Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу пов'язаного з затримкою видачі трудової книжки при звільненні та відшкодування моральної шкоди,вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач без належних на те правових підстав здійснив затримку видачі працівникові при звільненні його трудової книжки та просила суд: -стягнути з відповідача, ТОВ «Форсаж.КР» на користь [PERSON], середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов'язаного із затримкою видачі трудової книжки при звільненні у сумі 2198,88 грн. (за вирахуванням податків) за період з 06.12.2017 р. по 28.12.2017 р.; - -стягнути з відповідача ТОВ «Форсаж.КР» на користь [PERSON], понесені матеріальні витрати на вимушене лікування в розмірі 1473,13 грн.; -стягнути з відповідача ТОВ «Форсаж.КР» на користь [PERSON] 9000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 24.01.2018р. відкрито спрощене провадження по справі, та у відповідача витребувано документи (належним чином засвідчені копії), а саме: - журнал про видачу трудових книжок у якому [PERSON] розписалася про отримання трудової книжки сері БТ - ІІ № 4323557; - наказ № 63 від 02.12.2017р. про звільнення [PERSON] з відміткою (підписом) про його отримання останньою; - розрахунковий лист по заробітній платі при звільненні [PERSON] з ТОВ «Форсаж. КР» та Довідку щодо середнього заробітку останньої. У судове засідання позивач не з'явився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, витребувані судом документи за ухвалою суду не надав, а також від якого не надійшло відзиву на позов чи будь яких інших заперечень проти позову. Враховуючи подану заяву позивача, повторну неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 17 Листопада 2015 року згідно наказу №10 від 16.11.2015року, позивач [PERSON] була прийнята на роботу до відповідача на посаду касира, та 01.03.2017року за її згодою була переведена на посаду економіста, згідно наказу №16 від 01.03.2017року ТОВ «ФорсажюКР». Заяву при працевлаштуванні разом з трудовою книжкою [PERSON] відправила поштовим відправленням до працедавця - ТОВ «Форсаж.КР» ю/а: [ADDRESS]. Як встановлено, робочим місцем позивача - [PERSON] було приміщень складу, що належать відповідачеві та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також встановлено, що посадовий оклад [PERSON] на момент звільнення становив 3415,00 грн. Заробітну плату від працедавця - ТОВ «Форсаж.КР», [PERSON] отримувала на картковий рахунок з м. Кривий Ріг два рази на місяць. Також встановлено, що 22 листопада 2017 року, [PERSON] вирішила звільнитись з роботи за власним бажанням, написавши заяву про звільнення та надіслала її відповідачеві по пошті. Згідно виписки ПАТ КБ «ПриватБанк», встановлено, що 05.12.2017р. працівник [PERSON] на свій банківський рахунок отримала від ТОВ «Форсаж.КР» зарплату у розмірі надходження: 2668.66 грн. (а.с. 9). З матеріалів позову вбачається, що 05 грудня 2017року після закінчення 2-х тижневого строку попередження про звільнення за власним бажанням, працівник [PERSON] зателефонувала відповідачу ТОВ «Форсаж.КР» у м. Кривий Ріг з проханням надіслати її трудову книжку із записом про звільнення на адресу її зареєстрованого місяця проживання, на що отримала відмову. Із-за не визначеності у ситуації щодо звільнення, не отримавши ніяких документальних підтверджень про звільнення, позивач отримала нервовий стрес та цього ж дня, 05 грудня 2017 року стала почувати себе недобре. З ранку 06 грудня 2017 року за направленням Ковалівської амбулаторії [PERSON] звернулась до Полтавської районної лікарні на прийом до невролога. Після обстеження [PERSON], їй було призначено лікування та направлено, за місцем її проживання, в Ковалівській амбулаторії де було відкрито листок не працездатності на ТОВ «Форсаж. KP», так як позивач на той час не мала документальних підтверджень свого звільнення(а.с.14). Судом встановлено, що 07 грудня 2017року позивач [PERSON] надіслала до відповідача ТОВ «Форсаж. КР» листа рекомендованим поштовим відправленням з проханням надіслати на її адресу проживання трудову книжку, копію наказу про звільнення та копію розрахункового листа (а.с.10). Також встановлено, що 28 грудня 2017 року приблизно о 18.30 год. до двору позивачки зайшли четверо осіб для вручення їй трудової книжки. Після отримання трудової книжки, [PERSON] розписалась у журналі отримання трудових книжок, вказавши дату її фактичного отримання, тобто 28.12.2017 р., також вона розписалась в наказі про звільнення, з зазначенням дати - 28.12.2017 р. Слід зазначити, що 11 січня 2018 року до позивача [PERSON] повернувся лист, який вона надсилала 07.12.2017року відповідачеві з проханням надіслати їй трудову книжку, копію наказу про звільнення і розрахунковий листок, з відміткою про неотримання відповідачем листа з підстави за закінченням встановленого строку зберігання. Згідно ст. 47 КЗпП України, п. 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок в редакції наказу Мінпраці та соціальної політики від 08.06.2001р. №259/34/5 власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визначається недійсним у порядку, встановленому п.210 вказаної Інструкції. Пункт 4.2 Інструкції вказує на те, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення з вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. За таких підстав, суд вважає, що працедавцем ТОВ «Форсаж.КР» при звільненні працівника [PERSON] були порушені вимоги трудового законодавства, а саме: положень ст. 47 КЗпП України, п. 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок в редакції наказу Мінпраці та соціальної політики від 08.06.2001р. №259/34/5, а тому в даному випадку днем звільнення [PERSON] слід вважати день вручення її трудової книжки - 28.12.2017р. Суд також вважає, що з вини працедавця ТОВ «Форсаж.КР» працівникові [PERSON] було здійснено затримку видачі трудової книжки при звільненні без належних на те підстав, а тому заявлені вимоги позивача щодо стягнення на її користь з відповідача середнього заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 06.12.2017р. по 28.12.2017р. підлягає задоволенню в повному обсязі. Внаслідок неправомірних дій відповідача, на лікування неврологічного захворювання позивачем понесено матеріальні витрати у розмірі 1473.13 грн. (а.с.12,13, 14, 15, 16), що підлягають стягненню з відповідача. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги обставини справи, характер діяння відповідача, ступень моральних та психічних переживань позивача з приводу неправомірних дій ТОВ «Форсаж.КР», та вважає, що сума 1000,00 грн. в повній мірі зможе компенсувати заподіяну позивачу моральну шкоду. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial