Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим приміщенням шляхом виселення, мотивуючи позовні вимоги тим, що він являється власником будинку № 21, який знаходиться по вул. Молодіжна в с. Переславичі Іваничівського району Волинської області. Його дочка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб у 2007 році, у звязку з чим він дозволив їм проживати у вищевказаному житловому будинку та зареєструвати там своє місце проживання. У 2016 році рішенням Іваничівського районного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано так, як останній зловживає алкогольними напоями на грунті чого неодноразово виникали суперечки та скандали. Він категорично заперечує проти подальшого проживання [PERSON] у його будинку. Відповідач продовжує там проживати навіть після розірвання шлюбу, чинить йому перешкоди у користуванні власністю, нищить майно, що знаходиться в будинку та не сплачує комунальні послуги, у звязку з чим він несе збитки. Відповідач відмовляється добровільно виїхати з будинку. Просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні його власністю: будинком № 21 по вул. Молодіжна в с. Переславичі Іваничівського району Волинської області, а також стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати у розмірі 3\~640 грн.. Позивач в судовому засіданні позовну вимогу щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні його власністю - будинком підтримав повністю з мотивів, наведених у позовній заяві. Відмовився від позовної вимоги про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат у розмірі 3\~640 грн. та просив залишити дані витрати за ним. Позов просив задовольнити. Представник позивача позов вважає підставним та просив його задовольнити. Відповідач позов визнав частково. Не заперечив проти постановлення рішення про виселення його з будинку № 21 по вул. молодіжна в с. Переславичі Іваничівського району Волинської області. Щодо задоволення вимоги про стягнення з нього понесених позивачем судових витрат у розмірі 3\~640 грн. заперечив. Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] пояснила, що конфлікт між нею та [PERSON] триває значний проміжок часу, оскільки останній зловживає алкогольними напоями, в результаті чого вчиняє сварки та скандали. Висловила думку про те, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що за позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 21 по вул. Молодіжна в с. Переславичі Іваничівського району Волинської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності серії САЕ № 148374 виданого виконавчим комітетом Переславичівської сільської ради 24.02.2012 року. Підставою виникнення права власності є рішення виконкому Переславичівської сільської ради № 5 від 24.02.2012 року (а.с.7). Право власності зареєстроване у Комунальному підприємстві «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в книзі № 7, запис № 108, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 34005854 від 03.05.2012 року. Із записів будинкової книги А № 119360 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у [INFO] вбачається, що за вищевказаною адресою зареєстровані: дочка позивача - [PERSON], [INFO], онука - [PERSON], 11.07.2012 року та колишній зять [PERSON], [INFO] (а.с.9-12). В судовому засіданні встановлено, що після одруження [PERSON] та [PERSON] проживали у будинку, який належить позивачу. Згодом у них народилася спільна дочка [PERSON], [INFO], місце проживання якої теж зареєстрували у вищевказаному будинку. Рішенням Іваничівського районного суду від 21.10.2016 року по справі № 156/454/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Малолітню дочку [PERSON] залишено проживати разом із матірю [PERSON] (а.с.15). У матеріалах справи міститься постанова від 30.08.2016 року по справі № 156/642/16-п про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення насильства в сімї психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] (а.с.20). З розрахунків за електроенергію та відповідних квитанцій вбачається, що оплату комунальних платежів здійснює власник будинку [PERSON] (а.с.21-23). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст. 150 ЖК України). Власник житлового будинку у відповідності із ст. 383 ЦК України має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст.ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в будинку, який належить на праві власності позивачу [PERSON], однак, без згоди власника, правові підстави для його проживання відсутні, а тому позивач, як власник, має право ставити питання про усунення створених йому перешкод шляхом виселення відповідача з будинку. В даному випадку право позивача на безперешкодне володіння, користування та розпорядження його майном має бути реалізовано шляхом виселення відповідача із спірного будинку. Підстави для надання йому іншого житлового приміщення відсутні. Таким чином, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення шляхом виселення відповідача [PERSON] із житлового будинку, що знаходиться за адресою вул. Молодіжна, 21 с. Переславичі Іваничівського району Волинської області без надання іншого житлового приміщення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні позивач відмовився від позовної вимоги про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат у розмірі 3 640 грн. та просив залишити витрати за ним, тому судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved