на 02 грудня 2018 року заборгованість за Договором становить 8 600,00 дол. США, що становить 240 370 грн. Таким чином, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо повноти та своєчасності по сплаті [PERSON] грошових коштів в сумі 291 327,30 грн., згідно умов Договору. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зважаючи на зазначені обставини та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку не спростовував обставини, які повідомляються позивачем, тому позовні вимоги по сплаті [PERSON] грошових коштів в сумі 291 327,30 грн. доведені нормативно, документально та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 6 та 25 Закону України «Про Національний банк України», Положення про процентну політику Національного банку України затвердженого постановою Правління Національного банку України 18 серпня 2004 року № 389 (зі змінами): Збереження облікової ставки на рівні 18% затверджено Рішенням Правління Національного банку України від 25 жовтня 2018 року № 714-рш «Про розмір облікової ставки». Збереження облікової ставки на рівні 18% затверджено Рішенням Правління Національного банку України від 13 грудня 2018 року № 834-рш «Про розмір облікової ставки». Строк прострочки плати відповідачем на день подачі позову складає 52 дня, а сума заборгованості 240 370 грн. З урахування норм та рекомендацій Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року № 62-7 відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ сума боргу з урахуванням індексу інфляції за прострочення орендної плати становить 1 922,96 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Строк прострочки орендної плати відповідачем на день подачі позову складає 52 дні (Розрахунок: 240 370,00 грн. ? 365 днів ? 100 % х 3% х 52 дня = 1 027,33 грн.). Три проценти річних за прострочення відповідачем орендної плати позивачу - становлять 1 027,33 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня, за визначенням ч. 3 ст. 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов`язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати. Враховуючи вищевикладене, стягненню підлягають заборгованість за Договором у розмірі 240 370 грн.; пеня, за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань в сумі 4 559,18 грн.; інфляційних втрат за прострочення платежу відповідачем у розмірі 1 922,96 грн.; 3% річних за прострочення в сумі 1 027,33 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. Конституційний Суд України Рішенням від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень ст. 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) постановив, що положення ч. 1 ст. 59 Конституції України «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує. Відповідно до укладеного Договору про надання правової допомоги від 22 січня 2019 року плата за надання правової допомоги становить 10 000,00 грн. Такі витрати позивача зумовлені небажанням відповідача у добровільному порядку відновити порушені права позивача, що змусило його звернутись до суду та понести у зв`язку з цим додаткові витрати у розмірі зазначеному вище та без здійснення таких витрат неможливо б було відновити своїх порушених прав. Таким чином, стягненню підлягають 10 000,00 грн. з надання правничої (правової) допомоги у зв`язку із порушенням відповідачем прав позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Розмір суми заборгованості наданий позивачем відповідачем у встановленому законом порядку не спростований та й сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2 478,79 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved