Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.03.2015 у розмірі 11 993 грн. 17 коп. та понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 14.03.2015 року, відповідач отримав кредит у розмірі 7902, 51 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 31.03.2018 року із зобов'язанням погашати кредит, сплачувати проценти за користування ним на умовах та в порядку визначених Генеральною угодою, Правилами користування платіжною карткою та Умовами надання банківських послуг. Проте відповідачем не виконуються умови договору, заборгованість станом на 11 квітня 2016 року становить 11 993, 17 грн., яку просить стягнути з відповідача в користь позивача. Від представника позивача надійшло клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин своєї неявки не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд зі згоди представника позивача, обумовленою у клопотанні від 26.04.2016, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши зібрані докази, постановляючи заочне рішення, суд позовні вимоги задовольняє з наступних підстав. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується певернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з положень ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 14 березня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої [PERSON] отримав кредит в розмірі 7902, 51 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення не пізніше 31 березня 2018 року. Як вбачається із заяви позичальника, [PERSON] ознайомився та погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом він підтвердив факт отримання ним інформації про умови кредитування у банку. (а.с.4) Відповідно до п. 2.5 Генеральноїугодипро реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правилнадання продукту кредитнихкарт, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам, а також сплачувати комісію відповідно до умов договору. (а.с.5) Згідно п. 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості по кредиту більш ніж на 31 день, строком повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення заборгованості за кредитом та позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 550,71 грн. Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обовязків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобовязання сторін. Стаття 526 ЦК України регламентує, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON]М, належним чином не виконав зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором станом на 11.04.2016 р. на загальну суму 11993,17 грн., з яких: 7588,01 грн. - заборгованість за кредитом; 1322,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2531,68 грн. заборгованість за комісією; 550,71 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. (а.с.3) Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підставний і з відповідача слід стягнути заборгованість в сумі 11 993 грн. 17 коп. Задовольняючи позов, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і які документально підтверджені судові витрати в сумі 1378 грн. (а.с.35).

Outcome: approved