Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] , який був власником майна з 21.07.2017 по 10.08.2018 за адресою: [ADDRESS] та користувався послугами з централізованого теплопостачання, встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг з централізованого теплопостачання. Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, відповідачем не здійснювалася оплата наданих позивачем послуг з теплопостачання належним чином, у зв`язку з чим станом на 28.09.2020 виникла заборгованість (за період з 21.07.2017 по 10.08.2018), яка становить 11 080,96 коп., з яких: 8 756,83 грн. - сума основного боргу; 765,27 грн. - 3 % річних; 1 558,86 грн. - інфляційне збільшення. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги теплопостачання в сумі 11 080,96 грн. Представник позивача не скористався правом брати участь в судових засіданнях, в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] у період з 21.07.2017 р. по 10.08.2018 р. був власником квартири загальною площею 71,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В. 21 липня 2017 року за реєстровим №666, що встановлено на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Восковець О.О., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу 10 серпня 2018 року за реєстровим №2120, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 5-7). Відповідач не виконував належним чином зобов`язання зі сплати послуг з теплопостачання, у зв`язку з чим станом на 28.09.2020 р. виникла заборгованість (за період з 21.07.2017 по 10.08.2018), яка становить 11 080,96 коп., з яких: 8 756,83 грн. - сума основного боргу; 765,27 грн. - 3 % річних; 1 558,86 грн. - інфляційне збільшення (а.с. 9-10). Спірні правовідносини склалися із обов`язку сплачувати за надані послуги з теплопостачання. Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Споживач зобов`язаний оплатити послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати комунальних послуг (Постанова Верховного суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс1). Звертаючись до суду із даним позовом, позивач, обравши певний спосіб захисту (ст. 16 ЦК), на власний розсуд визначився також із колом відповідачів, та подав до суду позов саме до [PERSON] , який безпосередньо був власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у період з 21.07.2017 по 10.08.2018 р.р., та, відповідно, і користувачем послуг теплопостачання, що, на переконання суду, є таким, що відповідає закону. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6). За ст. 13 ЦПК України (ч. 1) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На переконання суду позивач виконав обов`язокдоказування, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України. Таким чином, у позивача були підстави для звернення з даним позовом, в результаті дій відповідача порушені права позивача, які підлягають поновленню у спосіб, обраний позивачем (ст.ст. 11, 16 ЦК України). Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України: судові витрати відносяться на рахунок відповідача, який винен на користь позивача відшкодувати сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved