Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 13.03.2013 року в сумі 64099,12 грн. та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 13.03.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши заяву про приєднання до таких умов та отримав кредитну карту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] виконав в повному обсязі. Останній, в свою чергу, своєчасно не повертає ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору. Станом на 31.08.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 64099,12 грн., яка складається з наступного: \~ \~ \~ \~- 13355,22 грн. заборгованість за кредитом; \~ \~ \~ \~- 45165,37 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; \~ \~ \~ \~- 2050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; \~ \~ \~ \~а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: \~ \~ \~ \~- 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 3028,53 грн. штраф (процентна складова). З метою захисту своїх прав позивач змушений звернутись до суду. В судове засідання представник позивача не прибув. В заяві просив справу розглядати без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, вказав, що позовні вимоги визнає частково та просить зменшити суму штрафних санкцій. Також надав копію довідки № 2153 від 07.11.2017 року. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. 13.03.2013 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» та отримав кредитну карту зі встановленим кредитним лімітом. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанк» [PERSON] висловив свою згоду, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами та пам`яткою клієнта складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач неналежним чином виконував свої обов`язки по кредитному договору № б/н від 13.03.2013 року і станом на 31.08.2017 року заборгованість становить 64099,12 грн., яка складається з наступного: 13355,22 грн. заборгованість за кредитом; 45165,37 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 2050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3028,53 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до копії довідки № 2153 від 07.11.2017 року, виданої Ємільчинським районним військовим комісаріатом, [PERSON] дійсно був призваний по мобілізації з 19.03.2014 року та був звільнений з військової служби 25.03.2015 року. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 13.03.2013 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , станом на 31.08.2017 року в період з 18.03.2014 року по 31.10.2015 року проценти на поточну заборгованість за кредитом не нараховувались (а.с. 4-5). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] по вказаному кредитному договору банк не отримав 13355,22 грн. заборгованості по тілу кредиту, 45165,37 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2050,00 грн. заборгованості за пенею та комісією. Також зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення несвоєчасне виконання зобов`язань. Згідно з п. 2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій. Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 3028,53 грн. - штраф (процентна складова) за таке ж саме порушення. За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка є обов`язковою для судів. З огляду на наведене судом не встановлено підстав для стягнення штрафів фіксованої частини (500 грн.) та процентної складової (3028,53 грн.), оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог, згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: partial