overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , зареєстрований 03 липня 1998 року Розважівською сільською радою Іванківського району Київської області, актовий запис № 2. В обґрунтування позову зазначив, що 03 липня 1998 року він та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем у нього не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Із червня 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо поділу майна подружжя між ними відсутній. Ухвалою від 23 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, вимоги визнала. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 03 липня 1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Розважівською сільською радою Іванківського району Київської області, актовий запис № 2. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Суд встановив, що із червня 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позов визнала. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , зареєстрований 08 червня 2013 року виконкомом Шпилівської сільської ради Іванківського району Київської області, актовий запис №\~2. В обґрунтування позову зазначив, що 08 червня 2013 року він та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. З серпня 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо поділу майна подружжя між ними відсутній. Ухвалою від 04 лютого 2021 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, вимоги визнала. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 08 червня 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Шпилівської сільської ради Іванківського району Київської області, актовий запис №\~2. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження Серії [NUMBER] . Суд встановив, що з серпня 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позов визнала. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , зареєстрований 31 грудня 2000 року Страхоліською сільською радою Іванківського району Київської області, актовий запис №\~4. В обґрунтування позову зазначив, що 31 грудня 2000 року він та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою у нього не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Із серпня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо поділу майна подружжя між ними відсутній. Ухвалою від 21 травня 2020 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 16 червня 2020 року сторонам надано строк на примирення терміном 6 (шість) місяців. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, та розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 31 грудня 2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Страхоліською сільською радою Іванківського району Київської області, актовий запис №\~4. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Суд встановив, що із серпня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позов визнав. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 26 вересня 1992 року Іванківським райвідділом ЗАГС Київської області, актовий запис № 78. В обґрунтування позову зазначив, що 26 вересня 1992 року він та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Понад 12 років, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо поділу майна подружжя між ними відсутній. Ухвалою від 02 липня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, вимоги визнала, строк на примирення просила не надавати. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 26 вересня 1992 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Іванківським райвідділом ЗАГС Київської області, актовий запис №78, після реєстрації шлюбу, відповідачу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження Серії [NUMBER] . Суд встановив, що вже понад 12 років, сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позов визнала, зазначила, що строк на примирення не потрібен. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб який був зареєстрований у Третьому відділу реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, про що в книзі реєстрації актів про одруження 28 лютого 2004 року зроблено запис за №46; залишити дочку [PERSON], [INFO] на утриманні та вихованні матері - [PERSON]. Місто проживання визначити з матір'ю; залишити сина [PERSON], [INFO] на утриманні та вихованні батька - [PERSON]. Місто проживання визначити з батьком. При цьому позивач посилається на те, що вони з відповідачкою подружніх та сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Родина розпалася, відновлена бути не може. У судове засідання позивач надав заяву, в якій позов підтримав, відповідачка надала заяву про визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 лютого 2004 року [PERSON], [INFO] уклав шлюб з [PERSON], [INFO] у Третьому відділу реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, про що в книзі реєстрації актів про одруження 28 лютого 2004 року зроблено запис за №46 (свідоцтво про одруження серія [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх та сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Родина розпалася, відновлена бути не може. Дочка [PERSON] залишиться на виховані та утримані матері. Син [PERSON] залишиться на виховані та утриманні батька. Майнових спорів щодо поділу спільно майна не має. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 50961,20 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 41856,04грн., сума прострочених процентів за користування кредитом - 6 239,18 грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту)-494,96грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 88.75грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 1946,00грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 336,25грн., а також сплачений судовий збір в сумі 2270,00грн. Свої позовні вимоги тим, що 10.04.2020 року між [PERSON] та акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» укладено договір про споживчий кредит №149-1039. Згідно договору кредит надається відповідачу в загальному розмірі 45 000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 09.04.2025. Проте, відповідач порушував взяті на себе договірні зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів. Так, станом на 31.03.2021 року розмір заборгованості відповідача перед Банком становить 50961.20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 58807,91 грн., з яких: сума простроченого кредиту - 49322,39грн., сума прострочених процентів за користування кредитом - 6938,87 грн., розмір інфляційних втрат по прострочених відсотках та кредиту - 2051.34 грн., загальна сума 3 % річних - 495.31грн., а також сплачений судовий збір в сумі 2270,00грн. Свої позовні вимоги тим, що 07.08.2020 року між [PERSON] та акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» укладено договір про споживчий кредит №149-1075. Згідно договору кредит надається відповідачу в загальному розмірі 50000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 06.08.2025. Проте, відповідач порушував взяті на себе договірні зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів. Так, станом на 19.02.2021 року розмір заборгованості відповідача перед Банком становить 58807,91 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію у розмірі 51606,87 грн. за період з жовтня 2009 року по квітень 2013 року, суму інфляційних витрат - 264,69 грн., суму трьох процентів річних - 125,96 грн., а всього 51 997,52 грн., судовий збір - 378,20 грн. посилаючись на те, що відповідачу на праві власності належить приміщення в житловому будинку [ADDRESS] у місті Харкові з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП «Харківські теплові мережі». За період користування тепловою енергію з жовтня 2009 року по квітень 2013 року відповідачем спожито теплової енергії на суму 51606,87 грн., яка до теперішнього часу не погашена. Представник позивача Долгарева О.В. надала суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовної заяви з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідачу на праві приватної власності належить приміщення в житловому будинку [ADDRESS] у місті Харкові з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП «Харківські теплові мережі». За період користування тепловою енергію з жовтня 2009 року по квітень 2013 року відповідачем спожито теплової енергії на суму 51606,87 грн., яка до теперішнього часу не погашена. Приймаючи до уваги, що відповідач, будучи зобов'язаним своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинив виконувати взяті на себе зобов'язання, не погашає заборгованість добровільно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити у повному обсязі. Також, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму інфляційних витрат - 264,69 грн., суму трьох процентів річних - 125,96 грн., що відповідає вимогам статті 625 ЦК України Суд вважає за необхідне, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідачів витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив суд визнати за нею право власності на 1/5 частку квартири № 44 в житловому будинку № 8, що розташований по вулиці Сташкова в м. Павлограді Дніпропетровської області. Позивач у судове засідання не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідача у судове засідання не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи їх у всій сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, згідно ст.. 392 ЦК України. Судом встановлено, що 07 червня 2006 року померла [PERSON], бабуся позивача, згідно свідоцтва про смерть (а.с.4). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/5 частки квартири № 44 в житловому будинку № 8, що розташований по вулиці Сташкова в м. Павлограді Дніпропетровської області (а.с.6). Відповідач є спадкоємцем першої черги за законом, однак [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. В серпні 2014 року позивач звернулась до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку [ADDRESS]. Постановою держнотаріуса від 27 серпня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану частку спадкового майна, зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, витягу з реєстру прав власності (а.с.9). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1997 року, померла [PERSON] на законних підставах володіла 1/5 частиною квартири, але за життя не встигла провести державну реєстрацію нерухомого майна (а.с.6). Таким чином, позивач не може реалізувати своє право власності на вищезазначене нерухоме майно, у звязку з чим вимушена звернутись до суду з даним позовом за захистом свого права. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися слідок його смерті. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що зібрані у справі докази у своїй сукупності та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved