Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що він є постачальником електричної енергії за регульованим тарифом на території Київської області. Вказував, що 23.04.2015 року технічною перевіркою в [ADDRESS] було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника без порушення схеми обліку; відсутність пломб з відбитками тавр енергопостачальної організації. Зазначав, що постачання електроенергії до помешкання відповідача припинено, проте станом на 20.08.2015 року борг відповідача за використану електроенергію складає 147,93 грн. Посилаючись на порушення відповідачем вищевказаних правил, а також наявність заборгованості за спожиті послуги, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за використану електроенергію 147,93 грн. та вартість безобліково використаної електроенергії в розмірі 1 398,88 грн. Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення по суті спору в яких позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними поштовими повідомленнями, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 23.04.2015 року працівниками ПАТ «Київобленерго» складено акт про порушення № К 029390, яким встановлено порушення п.п. 14, 42 ПКЕЕ споживачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10), а рішенням комісії від 27.04.2015 року по розгляду даного акту була нарахована вартість недорахованої електричної енергії за період з 01.07.2014 року по 01.03.2015 року в сумі 1 398,88 грн. (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач була присутня під час складання акту про порушення від 23.04.2015 року, а також на засіданні комісії від 27.04.2015 року, підкресливши «згоден» з рішенням комісії. Згідно довідки КП ЖЕК № 7 від 25.02.2016 року № 541, [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 1 ЗУ «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року, споживачі енергії - це суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж суб'єктів електроенергетики та споживачів енергії, виготовлення, монтажу, налагодження та випробування енергоустановок і мереж, виконання проектних робіт на енергоустановках і мережах, а також крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку (ст. 27 Закону України «Про електроенергетику»). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 48 Правил користування електричною енергією для населення (ПКЕЕ), споживач несе відповідальність за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромережі і споживання електричної енергії без приладів обліку. У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем (ст. 53 ПКЕЕ). Доказів на спростування викладених в позовній заяві обставин, а також заперечень щодо розрахунку боргу відповідач суду не надала. Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсягу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 243,60 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved