Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на його користь індексацію заробітної плати за період березень-грудень 2015 року в сумі 5760,60 грн. Позов обґрунтовує наступним. 11.01.2008 року позивач прийнятий відповідачем на роботу сторожем спортивного комплексу, де працює і до теперішнього часу. Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки. З 01.03.2015 року відповідач не проводить індексацію його заробітної плати, що він зобов'язаний робити відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», абзац 4 ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». Вважає не нарахування та не виплату йому відповідачем індексації заробітної плати не законними. Загальна сума заборгованості відповідача перед ним по індексації заробітної плати, відповідно до наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку, становить 5760,60 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову наступного змісту. Індексація заробітної плати не нарахована позивачу, та відсутня заборгованість щодо виплати індексації. В подальшому у відповідача були відсутні кошти на виплату індексації заробітної плати своїм працівникам та відсутній особливий порядок індексації грошових доходів населення у 2015 році, що є підставою для нарахування та виплати індексації. Відповідач неодноразово звертався до органів державної влади з метою врегулювання цього питання. \~ \~ \~ \~ Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 11.01.2008 року позивач прийнятий відповідачем на роботу сторожем спортивного комплексу, де працює і до теперішнього часу. Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки. З 01.03.2015 року відповідач не проводить індексацію його заробітної плати, що він зобов'язаний робити відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», абзац 4 ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». Відповідач звертався до фінансового управління Токмацької міської ради з листом про виділення додаткових коштів на виплату індексації заробітної плати своїм працівникам, що підтверджується листом від 08.12.2015 №293. Відповідно до розрахункової відомості нарахування індексації за березень-грудень 2015 року, позивачу належить до виплати індексація заробітної плати за березень-листопад 2015 року в сумі 4637,30 грн. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ч.5 ст.95 КЗпП України і ст.33 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Таким чином, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». У рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 №9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Посилання відповідача на відсутність підстав для виплати індексації у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування на вказані цілі та не прийняттям Урядом України особливого порядку індексації грошових доходів населення на 2015 рік є безпідставними, з оглядом на наступні нормативно-правові акти. Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», визначені джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення. Частиною 6 цієї статті зазначено, що проведення індексації грошових коштів доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загального обов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Аналіз наведених нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації працівників бюджетних установ у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік, дає підстави для нарахування індексації заробітної плати у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Щодо ч.6 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Як було зазначено вище, цією нормою визначається джерело коштів на проведення індексації. Зазначена норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов'язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. Відповідач не надав доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого він фінансується, гроші на індексацію заробітної плати відсутні. За вказаних умов, невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним. Подібне розуміння можливості обмежень прав власності на майно відповідає загальноєвропейським стандартам у галузі права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність». Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення). У зв'язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Частиною 2 ст.2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що до структури заробітної плати входить додаткова заробітна плата, яка включає, в тому числі, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Враховуючи те, що індексація заробітної плати є компенсаційною виплатою (рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 №9-рп/2013), передбаченою ст.33 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», вона входить до структури заробітної плати. Зазначена обставина також підтверджується підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 №5, відповідно до якого суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати. Відповідач надав суду розрахунок індексації заробітної плати позивача, відповідно до якого у 2015 році вона становить: березень 101,70 грн., квітень 348,07 грн., травень 491,23 грн., червень 698,11 грн., липень 734,39 грн., серпень 240,48 грн., вересень 619,20 грн., жовтень 702,06 грн., листопад 702,06 грн., а всього 4637,30 грн. Зазначений розрахунок позивач визнав, а тому у суду відсутні підстави визнавати його не допустимим та не належним доказом. Враховуючи вище зазначений розрахунок відповідача, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача індексації належної йому заробітної плати в сумі 4637,30 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial