Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 70043,00 грн за розпискою від 02.10.2019 року. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 02.10.2021 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 2600 доларів США, що є еквівалентном 70043,00 грн. по курсу НБУ на час подання позову за придбання автомобілю «Dewoo Nexia» державний номер [NUMBER] . Відповідач [PERSON] взяв на себе зобов`язання протягом півтора місяця належним чином оформити документи та передати автомобіль позивачу. На підтвердження передачі грошових коштів відповідач власноручно написав розписку. Оскільки відповідач [PERSON] уникає виконання взятих на себе зобов`язань та не повертає грошові кошти, позивач звернувся до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомляв. Суд ухвалює заочне рішення за відсутності\~учасників справи відповідно до ст. 280-283 ЦПК України, про що не заперечував позивач (а.с.21). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 02.10.2019 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 2600 доларів США за придбання автомобілю «Dewoo Nexia» державний номер [NUMBER] ., а відповідач [PERSON] зобов`язався протягом півтора місяця належним чином оформити документи та передати автомобіль позивачу, що підтверджується розпискою від 02.10.2019 року (а.с.8). Відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань та в зазначений в розписці строк не повернув грошові кошти. За правилами ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до\~ст. 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З аналізу зазначеної норми матеріального права випливає, що завдаток видається кредиторові боржником у разі укладення договору. Умовами Угоди укладеної між сторонами передбачалось внесення коштів в рахунок купівлі автомобіля. Вказаний договір по своїй правовій природі не є договором купівлі-продажу. На стадії переддоговірних відносин грошова сума, передана майбутньому кредитору (продавцю) майбутнім боржником (покупцем) у рахунок належних з нього за майбутнім договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, ще не пов`язана з об`єктом забезпечення. Таким чином, грошові кошти, передані майбутнім покупцем потенційному продавцю за усною чи письмовою домовленістю, але до укладення основного договору, ще не є завдатком, не виконують забезпечувальної функції, а відтак їх видача не має правових наслідків для продавця. Другим критерієм відмінності завдатку від авансу є умова обов`язкового дотримання сторонами форми укладення договору, встановленої законом. Отже, основними критеріями відмінності завдатку як одного із засобів забезпечення виконання зобов`язань від авансу, як однієї з форм розрахунків є: забезпечення завдатком тільки дійсного, тобто укладеного сторонами, того чи іншого цивільно-правового зобов`язання; обов`язкове дотримання сторонами встановленої законом форми укладення договору, який забезпечений завдатком, винне ухилення одної зі сторін від виконання укладеного з дотриманням встановленої законом форми договору, котрий забезпечений завдатком. За умови відсутності хоча б одного з трьох вищенаведених критеріїв відмінності, передані однією стороною другій стороні грошові суми або рухоме майно у рахунок належних за договором платежів є не завдатком, а авансом. Відповідно до ч.2\~ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом, який підлягає поверненню у всіх випадках. Договір купівлі продажу автомобіля між сторонами укладено не було, тому передані позивачем грошові кошти є авансом, який підлягає поверненню. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON] обґрунтовані, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 908,00 грн. (а.с.1). На підставі ст. 546, 570 ЦК України,

Outcome: approved