Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому посилаючись на те, що [PERSON] 21 вересня 2013 року позичив у нього в борг під розписку гроші в сумі 19000 доларів США для придбання квартири на строк до 01 січня 2014 року, однак цей борг не повернув, просить стягнути з відповідача на свою користь 490010,00 грн. суму еквівалентну 19000 доларів США, 5000 грн. суму у відшкодування моральної шкоди та понесені ним судові витрати. Після відкриття провадження у справі позивач збільшив позовні вимоги і додатково просив стягнути 278972 грн. суму індексу інфляції за час прострочення сплати боргу. Під час судового засідання, яке проводилось 24 травня 2017 року позивач свій позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що гроші у позивача не брав і ніякої розписки не писав, почерк у розписці схожий на його, але не його. Наполягав на проведення почеркознавчої експертизи. У слуханні справи було оголошено перерву та надано відповідачу час для підготовки клопотання про призначення почеркознавчої експертизи із зазначенням установи, де необхідно проводити експертизу. Після оголошеної перерви справа двічі призначалась до розгляду, але відповідач до цього часу клопотання про проведення почеркознавчої експертизи не підготовив та у судове засідання не зявився. Позивач до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. З огляду на наведене суд вважав можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 [PERSON] кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 [PERSON] кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Приписами ч. 2 ст. 533 цього ж кодексу установлено, - якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Розпискою відповідача підтверджується факт, що останній взяв у борг у позивача 19000 доларів США, які [PERSON] зобовязувався повернути до 01 січня 2014 року. У своєму позові, при викладенні обставин, що обґрунтовують вимогу про стягнення боргу, позивач зазначив, що на його вимогу про повернення боргу, відповідач йому борг не віддав і вся сума боргу залишилася неповерненою. За таких обставин, перевіривши розмір суми боргу в національній валюті, який наведений у позові, встановивши, що ця сума відповідає еквіваленту за курсом гривні до долара США станом на 16.10.2016 р.,суд вважає у цій частині позов обґрунтованим, а тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 490010,00 грн.. Що стосується вимог позивача по стягненню з відповідача відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ст. 611 [PERSON] кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. [PERSON] кодексу України, які регулюють спірні правовідносини ( Параграф 1 Глава 71 ЦК України), відшкодування моральної шкоди як наслідки порушення зобовязання не передбачають, а тому в задоволенні вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Також не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача суми індексу інфляції за час прострочення боргу. З розписки вбачається, що [PERSON] отримав в борг 19.000 доларів США і ці кошти зобовязався повернути. Відповідно до\~ст.533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені\~наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року №519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періодів порівнянні з базовим. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ч.2\~ст.625 ЦК України\~щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні, а не в іноземній валюті. Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення з відповідача індексу інфляції в сумі 278972,00 грн. слід відмовити. Також, при частковому задоволенні вимог позивача відповідно до ст. 88 [PERSON] кодексу України, з відповідача на його користь слід стягнути судові витрати пропорційно задоволених вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial