Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 28.02.2016 року у розмірі 13926,79 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.02.2016 року між ними було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого відповідачу було передано грошову позику у сумі 8400 грн. на строк до 28.03.2016 року. Однак в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання не виконав у повному обсязі. Заборгованість по основному зобов'язанню становить 8400 грн., штраф у порядку п.6 договору - 4200 грн.; інфляційні нарахування та проценти за користування коштами (згідно ст. 625 ЦК України) складають: 3% річних - 84,69 грн., інфляційні нарахування - 1242,10 грн. - пеня за період з 28.03.2016 року по 28.07.2016 року, які позивач і просить стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір у сумі 551,21 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, проте зменшив їх: просить стягнути з відповідача основну суму боргу - 8400 грн. та судові витрати (сплачений судовий збір). У судовому засіданні відповідач зменшені позовну вимоги визнав. Зазначив, що дійсно написав розписку про отримання коштів. Фактично вона була написана ним у зв'язку з тим, що він, працюючи у позивача, потрапив на автомобілі, який йому надали, в ДТП. І це сума завданого збитку. Вважав, що все буде покрито страховкою. Запевняє, що сплатить основну суму боргу протягом одного-двох місяців. Суд, вислухавши сторони, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, яке судом приймається відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, оскільки не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що 28 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у сумі 8400 грн., які останній зобов'язався повернути до 28.02.2016 року. У п.6 Договору зазначено, що у разі прострочення повернення позики Позичальник сплачує Позикодавцю штраф у розмірі 50% від неповерненої суми позики, а Позичкодавець вправі нарахувати пеню в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. На підтвердження отримання коштів [PERSON] 28.01.2016 року була написана розписка про отримання 8400 грн. та зобов'язався повернути ці кошти у повному обсязі до 28.02.2016 року. У судовому засіданні достовірно встановлено, що зазначений борг виник за проведений ТОВ «Інфо Транс» ремонт автомобіля «Фабіа», що підтверджується заказом нарядом № 00000012434 від 28.01.2016 року. Сторони підтвердили, що відповідач керував автомобілем, який належав позивачу, у якості водія. З його вини сталася ДТП, він визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Оскільки випадок не визнаний страховим, саме з винуватцем пошкодження автомобіля і був укладений договір позики з метою відшкодування завданих збитків. Під час підписання договору та написання розписки, [PERSON] визнавав борг перед [PERSON]. Фактично, підписавши договір позики та написавши розписку про наявність боргу у сумі 8400 грн., [PERSON] підтвердив домовленість із фізичною особою [PERSON] про новацію боргу, що виник із заподіяння збитків останньому (пошкодження автомобіля), у позикове зобов'язання за правилом ст.1053 ЦК України. Відповідно ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). З аналізу зазначеної норми, з*ясованих у судовому засіданні обставин вбачається, що борг, початково виник з деліктного правовідношення. Як зазначено вище «за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням». Тобто новація боргу можлива лише між тими ж сторонами, які були сторонами у договорі, який замінюється позиковим зобов'язанням. Згідно ч. ч. 2 - 4 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч.1 ст. 1051 ЦК України визначено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. В даному випадку у судовому засіданні доведено, а сторонами не оспорюється той факт, що фізична особа [PERSON] не передавав грошових коштів фізичній особі [PERSON], а відбулася новація боргу, що фактично погоджено сторонами, які підписали договір позики. На день розгляду справи борг не погашено, і сума основного боргу становить 8400 грн. Від рещти позовних вимог представник позивача відмовився, зменшивши їх до суми основного боргу. На підставі викладеного та

Outcome: approved