Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що відповідачу було надано позику у розмірі 4000 Доларів США, що станом на 05 листопада 2018 року становить 112 520 грн. 27 квітня 2017 року відповідачу було надано 2000 Доларів США, які відповідач зобов`язався повернути 01 вересня 2017 року, 22 травня 2017 року надано відповідачу 2 000 Доларів США, з кінцевим терміном повернення 22 липня 2018 року. Крім зазначеного, відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати 2 відсотки щомісячно до 28 числа кожного місяця, що становить 24 відсотки річних. Оскільки відповідач не повертає заборгованість, не сплачено відсотки на користування коштами, просить стягнути з відповідача 4000 Доларів США, що становить 112 520 грн. та судові витрати. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений належним чином. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] було надано позику у розмірі 4000 Доларів США, що станом на 05 листопада 2018 року становить 112 520 грн. 27 квітня 2017 року [PERSON] надав [PERSON] 2000 Доларів США, які останній зобов`язався повернути 01 вересня 2017 року. Після чого, [PERSON] 22 травня 2017 року надав відповідачу ще 2 000 Доларів США, з кінцевим терміном повернення 22 липня 2018 року. Крім зазначеного, відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати 2 відсотки щомісячно до 28 числа кожного місяця, що становить 24 відсотки річних. Оскільки відповідач не повертає заборгованість, не сплачено відсотки за користування коштами. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно із умовами договору та вимогами діючого законодавства. Згідно ч.1ст.1048 Цивільного кодексуУкраїни: «Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.» Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми. З урахуванням викладеного, положення ст.625 ЦК України регулюють зобов`язальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Положення статті 625 ЦК України застосовується лише до договірних правовідносин, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-2491цс15 від 2 березня 2016 року, в постанові №3-133гс17 від 18.10.2017 року. Ураховуючи вищевикладене, те, що відповідачем не виконується грошове зобов`язання, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved