Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, в якому посилався на те, що 23 червня 2008 року між сторонами було укладено договір № 003540, згідно якого позивач, діючи за дорученням, в інтересах і за рахунок учасника, здійснює певні дії, спрямовані на придбання товару для учасника. Відповідно до надісланої заяви відповідача на участь в асигнаційному заході, відповідач отримав дозвіл на суму 40 000,40 грн., яку відповідач отримав 01.04.09 року в розмірі 15 000 грн., 13.04.09 року в розмірі 2000 грн., 15.04.09 року в розмірі 5000 грн., 16.04.09 року в розмірі 10 000 грн. та 17.04.09 року в розмірі 8000,40 грн. 02 березня 2009 року укладено додаток № 3 до договору № 003540, де сторони підтверджують, що учасник отримав дозвіл на отримання товару в сумі 40000,40 грн., а також що на момент підписання Додатку № 3 відповідачем було сплачено 20 чистих внесків на суму 6666,60 грн. та 20 адміністративних витрат на суму 3266,80 грн., які зараховані адміністратором в рахунок погашення щомісячних платежів, в порядку визначеному договором позики. 02 березня 2009 року між сторонами було укладено договір позики № 281/09 з додатком № 1, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 40 000,40 грн. до 29 лютого 2019 року. З березня 2012 року відповідач почав порушувати графік погашення позики та повністю виконувати свої зобовязання за договором, тому станом на грудень 2013 року виникла заборгованість у сумі 7333,26 грн. 04 березня 2013 року постановою Господарського суду Житомирської області ТОВ «Благо-Інвест» визнано банкрутом. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 7333,26 грн., також просив суд стягнути витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. У судовому засіданні були досліджені наступні докази: копія додатку № 3 від 02.03.2009 року, копія договору позики № 281/09 від 02.03.2009 року, графік погашення основної заборгованості, копія картки рахунку 55, копія прибуткового касового ордеру, копія постанови про визнання банкрутом, копія договору про надання юридичних послуг. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 02 березня 2009 року між сторонами було укладено додаток № 3 до договору № 003540 від 23 червня 2008 року, відповідно до якого відповідач отримав дозвіл на суму 40 000,40 грн. На момент підписання додатку відповідачем було сплачено 20 чистих внесків, що в сумі становить 6666,60 грн. та адміністративні витрати в кількості 20, що в сумі становить 3266,80 грн. Оскільки відповідачем до отримання товару було сплачено 20 чистих внесків, сторони домовились, що зазначені кошти будуть зараховані в рахунок погашення щомісячних платежів, в порядку визначеному договором позики (а.с.3). 02 березня 2009 року між сторонами було укладено договір позики № 281/09 від 02 березня 2009 року, відповідно до якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності цільового характеру використання у сумі 40000,40 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони погодили що порядок повернення позики здійснюється в наступному порядку: позичка повертається рівними частинами в розмірі 333,33 грн. у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок позикодавця, згідно з графіком погашення основної заборгованості, з кінцевим терміном повернення заборгованості по позиці до 15 лютого 2019 року. Відповідно до п. 5.3.1. договору позичальник зобовязаний повернути позикодавцю в повному обсязі суму позики на умовах та в строки, визначені договором та додатками (а.с.4). 04 березня 2013 року постановою про визнання банкрутом Господарського суду Житомирської області Товариство з обмеженою відповідальністю «Благо-Інвест» було визнано банкрутом (а.с.9). Ліквідатора Товариство з обмеженою відповідальністю «Благо-Інвест» було призначено арбітражного керуючого [PERSON]. Відповідно до ст.41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» , ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органа управління) банкрута, предявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту. З березня 2012 року відповідач почав порушувати графік погашення позики та повністю виконувати свої зобовязання за договором позики, та станом на грудень 2013 року виникла заборгованість у сумі 7333,26 грн. ( 333,33 грн. (сума щомісячних чистих внесків) ?22 (невиплачених місяців) в період з березня 2012 року по грудень 2013 року. Таким чином враховуючи вищенаведене, законність та обґрунтованість позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторона понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оплата позивачем судового збору в розмірі 243,60 грн. підтверджується платіжним дорученням № 70 від 10 січня 2014 року. Витрати позивача на правову допомогу підтверджуються прибутковим касовим ордером № 280/03 від 14 березня 2013 року та договором про надання юридичних послуг. На підставі викладеного, відповідно до ст. 526, 530, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved