Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що 23 березня 2016 року приблизно 09 год. 50 хв. на 161 км автодороги Знамянка-Луганськ-Ізварино, що в с.Світлогірське Криничанського району Дніпропетровської області, водій [PERSON] керував належним ФОП [PERSON] автомобілем DAF, д/н [NUMBER] , з напівпричепом ПП, д/н [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Hundai Accent, д/н [NUMBER] , який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 23 листопада 2011 року Криворізьким ВРЕР УДАІ МВС України в Дніпропетровській області. В результаті цієї дорожньо-транспортної події автомобілі отримали механічні пошкодження та позивачу завдано матеріальний збиток, який на даний час в повному обсязі йому не відшкодовано. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 114/16 від 01 липня 2016 року, сума матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля марки Hundai Accent, д/н [NUMBER] , складає 73824,42 грн. Позивач вказує, що оскільки відповідальність [PERSON] згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ-6193977 від 25 березня 2015 року зареєстровано у ПрАТ «Страхова компанія «ПЕРША», тому він звернувся до страховика з метою відшкодування йому матеріального збитку. 10 червня 2016 року [PERSON] було виплачено страховиком матеріальну шкоду в розмірі 49490 гривень, в якості страхового відшкодування, однак позивач вказує, що виплачена сума є значно меншою ніж завдана. Крім того, позивач вважає, що відшкодуванню на його користь підлягають витрати, пов`язані з самим ремонтом автомобіля після ДТП, що підтверджується квитанцією № б/н від 04 квітня 2016 року на суму 400 гривень, також витрати на оплату здійснення авто товарознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією 004803 від 09 червня 2016 року в розмірі 1200 гривень, а також розмір франшизи в сумі 510 гривень. Також позивач зазначив, що після відновлення автомобіля він був змушений його продати, після чого у нього з`явився пригнічений стан та моральне страждання, оскільки відсутність автомобіля потягла за собою різноманітні сварки в сім`ї та погіршення життєвого укладу. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з [PERSON] 26444,42 грн., матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою, 20000 гривень моральної шкоди та 768,40 грн., судового збору. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, в обґрунтування чого в судовому засіданні пояснив, що сума матеріального збитку завдана позивачу, складає 56112,37 грн., що встановлено відповідним експертним дослідженням, а не 73824,42 грн., як вказує експерт, провівший дослідження за замовленням позивача. Тому вважає суму матеріальних збитків не доведеною та не підлягаючою задоволенню. Також він вважає, що позивачем не доведено суму моральних збитків в розмірі 20000 гривень, тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного - відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що 23 березня 2016 року водій [PERSON] на підставі договору підряду, укладеного ним 20 березня 2016 року з ФОП [PERSON] , керував належним ФОП [PERSON] автомобілем DAF, д/н [NUMBER] , з напівпричепом ПП, д/н [NUMBER] . В цей день приблизно о 09 год. 50 хв. на 161 км автодороги Знамянка-Луганськ-Ізварино, що в с.Світлогірське Криничанського району Дніпропетровської області, він не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Hundai Accent, д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 23 листопада 2011 року Криворізьким ВРЕР УДАІ МВС України в Дніпропетровській області. В результаті цієї дорожньо-транспортної події автомобілі отримали механічні пошкодження та позивачу завдано матеріальний збиток, який на даний час позивачу в повному обсязі не відшкодовано. Постановою Коломацького районного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної події та накладено адміністративне стягнення. Відповідно до частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 114/16 від 01 липня 2016 року, сума матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля марки Hundai Accent, д/н [NUMBER] , складає 73824,42 грн. Оскільки відповідальність [PERSON] згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ-6193977 від 25 березня 2015 року, зареєстровано у ПрАТ «Страхова компанія «ПЕРША», [PERSON] звернувся до страховика з метою відшкодування йому матеріального збитку. 10 червня 2016 року [PERSON] було виплачено матеріальну шкоду в розмірі 49490 гривень, в якості страхового відшкодування. Відповідно до роз`яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідач керував джерелом підвищеної небезпеки, яким є автомобіль DAF, д/н [NUMBER] , з напівпричепом ПП, д/н [NUMBER] , на підставі вищезгаданого договору-підряду, тобто на відповідній правовій підставі, як те передбачає ст. 1187 ЦК України, тому саме відповідач має відшкодовувати позивачеві завдані при вказаних обставинах збитки. З матеріалів справи вбачається, що позивачем та відповідачем додано висновки експертних досліджень, однак, у кожному з них вказана різна сума спричиненого позивачу матеріального збитку. Так згідно висновку експертного дослідження № Д6/06/16, проведеного судовим експертом Чивчиш О.П., сума матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Hyundai Accent, д/н [NUMBER] , складає 5611,37 грн., а згідно висновку № 114/16 експертного дослідження, проведеного судовим експертом-автотоварознавцем Рейнюк А.В. за замовленням [PERSON] , сума матеріального збитку, спричиненого власнику цього ж автомобіля Hyundai Accent, д/н [NUMBER] , складає 73924,42 грн. Останню оцінку суд вважає більш достовірною, як складену особою маючою кваліфікацію судового експерта, що підтверджується відповідним свідоцтвом, доданим до висновку експерта, крім того, у останньому висновку експертного дослідження № 114/16 наявні докази повідомлення сторін про проведення огляду автомобіля, чого не додано до висновку експертного дослідження № Д6/06/16, проведеного судовим експертом Чивчиш О.П. Тому суд вважає встановленим, що сума завданих позивачу внаслідок дій відповідача матеріальних збитків складає саме 73924,42 грн. Судом встановлено, що виплачена страховиком сума є значно меншою ніж завдана, різниця якої складає 24334,42 грн., крім того, позивачем понесені витрати, пов`язані із самим ремонтом автомобіля після ДТП, що підтверджується квитанцією № б/н від 04 квітня 2016 року на суму 400 гривень, витрати на оплату здійснення авто товарознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією № 004803 від 09 червня 2016 року в розмірі 1200 гривень, які і підлягають відшкодуванню на підставі ст. 1187 ЦК України. Таким чином загальна сума невідшкодованих збитків, завданих позивачу внаслідок ДТП, складає 26444,42 грн., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Визначаючи розмір моральної шкоди по даній справі суд враховує, що в результаті неправомірних дій відповідача позивачу було завдано моральних та душевних страждань, пов`язаних з тимчасовою втратою можливості користуватися транспортним засобом, який йому необхідний був для роботи та відпочинку. Враховуючи викладене та обставини скоєного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню у розмірі 10 000 гривень на користь позивача, а решта позовних вимог про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, суд покладає на відповідача [PERSON] обов`язок по сплаті судового збору на користь позивача.

Outcome: partial