Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором б/н від 05 березня 2012 року, укладеним між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] в сумі 27242 грн. 11 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 8000 грн. 00 коп., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 15868 грн. 68 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 1600 грн. 00 коп., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн., штрафу (процента складова) - 1273 грн. 43 коп., що утворилася станом на 15 вересня 2015 року, посилаючись на порушення боржником зобов'язань за кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів надання кредиту [PERSON], крім того згідно заяви-анкети визначено розмір кредиту 5000 грн., а відповідно до позовних вимог сума заборгованості за кредитом становить 8000 грн., розрахунок заборгованості по процентам є необґрунтованим та не зрозумілим. Правила користування платіжною карткою, черговість та розмір погашення договірних зобов'язань здійснюється в порядку, викладеному у Пам'ятці клієнта, яка не була вручена відповідачці. Що стосується штрафу та пені це є різновидами неустойки, тобто одного і того ж самого виду юридичної відповідальності до якого позивач намагається в супереч ст. 61 Конституції України притягти [PERSON], крім того просила застосувати строк спеціальної давності впродовж одного року вимог щодо стягнення неустойки. Крім того, зазначення в анкеті- заяві про розміщення Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті банку, відповідачу на ознайомлення не надавались, отже вона їх не погоджувала, не підписувала, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між нею та стороною позивача, тому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно з договором б/н від 05 березня 2012 року позивач надав відповідачці кредит у розмірі 5000 грн. у виді встановленого кредитного ліміт, який було збільшено 17 травня 2013 року до 8000 грн., на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами укладеного договору відповідачка зобов'язалась щомісячно здійснювати погашення заборгованості за кредитом та відсоткам за користування кредитом. Однак, взятих на себе зобов'язань за вказаним договором належним чином не виконувала й допустила заборгованість, яка із розрахунку наданого позивачем станом на 15 вересня 2016 року становить 27242 грн. 11 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 8000 грн. 00 коп., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 15868 грн. 68 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 1600 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процента складова) - 1273 грн. 43 коп.. Згідно п. 21 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладання кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобов'язання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ці зобов'язання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з матеріалів справи позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. За таких підстав, оскільки відповідачка протягом дії договору не сплачувала кредит вчасно та у повному обсязі, а також відсотки за користування кредитними коштами, тобто зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що сторонами в судовому засіданні не оспорювалось, суд вважає, за доцільне стягнути з неї на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в сумі 8000 грн., та заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 15868,68 грн. задовольнивши позов в цій частині. Що стосується позовних вимог в частині стягнення неустойки (штрафу, пені) позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремим видами штрафних санкцій, тому не можуть бути застосовані одночасно, оскільки це приведе до застосування подвійної цивільно- правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те ж порушення договору зобов'язання, та до порушення ст. 61 Конституції України, відповідно до якої, ніхто не може бути двічі притягнутий до кримінальної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій в сумі 1773,43 грн. (500 грн. штраф (фіксована частина) + 1273,43 грн. штраф (процентна складова)) слід відмовити, задовольнивши позов в частині стягнення відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 1600,00 грн. За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню, при цьому посилання представника відповідача на той факт, що відповідачка не ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, суд до уваги не приймає, оскільки таке твердження спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме анкетою-заявою підписаною відповідачкою власноруч, що представником позивача в судовому засіданні не оспорювалось. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1218 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial