Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і представник позивача, обґрунтовуючи позовні вимоги, пояснив, що 28 грудня 2008 року позивач згідно договору купівлі-продажу на біржових торгах придбав у власність комплекс будівель і споруд бази Дніпропетровського КП «Дніпрооблагрохім», загальною площею 841,6 кв.м., по [ADDRESS]. Даний комплекс будівель розміщений на земельній ділянці, площею 1,6 га, яку «Дніпрооблагрохіму» було передано в постійне користування згідно державного акту на право постійного користування землею від 24 березня 1995 року. Згідно договору купівлі-продажу від 29 листопада 2002 року, відкрите акціонерне товариство «Криничанський «Агротехсервіс» продало, а закрите акціонерне товариство «Промислові регіони» купило А-1 будівлю автозаправки, площею 17,2 кв. м, а-1 ганок, № 1,2 паркан, №3 брама, І замощення по [ADDRESS] на земельній ділянці 2174 кв. м. Про укладення цього договору районне державне підприємство «Райагрохім», що стало філією «Дніпрооблагрохіму», повідомлене не було. 28 жовтня 2009 року ЗАТ «Промислові регіони» без повідомлення позивача продало вищевказане майно фермерському господарству «Алігатор». Позивач вважає, що вказані договори купівлі-продажу є незаконними в частині вказання на продаж а-1 ганок, № 1,2 паркан, №3 брама, І замощення по [ADDRESS] на земельній ділянці 2174 кв. м. по фактичному користуванню, оскільки продавцю ВАТ «Агротехсервіс» згідно рішення Світлогірської сільської ради № 37 від 212 листопада 2002 року належала лише будівля АЗС по [ADDRESS], а про належність а-1 ганок, № 1,2 паркан, №3 брама, І замощення по [ADDRESS] на земельній ділянці 2174 кв. м. по фактичному користуванню вказівки відсутні. Позивач вважає, що оспорювані договори купівлі-продажу незаконно позбавили його права власності на частину паркану із залізобетонних плит, на відстані 97,5 м, а також асфальтового замощення, площею 1482 кв. м. Тому позивач просить вказані договори купівлі-продажу в частині вказання на продаж-1 ганок, № 1,2 паркан, №3 брама, І замощення по [ADDRESS] на земельній ділянці 2174 кв. м. по фактичному користуванню визнати недійсними. Представник відповідача Фермерського господарства «Алігатор» позовні вимоги не визнав і пояснив, що на час укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу позивач ніякого відношення до спірного майна не мав, тому його права власника вказаними договорами ніяким чином порушені бути не могли. Тому він вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню. Представник відповідача Відкритого акціонерного товариства «Криничанський «Агротехсервіс» в судове засідання не з'явився в зв'язку з припиненням діяльності підприємства. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Промислові регіони» в судове засідання не з'явився, повідомив суду незгоду з позовними вимогами та просьбу вирішити справу за його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про день слухання справи сповіщені. Вислухавши думки учасників процесу, оцінивши надані до позову докази, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог, оскільки в судових засіданнях встановлено, що 29 листопада 2002 року, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу Відкрите акціонерне товариство «Криничанський «Агротехсервіс» продало, а на той час закрите акціонерне товариство «Промислові регіони» купило А-1 будівлю автозаправки, площею 17,2 кв. м, а-1 ганок, № 1,2 паркан, №3 брама, І замощення по [ADDRESS] на земельній ділянці 2174 кв. м.. Даний договір був зареєстрований Криничанським БТІ 02 грудня 2002 року. А позивач придбав комплекс будівель та споруд - основну адміністративну будівлю, гараж, склад, вбиральню, паркан та мощення асфальтоване, по [ADDRESS] 24 грудня 2008 року, що підтверджується укладеним в умовах товарної біржі договором купівлі-продажу. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 331 ЦК України передбачає виникнення права власності на нерухоме майно, що відповідно до закону підлягає державній реєстрації, з моменту державної реєстрації. Тобто право власності на майновий комплекс по [ADDRESS] у позивача виникло після 24 грудня 2008 року. А на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу між ВАТ «Криничанський «Агротехсервіс» та ЗАТ «Промислові регіони» 29 листопада 2002 року позивач власником купленого позивачем у 2008 році майна не був. Це майно у вказаний період, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Світлогірською сільською радою Криничанського району 28 серпня 2007 року, належало Дніпропетровському обласному комунальному підприємству «Дніпроагрохім», згодом згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно, виданого Світлогірською сільською радою 24 грудня 2008 року Дніпропетровському обласному житлово-комунального підприємству «Аеродром», від імені якого і укладений договір купівлі-продажу від 24 грудня 2008 року. Ці власники договір купівлі-продажу від 29 листопада 2002 року не оскаржували, тобто не вважали належними їм вказані в договорі від 29 листопада 2002 року 1 ганок, № 1,2 паркан, №3 брама, І замощення по [ADDRESS] на земельній ділянці 2174 кв. м. по фактичному користуванню. Отже цивільні права позивача стосовно 1 ганок, № 1,2 паркан, №3 брама, І замощення по [ADDRESS] на земельній ділянці 2174 кв. м. по фактичному користуванню, власником яких він не був, оспорюваним договором від 29 листопада 2002 року не могли бути порушені, не визнані або оспорені, тому ці права і не підлягають захисту, що обумовлює висновок суду про відсутність підстав для застосування правил ст. 215 ЦК України і визнання недійним договору від 29 листопада 2002 року в частині продажу 1 ганок, № 1,2 паркан, №3 брама, І замощення по [ADDRESS] на земельній ділянці 2174 кв. м. по фактичному користуванню. Таким чином позивач не міг бути власником вказаного майна, що розташоване за іншою адресою, чим майно придбане ним, договір купівлі-продажу від 29 листопада 2002 року зареєстрований Криничанським БТІ 02 грудня 2002 року і з цієї дати ВАТ «Промислові регіони» є власником А-1 будівлю автозаправки, площею 17,2 кв. м, а-1 ганок, № 1,2 паркан, №3 брама, І замощення по [ADDRESS] на земельній ділянці 2174 кв. м., якому належить право володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним майном, як те передбачено ст. 317 ЦК України, підстав для обмеження цього права в судовому засіданні не встановлено. Наведені обставини обумовлюють висновок суду про необгрунтованість за відсутністю передбачених ст. 317 ЦК України підстав позовних вимог щодо визнання недійсним в частині продажу а-1 ганок, № 1,2 паркан, №3 брама, І замощення по [ADDRESS] на земельній ділянці 2174 кв. м по фактичному користуванню договору купівлі-продажу, укладеного і нотаріально посвідченого 28 жовтня 2009 року, згідно якого ЗАТ «Промислові регіони» продало, а ФГ «Алігатор» купило А-1 будівлю автозаправки, площею 17,2 кв. м, а-1 ганок, № 1,2 паркан, №3 брама, І замощення по [ADDRESS] на земельній ділянці 2174 кв. м. по фактичному користуванню. З огляду на викладене суд позбавлений можливості задоволення позовних вимог, що за правилами ст. 88 ЦПК України покладає на позивача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: dismissed