overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.12.2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за яким він передав у власність відповідачу грошові кошти в розмірі 160 000 грн., а відповідач зобов'язався повернути вказані грошові кошти у строк передбачений договором, а саме 16 листопада 2014 року. На підтвердження укладення вищевказаного договору відповідачем було надано розписку про отримання ним грошових коштів в розмірі 160 000 гривень. На даний час відповідач борг не повернув, що змусило його звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач в судовому засіданні позов підтримав наполягав на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виник спір, який регулюється ст.ст. 526, 610, 1046, ч.2 ст.1047, 1049 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що 12 грудня 2013 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в сумі 160000 грн., про що написав розписку, в якій вказав що зобов'язується повернути дані кошти до 16 листопада 2014 року. На даний час відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другою сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства в установлений законом або договором строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання відповідно до розписки від 12.12.2013 року, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.05.2013 року він передав в борг відповідачеві грошові кошти в сумі 22000 гривень, про що особисто відповідачем було складено розписку. Дану суму коштів відповідач зобов'язався повернути до 01.09.2013 року. Згідно умов домовленості відповідач мав повернути всю суму боргу у встановлений у розписці строк, але він до цього часу борг не повернув. Позивач в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надіслав письмову заяву відповідно до якої позов підтримує, наполягає на його задоволені. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про отримання судової повістки, з відповідною заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виник спір, який регулюється ст.ст. 526, 610, 1046, ч. 2 ст.1047, 1049 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що 21.05.2013 року позивач передав в борг відповідачеві грошові кошти в сумі 20000 гривень про що особисто відповідачем було складено розписку (а.с.4). Дану суму коштів відповідач зобов'язався повернути до 01.09.2012 року. Згідно умов домовленості відповідач мав повернути всю суму боргу у встановлений у розписці строк, але до цього часу борг позивачеві не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другою сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства в установлений законом або договором строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені законом. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.07.2012 року він передав в борг відповідачеві грошові кошти в сумі 20000 тис.гривень, про що особисто відповідачем було складено розписку. Дану суму коштів відповідач зобов'язався повернути до 24.01.2013року. Згідно умов домовленості відповідач мав повернути всю суму боргу у встановлений у розписці строк, але він до цього часу борг не повернув. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надіслав письмову заяву відповідно до якої позов підтримує, наполягає на його задоволені. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надаслала до суду заяву в якій зазначила, що позщовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виник спір, який регулюється ст.ст. 526, 610, 1046, ч. 2 ст.1047, 1049 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що 24.07.2012 року позивач передав в борг відповідачці грошові кошти в сумі 20000тис. грн. про що особисто відповідачкою було складено розписку (а.с.4). Дану суму коштів відповідачка зобов'язалась повернути до 24.01.2013 року. Згідно умов домовленості відповідачка мала повернути всю суму боргу у встановлений у розписці строк, але до цього часу борг позивачеві не повернула. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другою сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства в установлений законом або договором строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені законом. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.10.2013р. між позивачем та відповідачем укладено письмовий договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу 30000,00 доларів США в гривневому еквіваленті, а останній зобов`язувався подарувати ј частину квартири [ADDRESS] . Даний факт підтверджується розпискою написаною власноруч відповідачем. Відповідач свої зобов`язання не виконав, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 794400,00грн.(екв.30000,00 доларів США). У судове засідання позивач подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.10.2013р. між позивачем та відповідачем укладено письмовий договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу 30000,00 доларів США в гривневому еквіваленті, а останній зобов`язувався подарувати ј частину квартири [ADDRESS] . Даний факт підтверджується розпискою написаною власноруч відповідачем. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, в порушення умов вищевказаного договору, не дарує зазначену частину квартири позивачу та не повертає суму позики. