Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 15 січня 2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено в електронній формі договір позики № 3864 (далі Договір), відповідно до якого відповідач отримав позику в сумі 1 750 грн. на строк 19 днів зі сплатою процентів за користування позикою. Відповідач порушив свої зобов`язання за Договором, станом на 26 грудня 2018 року загальний розмір заборгованості за Договором становить 57 791,25 грн., з якої 1750 грн. основний борг та 56 041,25 грн. заборгованість по процентам за користування позикою. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором у розмірі 57 791,25 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без їх участі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог частин 7, 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представника позивача та відповідача, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Ухвалою від 31 травня 2019 року суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою усіх учасників справи, суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач вправі здійснювати операції з надання фінансових послуг, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 6) та копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи (а.с. 8). 15 січня 2016 року позивач та відповідач уклали в електронній формі договір позики № 3864, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в сумі 1 750 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути позику протягом 19 днів і сплатити проценти за користування позикою, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 16-23). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,\~ визначені родовими ознаками,\~ а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У судовому засіданні встановлено, що 15 січня 2016 року через систему прийому платежів «Platon» ТОВ «Платежі Онлайн» було успішно проведено видачу займу на сайті CREDITUP.COM.UA на карту клієнта [PERSON] у сумі 1 750 грн., що підтверджується відповідним повідомленням ТОВ «Платежі Онлайн» від 29 листопада 2018 року (а.с. 26). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи (а.с. 24-25) вбачається, що відповідач не виконав умови Договору, своєчасно не повернув позивачеві кошти в сумі 1 750 грн., в результаті чого виникла заборгованість, яка відповідно до довідки щодо заборгованості та особової картки позичальника (а.с. 24; 25) станом на 26 грудня 2018 року складає 57 791,25 грн., з якої 1 750 грн. основна сума позики, 56 041,25 грн. проценти за користування позикою. Інші відомості щодо розміру заборгованості в матеріалах справи відсутні. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості. За таких обставин, на підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, умови Договору не виконав і не бажає погашати заборгованість за даним Договором в добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню сума боргу визначена позивачем при зверненні до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 762 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 1; 2). Зазначені витрати позивача підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved