Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості за кредитним договором. До суду представником позивача надано заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що на підставі наявних у справі письмових доказів, висновку судово-почеркознавчої експертизи №6196/02 ОНДІСЕ, позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що згідно з договором про надання споживчого кредиту № 11211808000 від 07.09.2007 р. АКІБ «УкрСиббанк» надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 99 900,00 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день укладення договору становило 504 495,00 грн. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з вимогами Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» вищезазначені зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до положень кредитного договору та графіку погашення кредиту, [PERSON] зобов'язаний повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки. Однак, встановлені кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит [PERSON] не дотримується. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 11211808000 від 07.09.2007 року, між позивачем та відповідачами укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідачами передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Наданий [PERSON] кредит також забезпечений порукою [PERSON] про що 07.09.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 139870. Згідно пунктів 1.3, 1.4 договору поруки поручитель [PERSON] відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених в кредитному договорі. Відповідно до пункту 2.2 договору поруки у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання. Однак, взяті на себе зобов'язання за договором поруки [PERSON] також не виконані. Згідно з п. 5.5 та розділом 12 кредитного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за даним договором, банк має право визнати термін дострокового повернення кредиту таким, що настав. При цьому кредит вважається обов'язковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов'язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін у повному обсязі, а саме: протягом 32 календарних днів, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку. Термін дострокового погашення кредиту та сплати плати за кредити вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимог) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку), або з інших підстав протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку. Враховуючи викладене, 16.02.2010 р. [PERSON] рекомендованою кореспонденцією за останнім відомим місцем її проживання направлено письмову вимогу про дострокове повернення кредиту. Проте заборгованість досі не погашено. Аналогічні повідомлення 16.02.2010 р. направлено [PERSON] Пунктом 9.2 кредитного договору встановлено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він повністю розуміє всі умови даного договору, свої права та обов'язки за даним договором і погоджується з ними. Таким чином, [PERSON] відомо про можливість застосування процедури дострокового повернення кредиту та звернення стягнення на предмет застави, оскільки зазначені положення вказані в договорі, який підписаний ним особисто. Через невиконання відповідачами своїх зобов'язань перед позивачем по кредитному договору загальний розмір заборгованості відповідачів перед позивачем станом на 19.04.2010 р. складає 112 651,90 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 892 856,46 грн. які складаються з: заборгованості за основним боргом та простроченим кредитом - 98 131,04 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 777 767,00 грн.; заборгованості по строковим та простроченим процентам за користування кредитом - 12 874,68 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 102 042, 14 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 246,12 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 950,70 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 1 400,06 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 11 096,62 грн. З уточненими позовними вимогами позивач до суду не звертався. Відповідно до вимог статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати відсотків, пені у суду не має. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст.1050 ЦК України. Пунктом 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено зобов'язання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ч.1), поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (ч.2). Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно висновку ОНДІСЕ судово-почеркознавчої експертизи №6196/02 від 16.12.2013року досліджуваний підпис від імені [PERSON] є непридатним для вирішення питання «Самим [PERSON] виконаний підпис від його імені в заяві на видачу готівки №19 від 07.09.2007року?» (а.с.150). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин по справі, роз'яснює їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700,00 грн., витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved