Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи тим, що між ВАТ «Автокразбанк», правонаступником якого є позивач та відповідачкою 21.11.2007 року був укладений договір про іпотечний кредит №00304, згідно якого відповідачка отримала кредит у сумі 200000 грн. під 21% річних терміном 10 років для оплати 70% вартості приватного будинку в с.Насташка, вул.Ворошилова,57 Рокитнянського району та зобов»язалася повернути кредит у строки, визначені договором, сплатити відсотки за користування кредитом та в разі порушення термінів погашення кредиту сплатити штраф у розмірі 10% річних від непогашеної суми. Так як відповідачка у 2010 році припинила погашення кредиту, заборгованість по якому складає 532145,25 грн., позивач вважає, що для погашення заборгованості необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок. В судове засідання сторони не з»явилися, натомість представник позивача подав заяву, в якій просить поновити пропущений строк, задовольнити позов та слухати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, подала заперечення проти позову, мотивуючи тим, що позивач пропустив строки звернення до суду, так як вона в березні 2010 року припинила погашення заборгованості і відповідач звернувся до нотаріуса за виконавчим написом, який був направлений на її адресу 11.03.10, тому просить відмовити в задоволенні позову та слухати справу без її участі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає. В судовому засіданні встановлено, що між ВАТ «Автокразбанк», правонаступником якого є позивач та відповідачкою 21.11.2007 року був укладений договір про іпотечний кредит №00304, згідно якого відповідачка отримала кредит у сумі 200000 грн. під 21% річних терміном 10 років для оплати 70% вартості приватного будинку в с.Насташка, вул.Ворошилова,57 Рокитнянського району та зобов»язалася повернути кредит у строки, визначені договором, сплатити відсотки за користування кредитом та в разі порушення термінів погашення кредиту сплатити штраф у розмірі 10% річних від непогашеної суми. Так як відповідачка у 2010 році припинила погашення кредиту, заборгованість по якому складала 181663 грн., позивач звернувся до приватного нотаріуса, який 03.03.10 видав виконавчий напис з пропозицією звернути стягнення за вказаним виконавчим написом на житловий будинок, який знаходиться в с.Насташка, вул.Ворошилова,57 Рокитнянського району з метою погашення боргу в сумі 181663 грн.. Вказаний виконавчий напис був направлений для виконання до відділу ДВС Рокитнянського РУЮ, але він повернутий позивачу, так як біля будинку земля не приватизована, що унеможливлює призначити експертизу та передачу документів на реалізацію. Так як борг залишився непогашеним, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок. Викладене підтверджується наявними у справі та оглянутими у судовому засіданні письмовими доказами, якими є: - копія договору іпотеки № 0304 від 21.11.07; - довідка розрахунку заборгованості за кредитним договором; - копія претензії; - копії постанов державного виконавця від 20.02.14 про відкриття провадження та від 04.09.14 про повернення виконавчого документа стягувачеві; - копія виконавчого напису від 03.03.10. Відповідно до ст.509 ЦК України в силу зобов»язання одна особа (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Ст.525 ЦК України оговорено, що одностороння відмова від зобов»язання не допускається. Згідно зі ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти, а в ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (гроші) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до умов іпотечного договору та ст.ст.7, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель (позивач) вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням за рахунок предмету іпотеки у повному обсязі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» ч.1. Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. 2. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: п. 4) виконавчі написи нотаріусів. Суд важає, що в даному випадку позивач, маючи виконавчий напис нотаріуса про звернення стягненя на предмет іпотеки, який прирівнюється до рішення суду, повторно звернувся до суду з аналогічною вимогою, тому вказана позовна заява задоволенню не підлягає. Те, що вказаний виконавчий напис є невиконаним, до самої вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки значення не має, так як позивач має право оскаржити до суду постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа, тому що предметом іпотеки є житловий будинок, а не земельна ділянка біля нього і майбутній власник, в разі придбання житлового будинку, має право на одержання земельної ділянки біля будинку в порядку ст.120 Земельного Кодексу України. Крім того, суд вважає правомірною вимогу відповідачки відмовити в задоволенні позову в зв»язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, так як відповідачка припинила погашення боргу на початку 2010 року, про що свідчить виконавчий напис нотаріуса від 03.03.10 і позивач до суду про стягнення з неї боргу чи зверненя стягнення на предмет іпотеки до вересня 2015 року не звертався чи не надав суду доказів цього. У відповідності до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. За заявою представника позивача ухвалою Рокитнянського районного суду від 23.09.15 позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення. Тому судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню у відповідності до ст.ст.82 та 88 ЦПК України з позивача.

Outcome: approved