Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить визначити, що частка померлої [INFO] [PERSON] у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0, 10 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] становить 60/100 частин, площею 0, 06 га та просить визнати за ним [PERSON] право власності на вказану частину земельної ділянки в порядку спадкування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є спадкоємцем за заповітом до майна померлої матері [PERSON]. 18 серпня 2017 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 60/100 частин житлового будинку [ADDRESS], які належали померлій на підставі рішення нарсуду м. Бердичева від 29 березня 1989 року. Спадкодавець мала право на користування земельною ділянкою відповідно до розміру її частки в праві власності на будинок згідно вимог законодавства в редакції, які діяли до 2002 року. До своєї смерті матір позивача фактично користувалася огороженою земельною ділянкою, яка відповідає її частці в праві власності на будинок. Спору між іншими співвласниками будинку щодо земельної ділянки вона не мала. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,10 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS], що належала померлій на праві спільної сумісної власності з [PERSON], [PERSON], [PERSON], на підставі Державного акта серії [NUMBER] та додатку до нього постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у зв'язку з тим, що частка померлої у спільному майні не визначена. З цих підстав позивач позбавлений можливості оформити право власності на 60/100 частин земельної ділянки, що становить 0, 06 га. в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. Сторони в судове засідання не з»явились, на адресу суду спрямували заяви у яких просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, відповідачі позов визнали. Відповідно до вимог статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вимогами статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приймає визнання відповідачами позову згідно статті 206 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статей 1216, 1218 Цивільного Кодексу України( далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області 04 квітня 2016 року(а.с. 7). Згідно рішення Нарсуду м. Бердичева від 29 березня 1989 року за [PERSON] визнано 60/100 ідеальних частин будинку [ADDRESS](а.с. 14). Позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Другої Житомирської нотаріальної контори Клименюк Л.Б. від 11 грудня 2009 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1-953, крім іншого, на 60/100 частин будинку [ADDRESS] та на 60/100 частин (0,06 га) земельної ділянки за цією ж адресою після померлої [INFO] [PERSON]( а.с. 8). 18 серпня 2017 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після [PERSON] на 60/100 часток будинку [ADDRESS]( а.с. 9). Відповідач є власником 60/100 частки будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі(а.с. 9-10). Відповідно до Державного акта серія [NUMBER] виданого 12 липня 2012 року та Додатка до нього серія [NUMBER] співвласниками земельної ділянки площею 0, 1000 га, кадастровий № [NUMBER] та, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] являються: відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та спадкодавець позивача - [PERSON] (а.с. 12, 13). Їх частки у праві власності на земельну ділянку не визначені. Постановою приватного нотаріуса Другої Житомирської державної нотаріальної контори Слюсар В.В. від 18 серпня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану 60/100 частин земельної ділянки з тих підстав, що частка померлої у спільному майні не визначена( а. с . 11 ). Згідно положень статті 89 Земельного Кодексу України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки ....., співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до частни четвертої статті 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Стаття 328 ЦК України,передбачає набуття права власності на підставах що не заборонені законом, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до положень статті 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно п. 3.4. узагальнення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту статті 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільної сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частиною першою статті 1225 ЦК України, передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А тому, з метою захисту прав позивача на оформлення спадщини, зважаючи на визнання відповідачами позову суд вважає, що позов слід задовольнити та визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0, 10 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]) становила 60/100 частин, що складає 0, 06 га та визнати за позивачем право власності на вищевказану частину земельної ділянки, належну спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на на земельну ділянку серії [NUMBER] та Додатка до державного акта серії [NUMBER].

Outcome: approved