Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у період з 1996 року по 2000 рік ним було самовільно збудовано прибудову площею 67,50 кв. м до житлового будинку № 4 по проїзду Бондарному в м. Житомирі, який згідно договору дарування від 15.05.2007 року належить на праві власності відповідачу [PERSON] Житловий будинок та прибудова до нього знаходяться на земельній ділянці, що знаходиться в користуванні в [PERSON] Будівництво прибудови здійснено з дотриманням архітектурних, будівельних, санітарних та екологічних норм і з початку будівництва жодних скарг, претензій та заяв не надходило, а також [PERSON] в установленій формі надав згоду на визнання за позивачем права власності на самовільну прибудову до будинку, що свідчить про те, що будівництвом прибудови не порушено прав інших осіб. Тому просить визнати за ним право власності на житлову прибудову загальною площею 67,50 кв. м, що позначена на загальному плані як «А-І», розташовану в м. Житомирі, по проїзду Бондарному, 4. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, та пояснила, що з часу, коли будівництво прибудови було завершено, позивач разом із сімєю стали проживати в ній. Земельна ділянка, на якій знаходиться будинок і прибудова до нього, не приватизована відповідачем [PERSON] Дозвіл на будівництво прибудови позивач не отримував, проект на будівництво не складався, декларація про готовність обєкта до експлуатації відсутня, відмови у реєстрації права власності на самочинно збудовані приміщення від Реєстраційної служби [PERSON] МУЮ Житомирської областіпозивач не отримував та письмово з приводу цього не звертався. Представник відповідача виконавчого комітету [PERSON] міської радиу судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що на теперішній час він надав документи на приватизацію земельної ділянки за адресою: м. Житомир, проїзд Бондарний, 4. Його братом позивачем [PERSON] було збудовано прибудову до належного йому будинку та він не має заперечень проти визнання за позивачем права власності на цю прибудову. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, зясувавши дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок № 4 по проїзду Бондарному в м. Житомирі належить на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування житлового будинку від 15.05.2007 року, укладеного між ним та [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1276 (а.с. 10-11), що також підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.10.2013 року (а.с. 58). Приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено надання відповідачем [PERSON] згоди на оформлення позивачем права власності на самовільні житлові прибудови літ. «А-І», «А-ІІ» за адресою: м. Житомир, проїзд Бондарний, 4 (а.с. 12). Як убачається з відмітки в технічному паспорті на будинок № 4 по проїзду Бондарному в м. Житомирі, складеному станом на 07.07.2011 року (а.с. 14-19), прибудови, позначені літ. «А-І» та «А-ІІ» є самовільно збудованими. Обємно-планувальні та конструктивні рішення житлової прибудови «А-І» до житлового будинку (літ. «А») за адресою: м. Житомир, проїзд Бондарний, 4 загальною площею 105,80 кв. м, а також технічний стан несучих конструкцій в стані на час проведення обстеження відповідає вимогам нормативних документів, чинних в галузі будівництва та може безпечно експлуатуватися в межах свого функціонального (цільового) призначення за умови дотримання відповідних технічних правил щодо порядку його експлуатації та технічного обслуговування, про що зазначено у висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 39/03-14 від 05.03.2014 року (а.с. 77 - 94). Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» розяснив, що загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). У звязку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов'язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з'ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання. Досліджені судом докази та встановлені обставини свідчать про те, що будівництво прибудови літ. «А-І» до житлового будинку літ. «А» № 4 по проїзду Бондарному в м. Житомирі було здійснене без належного дозволу та належно затвердженого проекту, декларація про готовність обєкта до експлуатації відсутня і земельна ділянка, на якій розташована прибудова, не знаходиться в користуванні позивача. За наведених обставин, а також оскільки питання оформлення за позивачем права власності на самочинне будівництво прибудову «А-І» до житлового будинку № 4 по проїзду Бондарному в м. Житомирі не було предметом розгляду компетентного державного органу, а саме Реєстраційної служби [PERSON] МУЮ Житомирської області та позивачу не було відмовлено у реєстрації права власності на неї, через що за наведених обставин суд не приймає визнання позову відповідачем [PERSON], так як визнання позову суперечить закону, і при цьому доказів того, що відповідачем [PERSON] міською радоюпорушуються, не визнаються або оспорюються права позивача суду не надано. Тому вимоги позову не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не ґрунтуються на положеннях закону і суд відмовляє в їх задоволенні. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed