Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № С/Дз3100/1 від 05.07.2007р. у сумі 15599,36 грн., яка складається з: 4000 грн. - сума боргу за кредитом; 7599,36 грн. - залишок відсотків за користування кредитом; 4000 грн. - пеня, а також понесені ним судові витрати у розмірі 214,60 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 05.07.2007р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № С/Дз3100/1, згідно якого позивач надав відповідачу [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 4000 грн., а відповідач зобов'язався повернути до 05.07.2008 року отримані ним від позивача кошти відповідно до умов договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитом, виходячи з розрахунку 0,1206% за кожний день користування кредитом. Зобов'язавшись щомісяця здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, відповідач, взяте на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 28.10.2011 року виникла заборгованість по вищезазначеному кредитному договору у розмірі 15599,36 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом із понесеними ним судовими витратами. В судове засідання представник відповідача [PERSON] - [PERSON] не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності, а також застосувати наслідки спливу позовної давності на підставі письмової заяви відповідача [PERSON] В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, та просить провести розгляд справи за його відсутності і, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Крім того, посилаючись на ст.259 ЦК України, представник позивача суду зазначив, що, Положенням про порядок надання кредитів членам кредитної спілки «Аккорд», яке є складовою частиною кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], збільшено позовну давність за вимогами про стягнення заборгованості за споживчими кредитами, процентами за користування ними, пені, до 10-ти років, на підставі чого позивач вважає, що за захистом свого порушеного права він звернувся саме у межах строку позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В ході розгляду справи судом встановлено, що 05.07.2007р. між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № С/Дз3100/1, згідно п.1.1 якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4000,00 грн. Згідно п.2.2 вищезазначеного договору, відповідач [PERSON] зобов'язався щомісячно сплачувати позивачу нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах не менше, ніж вказано у рекомендованому графіку платежів (додаток №1). Відповідно до п.3.2 вищезазначеного договору, при порушенні строків сплати кредиту позивач має право нарахувати пеню, а відповідач при цьому зобов'язався сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. Проте, як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № С/Дз3100/1, отримавши відповідні кошти на умовах повернення, відповідач, взяте на себе зобов'язання щодо повернення отриманих від позивача коштів не виконує, внаслідок чого, станом на 28.10.2011р. виникла заборгованість по даному кредитному договору у розмірі 15599,36 грн., яка складається з: - 4000,00 грн. - заборгованість за кредитним договором; - 7599,36 грн. - відсотки за користування кредитом; - 4000,00 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що, дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості, що виникла через невиконання останнім взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № С/Дз3100/1, укладеним з позивачем 05.07.2007 року. Разом з цим, відповідно до положення ст.256 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку позовної давності. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. При цьому, перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів розпочинається після несплати чергового платежу, а повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку погашення кредиту (ст.261 ЦК України). Як встановлено судом, згідно п.2.7. вищевказаного кредитного договору № С/Дз3100/1, позивач мав право достроково розірвати договір і повернути наданий кредит та нараховані проценти, звернувшись з позовом до суду у випадку, якщо позичальник протягом двох місяців не сплатив взагалі або сплатив не у повному обсязі платежі, узгоджені сторонами у рекомендованому графіку платежів (додаток №1). Як вбачається зі змісту вищевказаного графіку платежів, черговий платіж відповідач [PERSON] повинен був сплатити позивачу 20.08.2007р., відповідно до чого перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів у даному випадку розпочався з 20.08.2007р. та закінчився 20.08.2010р. Крім того, як вбачається зі змісту вищевказаного графіку платежів, повернення кредиту в повному обсязі визначено датою 05.07.2008р., відповідно до чого перебіг трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі розпочинається після закінчення кінцевого строку погашення кредиту, а саме 05.07.2008р. та, відповідно, закінчується 05.07.2011р. Як вбачається з матеріалів справи, позивач за захистом свого порушеного права в частині несплати відповідачем як місячних платежів, так і повернення кредиту в повному обсязі, звернувся до суду 25.01.2012р., тобто за межами строку позовної давності. Враховуючи, що позивач за захистом свого порушеного права завернувся до суду за межами строку позовної давності, відповідач [PERSON] просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності, та відмовити у задоволенні позову. При цьому, позивач, посилаючись на ст.259 ЦК України, та на умови Положення про порядок надання кредитів членам кредитної спілки «Аккорд», яке є складовою частиною кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], вважає, що, визначений вищевказаним Положенням десятирічний строк позовної давності ним пропущено не було, відповідно до чого відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Згідно ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору № С/Дз3100/1 від 05.07.2007р., вказаним договором не передбачено збільшення строку позовної давності ні щодо сплати місячних платежів, ні щодо повернення кредиту в повному обсязі, що, в свою чергу, дає підстави суду дійти висновку, що, за захистом свого порушеного права позивач звернувся до суду з порушенням строку позовної давності. Згідно ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Встановивши, таким чином, в ході розгляду справи, що, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права за межами строку позовної давності, суд, приймаючи до уваги заяву відповідача про застосування позовної давності, вважає за необхідне у задоволенні даного позову відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд,

Outcome: dismissed