Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ПАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів» (далі підприємство) у відшкодування моральної шкоди 50 000грн. у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався з ним 13 квітня 2012 року, та за висновком МСЕК від 23 липня 2012 року йому було встановлено втрату працездатності у розмірі 10 %. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2014 року частково задоволено позовні вимоги: стягнуто на користь [PERSON] з ПАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів» у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що з встановленням позивачу за висновком МСЕК від 23 липня 2012 р. 10% втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва, отриманого на виробництві, позивачу завдано моральну шкоду. Заявлений розмір моральної шкоди позивачем є завеликий, а тому визначив достатнім у грошовому еквіваленті відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу де просить скасувати рішення з підстав порушення норм матеріального і процесуального права і відмовити у позові. Доводами апеляційної скарги приведено, що судом не враховано про недоведеність позивачем факту спричинення йому моральної шкоди, оскільки він може бути встановлений лише за висновком медико-соціальної експертної комісії, встановленням конкретних нормативних актів, які роботодавцем було порушено відносно позивача. Посилання на порушення відповідачем приписів Закону України «Про охорону праці» є безпідставним, оскільки позивач був проінформований про небезпечні та шкідливі умови праці. Судом не встановлено в чому полягає протиправність діяння підприємства, наявність причинного зв'язку та вини робітника, протиправну поведінку позивача, яка сприяла наступу нещасного випадку. Судом не враховано ступені вини позивача, який допустив порушення виробничої інструкції. Представник відповідач в судовому засіданні підтримала доводи скарги і просила задовольнити. Позивач до суду не з'явився, але про час розгляду скарги був повідомлений своєчасно телефонограмою, зареєстрованою у журналі телефонограм за №6088. Апеляційний суд визнає, що скаргу слід задовольнити частково з таких під став. Судом першої інстанції визнано встановленим, що позивач знаходився у трудових відносинах з підприємством. 13 квітня 2012 року під час роботи на підприємстві з ним стався нещасний випадок, в результаті чого він отримав травму лівої кисті та лишився третього пальця на рівні основної фаланги, про що складено акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом ( а.с.5). Відповідно до висновку МСЕК від 23 липня 2012 року позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 10% безстроково. Задовольняючи частково позовні вимоги і стягуючи на користь позивача 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди, суд виходив зі ступені втрати професійної працездатності та умов виробництва, внаслідок чого відбулось ушкодження здоров'я позивача і прийшов до висновку, що ці обставини знаходяться у причинному зв'язку із завданням йому моральної шкоди, компенсація якої в грошовому виразі належить стягнути з відповідача, але сума зазначена позивачем у 50000 грн. є завеликою. Розглядаючи справу по суті, суд обґрунтовано виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я позивачу, на час встановлення за висновком МСЕК ступеня втрати працездатності регулюються ст.ст.153, 273-1 Кодексу законів про працю, які покладають на підприємство створення безпечних і нешкідливих умов праці і відшкодування моральної шкоди завданої працівнику власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя. Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності висновку МСЕК щодо визначення факту заподіяння позивачу моральної шкоди у зв'язку із ушкодженням здоров'я, та відсутності висновків суду з приводу в чому полягає протиправність діяння підприємства, наявність причинного зв'язку та його вини не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються. Але апеляційний суд не може погодитися з розміром грошового відшкодування позивача моральної шкоди визначеним судом першої інстанції. Згідно п.7,10 акту про нещасний випадок причиною виробничої травми зазначено невиконання вимог інструкції з охорони праці ОП-2-046 п.3.1.3. та 3.2.1.2 трубопрокатником [PERSON] через вчинення заборонених дій трубопрокатником: виробляти регулювання,налагодження та дрібні ремонти при включеному стані. Виходячи із змісту частини 3 ст. 23 ЦК України, апеляційний суд визнає, що при вирішенні цього питання судом першої інстанції не було врахована ступені вини позивача у зв'язку з чим стався нещасний випадок за наслідками якого позивач отримав травму. Судом не були дотримані засади розумності, виваженості та справедливості при визначені розміру грошового відшкодування розміру моральної шкоди з урахуванням встановленого за висновком МСЕК від 23.07.2012 розміру втрати професійної працездатності 10%. З урахуванням норм ст.ст.9 ч.1,23 ч.3,1193 ч.3 ЦК України положення цього Кодексу застосовується до врегулювання трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства, а тому при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди враховується ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди у вигляді грубою необережності потерпілого. При ухвалені рішення суд першої інстанції не дав належної оцінки даним обставинам і визначив позивачу завелику суму грошового відшкодування моральної шкоди яка не відповідає визначеному за висновком МСЕК розміру втраченої професійної працездатності. На підставі викладеного апеляційний суд відповідно до ст. 309 ч.1 п.1 ЦПК України визнає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення позивачу розміру грошового відшкодування моральної шкоди не відповідає ст. 213 ЦПК України через не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а тому є підстави змінити в цій частині рішення, зменшив його розмір до 4000 грн. У зв'язку із частковим задоволенням позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, апеляційний суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60грн.

Outcome: partial