Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що в провадженні Московського районного суду міста Харкова знаходилася справа №2-5398/09 за позовом ВАТ КБ Надра до ПВП Квадро, [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, по якій рішенням суду від 23.10.2009 року позов задоволений стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість. На виконання цього рішення виданий виконавчий документ №2-5398/09 від 15.03.2010 року, на підставі якого відкрито виконавче провадження у відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України (далі ВДВС), а з метою виконання зазначеного рішення суду накладено арешт на все майно боржника [PERSON], в т.ч. на транспортний засіб марки Mersedes-Benz S500 д.н.з. [NUMBER]. Арешт накладений постановами: державного виконавця ВДВС [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №680933 та АА №680929 від 20.10.2010 року; державного виконавця ВДВС [PERSON] від 16.04.2015 року в рамках виконавчого провадження №19147888. Станом на теперішній час право власності на транспортний засіб марки Mersedes-Benz S500 д.н.з. [NUMBER] належить позивачу [PERSON] на підставі рішення Московського районного суду міста Харкова від 12.05.2016 року. Наявність арештів на вказаний автомобіль підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень та обмежує право власності [PERSON] На підставі чого, позивач, який не є боржником за рішенням суду та по зазначеному виконавчому провадженню, просить скасувати арешти, що накладені на транспортний засіб марки Mersedes-Benz S500 д.н.з. [NUMBER] при примусовому виконанні виконавчого листа №2-5398/09 від 15.03.2010 року постановами державних виконавців ВДВС про арешт серії АА №680933 та АА №680929 від 20.10.2010 року; а також 16.04.2015 року в рамках ВП №19147888. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги, підтримав позов, просив вимоги задовольнити. Додатково вказав, що право власності за позивачем [PERSON] визнано рішенням суду, що набрало законної сили, крім того, зобовязання боржника [PERSON], що виникли по кредитним договорам, забезпечені нерухомим майном по договорам іпотеки (а.с.101-111). Вважає, що довіреність представника ВАТ КБ Надра видана особою, що не має повноважень, на підтвердження чого надає постанову ВГС України від 17.02.2016 року, у якій викладена відповідна правова позиція. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, неодноразово повідомлявся про розгляд справи. У судове засідання представник ВАТ КБ Надра не зявився, причини неявки не повідомив. Подавав клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки оскарження в апеляційному порядку рішення суду від 12.05.2016 року (а.с.18), однак так і не надав докази на підтвердження необхідності відкладення чи зупинення справи за вказаних обставин. Представник третьої особи: відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України [PERSON], що діє на підставі довіреності, проти позову заперечувала. Вказала, що з 2010 року на майно боржника [PERSON] накладений арешт, оскільки рішення суду про заборгованість більш ніж на 32 мільйони гривень до теперішнього часу не виконано, вважає, що транспортний засіб марки Mersedes-Benz S500 д.н.з. [NUMBER] належить цьому ж боржнику. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Із наданих стороною позивача матеріалів вбачається, що постановами (по примусовому виконанню виконавчого листа №2-5398/09, виданого 15.03.2010 року) державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України [PERSON] від 20.10.2010 року: серія АА №680928 знято з оригіналу серія АА №871111; серія АА №680929 знято з оригіналу серія АА №871112; серія АА №680933 знято з оригіналу серія АА №871113 накладено арешт та оголошена заборона на відчуження майна, що належить [PERSON], а саме на обєкти рухомого майна, які зареєстровані на праві власності за боржником (а.с.16-18). Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України [PERSON] від 16.04.2015 року в рамках виконавчого провадження №19147888: накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с.19). З копії виконавчого провадження №162/8 (а.с.49-86), вбачається: Відповідно до виконавчого листа Московського районного суду міста Харкова №2-5398/09 від 15.03.2010 року за рішення суду від 29.10.2009 року, що набрало законної сили 28.01.2010 року, вирішено стягнути солідарно з ПВП Квадро, [PERSON] на користь ВАТ КБ Надра заборгованість за кредитним договором №6/3/2006/М/К/798 в розмірі 32741839,67 грн. Постановою від 12.05.2010 року відкрито ВП№19147888 за вищевказаним виконавчим листом (а.с.62). Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України [PERSON] серії АА №871111 (видані копії №680926, №680927, №680928) від 20.10.2010 року накладений арешт майна та оголошено заборону на його відчуження майна боржника [PERSON], а саме на обєкти рухомого майна, які зареєстровані на праві власності за боржником (а.с.72). Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 17.04.2015 року відносно боржника [PERSON] наявний арешт рухомого майна на підставі постанови 16.04.2015 відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції, 19147888, що підтверджується постановою, що наявна у справі (а.с.74, 82). Відповідно до положень Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 12.05.2016 року, що набрало законної сили 24.05.2016 року визнано право власності на транспортний засіб марки Mersedes-Benz S500 державний номер [NUMBER] за [PERSON] (а.с.20). Суду не надано доказів, що вказане рішення було оскаржено, скасовано. Стаття 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК). Згідно із положеннями ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у межах заявленого позову, на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України, інші докази не надані.

Outcome: approved