Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який обгрунтовує тим, що 27 березня 2015 року він придбав, за довіреністю посвідченою приватним нотаріусом Кролевецького РНК і зареєстрованою в реєстрі за №148, у [PERSON] з правом\~ переоформлення на себе легковий автомобіль ВАЗ 2121, 1981 року випуску, білого кольору, тип-легковий універсал В, реєстраційний номер [NUMBER] (далі автомобіль) зареєстрований в Чернігівському МРЕВ [PERSON] України 18 квітня 2006 року. В 2015 році до нього звернувся [PERSON] з проханням надати у тимчасове користування його автомобіль, на що він погодився і передав йому в користування вказаний автомобіль, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В подальшому, протягом 2016 року він неодноразово звертався до відповідача щодо повернення автомобіля, однак відповідач просив відстрочити дату повернення. Відповідач запевнив, що автомобіль поверне пізніше, однак так і не повернув. В подальшому відповідач взагалі перестав відповідати на його телефонні дзвінки.\~\~\~ А тому просить витребувати у [PERSON] належний йому легковий автомобіль ВАЗ 2121, 1981 року випуску, білого кольору, тип - легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) 21210174156, державний номерний знак [NUMBER]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання жодного разу не зявився будучи належним чином сповіщеним про місце та час розгляду справи (а.с.107), заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність суду не надав. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися будучи належним чином повідомленими про місце та час розгляду справи (а.с.103, 110) Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За змістом довідки Територіального сервісного центру №5941 від 27.11.2018 року вбачається, що згідно Національної бази України за державним номерним знаком СВ3780АВ значиться зареєстрований автомобіль ВАЗ 2121, 1981 року випуску, білого кольору, номер кузова 21210174156, свідоцтво про реєстрацію РСА 092000 від 18.04.2006 року, власник: [PERSON] (а.с.111) За змістом позову [PERSON] придбав у [PERSON] за генеральною довіреністю\~ автомобіль ВАЗ 2121, 1981 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що відповідачем не оспорюється та не спростовано. Судом встановлено що [PERSON] уповноважений [PERSON] при вирішенні питань що стосуються власника автомобіля ВАЗ 2121, 1981 року випуску, білого кольору, тип - легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) 21210174156, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований Чернігівським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 18.04.2006 року, що підтверджується довіреністю від 27.03.2015 року посвідчена приватним нотаріусом Кролевецького РНК Сумської області, яка зареєстрована в реєстрі за №148 (а.с.6) Згідно довіреності від 27.03.2015 року посвідчена приватним нотаріусом Кролевецького РНК Сумської області, яка зареєстрована в реєстрі за №148 (а.с.6) [PERSON] діючи на підставі довіреності від імені [PERSON] уповноважив [PERSON] при\~ вирішенні питань що стосуватиметься власника ТЗ повязаних з експлуатацією, відчуженням (продажем або обміном)ТЗ, передачею в найм (оренду), позичку за ціну (плату) та на умовах на розсуд представника, для чого серед іншого надав право представляти інтереси власника ТЗ в усіх без винятку питань повязаних з експлуатацією, відчуженням, укладення договорів цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування\~ ТЗ. [PERSON] дії довіреності до 4 березня 2020 року (а.с.6) За змістом позову, в 2015 році до позивача [PERSON] звернувся [PERSON] з проханням надати у тимчасове користування його автомобіль, на що він погодився і передав в користування [PERSON] вказаний автомобіль, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що відповідачем не оспорюється та не спростовано. Позивач стверджує, що протягом 2016 року він неодноразово звертався до [PERSON] щодо повернення автомобіля, що вбачається зі змісту позову і зокрема письмово 12 жовтня 2016 року із вимогою повернення автомобіля в строк до 24 жовтня 2016 року (а.с. 4, 5) Згідно письмового повідомлення про повернення автомобіля яке відповідач отримав 19 жовтня 2018 року, користування автомобілем після 24 жовтня 2016 року позивач розцінюватиме як незаконне володіння (а.с.4) Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності відбувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. За змістом ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Суд розцінює дії\~ [PERSON] відносно майна транспортного засобу ВАЗ 2121, державний номерний знак [NUMBER] з 24 жовтня 2016 року як незаконне володіння.\~ Постановою Пленуму ВСУ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» наголошується, що відповідно до статті 387 ЦК, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача (п. 23 вказаної Постанови). Застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст.387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] уповноважений власником при\~ вирішенні питань, що стосуються майна автомобіля ВАЗ 2121, державний номерний знак [NUMBER], повязаних\~ з експлуатацією, відчуженням, передачею в найм, позичку за ціну (плату) та на умовах на його розсуд, та укладення договорів цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом. Автомобіль ВАЗ 2121, державний номерний знак [NUMBER], вибув з його володіння поза його волею з 24 жовтня 2016 року. Правові підстави для володіння майном автомобілем ВАЗ 2121, державний номерний знак [NUMBER], у відповідача відсутні. [PERSON] не заперечує що [PERSON] передав йому автомобіль ВАЗ 2121, державний номерний знак [NUMBER] та технічний паспорт до нього, що вбачається зі змісту заяви яку він подав до суду маючи намір звернутися з зустрічним позовом, що свідчить про наявність майна у відповідача. Згідно ч. 1 ст. 397ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 1 ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обовязок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Однак відповідач маючи процесуальну можливість реалізувати свої права надані йому законом, замість надання доказів на які б він посилався як на підставу заперечень проти позову, фактично захищаючись від позову вдався до написання апеляційних скарг, серед іншого і на процесуальні рішення які не оскаржуються.\~ Відповідач відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України не довів, що майно автомобіль ВАЗ 2121, державний номерний знак [NUMBER], не перебуває в його володінні, чи знаходиться в іншої особи та не надав доказів, що свідчать про наявність у нього правових підстав для володіння майном. Судом встановлено, що спірне майно - автомобіль перебуває у володінні [PERSON] поза волею [PERSON], як особи, якій належить право володіння, користування та розпорядження, та без достатніх на це законних підстав, а протилежні докази у матеріалах справи відсутні, і такі докази не надані суду, а тому автомобіль підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Постановою ВСУ від 17.12.2014 року по справі № 6-140цс14 передбачено, що власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна, та яка набула майно з незаконних підстав. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність предявлених позовних вимог до [PERSON], який незаконно, без відповідної правової підстави володіє автомобілем правомочності володіння якого належать [PERSON] Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для позову , знайшли своє підтвердження, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах,суд прийшов до переконання, що позовні вимоги щодо витребування майна із чужого незаконного володіння є обґрунтованими, підтверджуються письмовими доказами, наданим до матеріалів справи та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд вважає, що за змістом ч. 2 ст. 44 ЦПК України дії відповідача щодо заявлення завідомо безпідставного відводу суду, розцінює як такі, що містять ознаки зловживанням процесуальними правами та суперечать завданню цивільного судочинства. Суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с.13)

Outcome: approved