Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати в розмірі 43068,33 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати в розмірі 704,80\~грн., посилаючись на те, що він працював в ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш» з 01.06.2017 по 30.11.2017. При звільненні відповідач не виплатив йому у повному обсязі нараховану заробітну плату, у зв'язку з чим він звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої суми заробітної плати. 10.01.2018 Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області видав судовий наказ №320/111/18 про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 15755,94 грн. 21.02.2018 відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного судового наказу. 24.07.2018 здійснено фактичне виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом та перераховано зазначену вище заборгованість з виплати заробітної плати. Згідно довідки заробітна плата позивача за жовтень 2017 року (21 робочий день) становить 4800 грн., за листопад 2017 року (22 робочі дні) становить 6847,52 грн. Розмір середньоденної заробітної плати позивача за два повні останні робочі місяці складає: 4800 грн.+6747,52 грн./(21+22)=270,87 грн. Термін затримки виплати з 01.12.2017 по 24.07.2018 становить 159 робочих днів. Таким чином середній заробіток позивача за весь час затримки виплати заробітної плати складає: 270,87 грн.х159 робочих днів = 43068 грн. 33 коп. Крім того, позивач вважає що йому завдано моральну шкоду, оскільки несвоєчасна виплата заробітної плати призвела до втрати нормальних життєвих звязків, йому необхідно докладати додаткові зусилля для організації свого життя, а тому просить суд стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В поданій позовній заяві позивач просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, при цьому посилається на те, що необхідні докази надані до матеріалів справи, інші клопотання та заяви відсутні.\~\~ Відповідач був належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками),\~\~та не надав відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін у строк передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини. Позивач працював на посаді начальника охоронної служби ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш» та був звільнений згідно ст. 38 КЗпП України за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 8) З довідки про заборгованість по заробітній платі вбачається, що заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2017 по 30.11.2017 становить 15755,94 грн. /а.с.9/. Судовим наказом судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.01.2018 по справі № 320/111/18-ц. з ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш» на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 15755,94 грн. та 21.02.2018 з виконання зазначеного судового наказу відкрито виконавче провадження. (а.с. 10). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного відділу ДВС від 30.07.2018 закінчено виконавче провадження у звязку із виплатою на рахунок позивача заборгованості по заробітній платі (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять компенсаційні виплати. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати передбачена ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з порядком, затвердженим постановою № 100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні, а середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Відповідно до постанови КМУ від 26.09.2001 № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхування», середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно наданої ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш» довідки по заборгованості з виплати заробітної плати з урахуванням вимог постанови № 100 заробітна плата за останні два місяці, передуючі звільненню, за жовтень 2017 року та за листопад 2017 року становить: 4800 грн+6847,52 грн.(заробітна плата)/(21+22 робочі дні) = 270,87 грн. Термін прострочення виплати якої за період з 01 грудня 2017 року по 24 липня 2018 року без урахування святкових та вихідних днів становить 159 робочі дні. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати становить: 270,87 грн. (середньоденна заробітна плата)х159(робочих днів)= 43068 грн. 33 коп. Отже, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.12.2017 по 24.07.2018 становить 43068 грн. 33 коп. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.\~\~\~\~ Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить з тих міркувань, що через невиконання відповідачем передбаченого\~статтею 116 КЗпП України\~обов'язку по виплаті працівнику всіх сум, що належать йому від підприємства в день звільнення позивач отримав психологічний стрес, похитнувся його\~\~психологічний та фізичний стан, та відбулися вимушені\~\~зміни в життєвих та виробничих стосунках. Згідно з абз. 2 п. 5 Постанови Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того, хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.\~\~ \~\~Відповідно до п. 9 Постанови Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач, як на підставу спричинення моральної шкоди посилається на обставини, що невиплата заробітної плати в період роботи на підприємстві, не проведення розрахунку з ним при звільненні призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що призвело до виникнення тяжкого психологічного стану. Відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з ДП «Мелітопольський завод «Гідромаш» моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 1000 грн. яка, як вважає суд, буде достатньою для компенсації його моральних страждань, які виникли у зв'язку з невиплатою відповідачем заробітної плати та не проведенням з ним розрахунків при звільненні. При цьому, суд також враховує те, що право позивача вже поновлено і цим поновленням його порушеного права частково відшкодовується і моральна шкода позивачеві. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved