Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування, з урахуванням уточнень, посилаючись на те, що 16.05.2005 йому був наданий ордер Комунальним підприємством «Лівобережжя» на кімнату №14 у будинку №29 по вул. Мольєра у м. Дніпрі. 06.05.2011 між ним та Кісіленко (після реєстрації шлюбу [PERSON]) В.В. (відповідачем) був зареєстрований шлюб, після чого остання почала мешкати разом з позивачем у вищевказаній кімнаті і 06.12.2011 зареєструвала в ній своє місце проживання. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, 23.09.2017 між ним та відповідачем було розірвано шлюб, та відповідач перестала мешкати разом з ним у кімнаті №14 в будинку №29 по вул. Мольєра у м. Дніпрі. Предмет позову становить вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою №14 у будинку №29 по вул. Мольєра у м. Дніпро. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав повністю, пояснив, що відповідач з жовтня 2017 року не проживає у кімнаті № 14 будинку № 29 по вул. Мольєра у м. Дніпрі, хоча і її місце проживання зареєстровано за цією адресою. На даний час позивач має наміри приватизувати вказану кімнату, проте, реєстрація місця проживання відповідача в ній не дозволяє йому цього зробити. Позивач також пояснив, що речі відповідача у кімнаті відсутні, відповідач виїхала відразу після реєстрації розірвання шлюбу. Процесуальні дії у справі: судом було задоволено клопотання позивача про забезпечення доказів шляхом допиту свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Як встановлено судом, позивач на підставі ордеру №39 на надання житлової площі в гуртожитку, виданого 06.05.2005 КП «Лівобережжя», користується кімнатою №14 в будинку №29 по вул. Мольєра у м. Дніпрі (а.с. 7), що підтверджується відповідною копією ордеру. Місце проживання відповідача (на момент реєстрації місця проживання відповідач була дружиною позивача) зареєстровано за адресою: [INFO] з 06.12.2011, що підтверджується відповідною інформацією на запит суду. 23.09.2017 шлюб між сторонами було розірвано, про що Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис за №153 та 30.09.2017 видано про розірвання шлюбу серії І-КИ №237128 (а.с.9). За зазначеною вище адресою відповідач не мешкає більше року. Зазначений висновок суд робить на підставі пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], які дали майже аналогічні пояснення та свідчили, що відповідач є колишньою дружиною позивача, та її місце перебування їм невідомо, оскільки після розірвання шлюбу з позивачем вона одразу виїхала та вони її не бачили більше року, а обізнаність з цього питання повязана з тим, що вони мешкають з позивачем в одному гуртожитку. Правовідносини між сторонами виникли із захисту права користування жилим приміщенням. Дослідивши докази, надані в порядку ст.ст. 76 80 ЦПК України, розвязуючи позовну вимогу, суд керується наступним. За ч. 1 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер (ч. 2 ст. 61 ЖК УРСР). Згідно ч. 1 ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. За ч. 1 ст. 128 ЖК УРСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа\~в гуртожитку\~надається одиноким\~громадянам і\~сімям,\~які мають\~право проживати\~у гуртожитках,\~за рішенням\~адміністрації підприємства,\~установи,\~організації або\~органу місцевого\~самоврядування,\~у власності\~чи управлінні\~яких перебуває\~гуртожиток ( ч. 2 ст. 128 ЖК УРСР). Відповідно до статті 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. За ч. 1 ст. 130 ЖК УРСР порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР). За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у користування особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з наймачем, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як встановлено судом в цій справі, відповідач не є членом сімї позивача у розумінні ст. 64 ЖК УРСР (відповідач з 2017 року (після розірвання шлюбу) не проживає разом із позивачем та не веде з ним спільне господарство, а, тому суд погоджується із слушністю доводів позивача в тій частині, що реєстрацією місця проживання відповідача за адресою належного позивачеві на праві користування майна створюються перешкоди в реалізації в повному обсязі ним прав щодо приватизації жилого приміщення та реєстрації права власності на нього, у звязку з чим порушені права підлягають поновленню у спосіб, визначений позивачем (ст. 16 ЦК України). Таким чином, вочевидь, що відповідач не є членом сімї позивача, та наявність волевиявлення відповідача на окреме проживання за іншою адресою у звязку із розірванням шлюбу з позивачем. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР). Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: approved