Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 16.01.2008 року в розмірі 10169,72 грн. Позов мотивує тим, що 16.01.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір. Відповідачу надано кредит у сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, в результаті чого станом виникла заборгованість в розмірі 10169,72 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. Від представника позивача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не з'явився із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим і від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.01.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, оскільки останній підтвердив свою згоду на те , що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 12). При укладені договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач отримав кредит у сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 11), однак, відповідач взятих на себе кредитним договором зобов'язань не виконує, внаслідок чого станом на 26.06.2015 року виникла заборгованість в розмірі 37458, грн., така складається: по тілу кредиту - 4000 грн., відсотках за користування ним - 20858,12 грн., 12600 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Личаківським районним судом м. Львова 23.05.2013 року винесено рішення у справі № 2/463/1103/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 6), яким позов задоволено та вирішено стігнути з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 20.02.2013 року за договором б/н від 16.01.2008 року в розмірі 28248,86 грн. Таким чином, від нарахованої позивачем суми 37458,12 грн. віднімається сума 28248,86 грн. (за рішенням від 23.05.2013 року) та різниця становить 9209,26 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., 460,46 грн. штрафу (процентна складова), отже заборгованість становить 10169,72 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 7-10). Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, а тому позов слід задоволити та стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану заборгованість. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 88 ЦПК України, зокрема відповідно до вимог ч. 1 даної статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Як вбачається з оригіналу платіжного доручення № BOK33B0MZF від 03.09.2015 року (а.с. 24), позивачем при пред'явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 1218 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 1218 грн.

Outcome: approved