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1,2 ст.1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики. Вищевказані фактичні обставини дають суду підстави вважати, що борг, що виник із договору купівлі-продажу частини квартири був замінений позиковим зобов`язанням в розмірі 30000,00 доларів США(екв. 794400,00грн.). За таких обставин, враховуючи те, що відповідач порушує права позивача як кредитора на повернення суми позики, суд доходить висновку, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 7944,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 03.02.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії на платіжну картку під 30 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, взятих на себе зобов'язань [PERSON] не виконує, у зв'язку з чим, станом на 30.03.2015 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 104,12 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до договору б/н від 03.02.2011 року відповідач [PERSON] отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді відновлюваної кредитної лінії на платіжну картку під 30 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення сум кредиту не виконав, у зв'язку з чим, станом на 30.03.2015 року має заборгованість у розмірі 18104,12 грн., що складається з 7145,54 грн. заборгованості за кредитом, 8120,29 грн. відсотків, 1500 грн. пені та 500 грн. штрафу (фіксована частина), 838,29 грн. штрафу (процентна складова). У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст.1049,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що відповідачем порушені умови договору та наведені норми матеріального права, вимоги банку про стягнення заборгованості у вказаному розмірі є обґрунтованими. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243,60 грн., сплачена позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 03.06.2014 року між ПАТ «КредоБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 18 921,68 грн. під 9,99% річних з кінцевим терміном повернення 02.12.2015 року. Однак, взятих на себе зобовязань [PERSON] не виконує, у зв'язку з чим, станом на 11.03.2015 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 230,19 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до укладеного договору №26126-OWNCASH від 03.06.2014 року відповідач [PERSON] отримав від ПАТ «КредоБанк» кредит у розмірі 18 921,68 грн. під 9,99% річних з кінцевим терміном повернення 02.12.2015 року. Проте, взятих на себе зобовязань щодо своєчасного повернення сум кредиту [PERSON] не виконав, у зв'язку з чим, станом на 11.03.2015 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 230,19 грн., що складається з 17 936,23 грн. заборгованості по кредиту, 1 197,87 грн. процентів, 3\~324,24 грн. комісії та 771,85 грн. пені. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст.1049,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що відповідачем порушені умови договору та наведені норми матеріального права, вимоги банку про стягнення поточної заборгованості є обґрунтованими. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 03.11.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 87\~669 грн. у строк до 03.11.2010 року. Однак, взятих на себе зобовязань [PERSON] не виконує, у зв'язку з чим, станом на 23.14.2014 року, має заборгованість за кредитним договором у розмірі 162707,37 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила застосувати строк позивної давності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до договору №DNPOAK00330098 від 03.11.2005 року відповідач [PERSON] отримав від ЗАТ КБ «ПриватБанк» ( після зміни найменування ПАТ КБ «ПриватБанк») кредит у розмірі 87\~669 грн. під 1,75% на місяць з кінцевим терміном повернення 03.11.2010 року. Проте, взятих на себе зобовязань щодо своєчасного повернення сум кредиту відповідач не виконує, у зв'язку з чим, станом на 23.12.2014 року має заборгованість за договором у розмірі 162\~707,37 грн., що складається з 54\~920,26 грн. заборгованості за кредитом, 105\~407,85 грн. відсотків, 2209,20 грн. комісії та 170,06 грн. пені. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Згідно\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.\~\~Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст.1049,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що відповідачем порушені умови договору та наведені норми матеріального права, вимоги банку про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Посилання представника відповідача на те, що сплив позовної давності для пред'явлення позову припадає саме на 13.01.2009 року є безпідставними, оскільки останній платіж був здійснений відповідачем саме 23.07.2014 року (а.с.53). Згідно ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 1\~627,07 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 04.10.1986 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб, від якого мають сина - Дем'янов [PERSON],[INFO]. Позивач зазначає, що шлюб фактично розпався, майже 5 років разом не мешкають, спільне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, поваги, любові один до одного. У зв'язку з наведеним просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву у якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.10.1986р. виконавчим комітетом Антонівської селищної ради Дніпровського району м.Херсона, про що зроблено відповідний актовий запис за №74, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають сина - [PERSON],[INFO]. Спору з приводу розподілу майна не має; шлюб фактично розпався, майже 5 років сторони разом не мешкають, спільне господарство не ведеться, збереження сім'ї неможливе. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved