Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом і просив суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки «KIA» модель «PICANTO», кузов KNEBA24335T188497 недійсним в частині зазначення [PERSON] [PERSON] недійсним та визнати [PERSON] [PERSON] по Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 68 від 29.11.2005р. на автомобіль KIA PICANTO кузов KNEBA24335T188497. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29.11.2005 року [PERSON] був придбаний легковий автомобіль «KIA» модель «PICANTO», на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №68, укладеного між ним та ФОП [PERSON] Внаслідок помилки [PERSON] у договорі було зазначено не його, [PERSON], а [PERSON] При цьому для оплати вартості автомобіля між [PERSON] та АКБ «[PERSON] Україна» було укладено кредитний договір № CL-500/111/2005 з поміткою CAR LOAN. Відповідно до вказаного кредитного договору було отримано 7933,33 дол. США з відсотковою ставкою 12.00% з датою погашення до 01.12.2010 року. В підтвердження сплати за автомобіль Позивач надав квитанції №76 від 01.12.2005р. та №136 від 13.06.2006р. Зі вказаних фінансових документів чітко вбачається, що саме [PERSON] особисто сплачував вказані вище кошти. Наслідком вказаної помилки стало те, що Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль KIA PICANTO кузов KNEBA24335T188497 було видано та оформлено на [PERSON] замість [PERSON] При цьому Позивач зазначає, що Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було оформлено раніше укладання Кредитного договору № CL-500\\111\\2005 між ним та АКБ «Райффайзенбанк Україна», тобто до здійснення будь-яких фінансових розрахунків та раніше моменту переходу права власності. Позивач вказує, що про наявність вказаної помилки у Свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу він дізнався вже після усіх фінансових розрахунків. При отриманні Свідоцтва на автомобіль не помітив, що в ньому зазначено реквізити його доньки [PERSON] та почав зясовувати, що стало причиною такої помилки. Як вказує позивач, автомобіль або гроші на його купівлю він не дарував, також на момент укладення договору між [PERSON] та ПП [PERSON] Позивач не виступав законним представником [PERSON] та Договір купівлі-продажу укладав від свого імені та в своїх інтересах. Таким чином Позивач зазначає, що право власності на автомобіль KIA PICANTO у [PERSON] ніколи не виникало та не могло виникнути, отже і оформлення Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу KIA PICANTO на імя [PERSON] є помилковим та безпідставним. Представник відповідача ФОП [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та зазначив, що насправді було допущено технічну помилку та фактичним [PERSON] за Договором №68 від 29.11.2005 року був саме [PERSON], саме з ним укладався Договір, та саме він здійснював сплату коштів за придбаний автомобіль, що також підтверджується матеріалами справи. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і не заперечував проти ухвалення рішення, додаткових клопотань до суду не заявляв. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. 29 листопада 2005 року [PERSON]К придбав транспортний засіб - автомобіль KIA PICANTO кузов KNEBA24335T188497, відповідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №68 від 29.11.2008 року, укладеного з ФОП [PERSON] Внаслідок технічної помилки, що була допущена при укладенні Договору купівлі-продажу, [PERSON] за вказаним договором було зазначено [PERSON] замість [PERSON] Наслідком цього стало також оформлення Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на [PERSON] замість [PERSON] 29 листопада 2005 року для сплати коштів за вказаний автомобіль між Позивачем та АКБ «[PERSON] Україна» було укладено кредитний договір № CL-500/111/2005 з поміткою CAR LOAN. Відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON] було отримано 7933,33 дол. США. Вказані кошти були направлені ФОП [PERSON] на сплату за автомобіль. При укладенні Договору купівлі-продажу [PERSON] не виступав законним представником [PERSON] та Договір купівлі-продажу укладав від свого імені та в своїх інтересах. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ч. 1\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні. Відповідно до частини першої\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оскаржені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Відповідно до п. 2 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Згідно\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1\~ст. 215 ЦК України\~визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 3\~ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи, що суперечка у відношенні визнання Договору купівлі-продажу № 68 від 29.11.2005р.KIA PICANTO кузов KNEBA24335T188497 в частині зазначення [PERSON] [PERSON] недійсним та зазначення [PERSON] за вказаним Договором [PERSON], відсутня та позиція Позивача відповідає нормам законодавства, суд вважає можливим винести рішення, яким задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved