Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить нежитлове приміщення площею 486,3 кв. м. вбудоване в житловий будинок [ADDRESS]. У ніч з 03 квітня 2013 року на 04 квітня 2013 року вказане приміщення було залите водою з квартири [ADDRESS] даного будинку на другому поверсі, наймачем якої є відповідач [PERSON] 05 квітня 2013 року була спеціалістом була проведена оцінка завданої затопленням матеріальної шкоди. За його висновком сума шкоди склала 39760,04 грн. Позивач зазначає, що своїми діями відповідач завдав йому також і моральну шкоду, яку він оцінює в 5000 грн. Після уточнення позовних вимог (а.с.82), просить суд стягнути з відповідача суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 39760,04 грн., вартість заміни натяжної стелі у сумі 12340, 00 грн., у відшкодування моральної шкоди - 5000,00 грн., судовий збір у сумі 450,00 грн., витрати по сплаті послуг спеціаліста 1000,00 грн., всього 58550,04 грн.. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме у сумі згідно висновку судового експерта. Заперечуючи проти позовних вимог про стягнення моральної шкоди, зазначив, що позивачем суттєво не змінений образ його життя у зв*язку із затопленням помешкання. Представник третіх осіб КП «Житлокомунсервіс», Житлово-експлуатаційного підприємства № 1 м. Тореза за довіреностями (а.с.158,159) до суду не прибула. Судове засідання просила провести без її участі, про що надала письмову заяву (а.с.157). Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до положень ст.1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно - правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до роз*яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов*язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов*язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше). За загальним правилом кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.10 ЦПК України). В судовому засіданні достовірно встановлено, що 04 квітня 2013 року відбулося затоплення помешкання позивача з квартири відповідача, про що свідчить відповідний акт, складений комісією житлово-експлуатаційного підприємства № 1 (а.с.5). Згідно акту внаслідок затоплення приміщення столової «Космос» намокло 55 кв.м. натяжної стелі, деформовано 25 кв.м., намочений ковролін - 60 кв.м., столи, електропроводка. Оскільки, в судовому засіданні відповідно до вимог змагальності цивільного процесу, відповідачем не доведено, що шкода спричинена винним діями іншої особи, суд вважає за необхідне покласти обов'язок по відшкодуванню шкоди саме на відповідача. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд виходить з наступного. Згідно з висновком судової експертизи № 4678/24 від 12 листопада 2013 р., вартість ремонтно-будівельних робіт, пов'язаних с залиттям вбудованого нежилого помешкання, розташованого по [ADDRESS], з урахуванням вартості матеріалів, аналогічних тим, що стали непридатними, на момент проведення дослідження складає 3419 грн.(а.с.101-107). Згідно дослідження спеціаліста №474/2013 СТ від 08 квітня 2013 року, яке було додане позивачем до позовної заяви, вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню споживчих якостей нежитлового приміщення складає 39760 грн. 04 коп. (а.с.6-24). Суд вважає за необхідне покласти в основу рішення грошову суму збитків визначену судовою будівельно-технічною експертизою, так як цей висновок складений експертом, призначеним відповідно до вимог ЦПК України, який був попереджений про кримінальну відповідальність. При цьому, експерт є працівником науково-дослідного інституту судових експертиз і суд вважає саме його висновок більш компетентним ніж дослідження спеціаліста, надане суду позивачем. З урахуванням викладеного, з відповідача підлягають стягненню матеріальні збитки у розмірі 3419 гривень. При цьому, суд погоджується з позицією експерта про неможливість розмежування побутових наслідків забруднення від наслідків затоплення на ковроліні площею 60 кв.м, неможливістю встановлення дати їх виникнення, а відтак, не враховує зазначені пошкодження при визначенні розміру матеріальних збитків. Аналогічна позиція суду щодо відмови у відшкодуванні позивачу вартості заміни натяжної стелі, оскільки, за висновком судової експертизи на момент її огляду експертом вона не мала дефектів. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. № 4 (з наступними змінами) під моральною шкодою варто розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд вважає, що винними діями відповідача позивачу спричинено й моральну шкоду, яка складається з душевних страждань, емоційного стресу у зв'язку із залиттям помешкання. Позивач вимушений докладати додаткових зусиль для вирішення питання про усунення наслідків, спричинених пошкодженням його приміщення. З урахуванням глибини, інтенсивності, характеру, тривалості перенесених позивачем моральних страждань, істотності вимушених змін в організації життя, основоположних засад виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, що у відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача слід стягнути 300 грн.00 коп. Не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума оплати за послуги спеціаліста, так як в основу рішення покладений висновок судової експертизи. В той же час витрати з оплати послуг спеціаліста по оцінці вартості відновлювального ремонту пошкодженого приміщення не є судовими витратами в розумінні ст. 79 ЦПК України. Згідно з положеннями ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, в тому числі витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. При поданні позову [PERSON] був сплачений судовий збір у розмірі 450,00 грн. (а.с.1). Проте, після збільшення позовних вимог, з урахуванням ціни позову та вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на час виникнення відносин, належною до сплати була сума судового збору в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 521,00 грн. Також позивач повинен був сплатити судовий збір за подання позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди (вимоги немайнового характеру) у розмірі 114,70 грн., що відповідає вимогам ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір». У зв'язку з викладеним, з позивача необхідно стягнути суму доплати судового збору на користь держави у сумі 185,70 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути суму належного до сплати судового збору у розмірі пропорційному частині задоволених вимог у розмірі 151,17 грн. виходячи з наступного розрахунку: - в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди: 3419 грн. / 52100,04 грн. х 100% = 7 %; 521,00 грн. х 7 % / 100% = 36,47 грн. - в частині вимог про відшкодування моральної шкоди: 114,70 грн.; 114,70 грн. + 36,47 грн. = 151,17 грн. Згідно з листом Донецького НДІ судових експертиз № 4678/24 від 12 листопада 2013 року (а.с.100), вартість проведеної будівельно-технічної експертизи, оплата якої покладена судом на [PERSON], складає 1176,00 грн. Проте, виходячи з вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, при постановленні даного рішення на відповідача [PERSON] слід покласти оплату судової експертизи пропорційно до задоволених позовних вимог, що складає 7 % від ціни позову в частині вимог матеріального характеру, стягнувши з позивача на його корить 93 % вартості експертизи, тобто 1093,68 грн. (1176,00 грн. х 7% / 100%).

Outcome: partial