Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом (а.с. 2-7, 63-64) в якому просив стягнути в рівних частках з відповідачок заборгованість з плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 1 вересня 2012 року по 31 травня 2014 року в розмірі 1539 гривень 72 копійки, а крім того, судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 200 гривень. Після добровільного часткового виконання відповідачками спірного грошового зобов'язання, позивач відмовився від позову в частині стягнення з відповідачок 372 гривень 52 копійок (а.с. 63). Зазначав, що відповідачки є власниками квартири [ADDRESS]. Попре відсутність договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території відповідачі фактично користуються послугами, які надає позивач. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на статтю 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», і зазначав, що власники житла в багатоквартирних будинках є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов'язані сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку та прибудинкової території. У зв'язку з частковим добровільним виконанням відповідачками вимог позивача в сумі 372 гривні 52 копійки, останній відмовився від позову в цій частині (а.с. 64). В судовому засіданні позивач вказані вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив суду, що тарифи були затверджені зборами ОСББ «Печенізький дім», що зафіксовано у протоколі № 4 від 15 листопада 2009 року, та узгоджені з Виконавчим комітетом Печенізької селищної ради Харківської області, про що ухвалено рішення № 23 від 23 березня 2010 року. Зазначені рішення ніким не оскаржувались та є чинними, а тариф з листопада 2009 року не змінювався. Крім того, заперечуючи проти доводів відповідачів, позивач зазначив, що грошей, які сплачують мешканці будинку не вистачає на виконання всіх покладених на ОСББ «Печенізький дім» обов'язків, тому послуги надаються в межах наявних коштів. Проти зарахування витрачених відповідачками коштів на установку пластикового вікна у під'їзді будинку в рахунок їхньої заборгованості перед ОСББ «Печенізький дім» заперечував, посилаючись на відсутність відповідного погодження Правління цього ж об'єднання. Відповідачі проти позову заперечували, посилаючись на те, що фактично позивач не надає ті послуги, які їм необхідні, у зв'язку з чим, відповідачками було встановлено пластикове вікно в під'їзді вартістю 1167 гривень 20 копійок, які вони вважали за необхідне зарахувати у рахунок погашення їхньої заборгованості, а оскільки ними було сплачено ще 372 гривні 52 копійки через банківську установу на користь позивача, то підстав для задоволення позову не вбачали. В обґрунтування своєї позиції відповідачка [PERSON] надала суду зібрані нею підписи мешканців будинку [ADDRESS], які не заперечували проти зарахування вартості заміненого відповідачками у під'їзді вікна в рахунок їхньої заборгованості за плату на утримання житлових приміщень будинку та прибудинкової території. Судом встановлено наступні фактичні дані та відповідні їм правовідносини. 10 липня 2009 року на установчих зборах об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі за текстом, ОСББ) по вулиці Леніна в смт. Печеніги було створено ОСББ «Наш дім» (а.с. 20-21), найменування якого було згодом змінено рішенням зборів ОСББ від 18 вересня 2009 року на ОСББ «Печенізький дім», цим самим рішенням було затверджено Статут цього об'єднання (а.с. 22-23,9-19). 15 листопада 2009 року зборами позивача було прийнято рішення, оформлене протоколом № 4 від тієї ж дати, яким було затверджено тариф за комунальними послугами ОСББ «Печенізький дім» у розмірі 1 гривні 20 копійок за квадратний метр (а.с. 70-75). 23 березня 2010 року рішенням Виконавчого комітету Печенізької селищної ради Харківської області № 23 від тієї ж дати було погоджено тариф ОСББ «Печенізький дім» на послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1 гривня 20 копійок за 1 квадратний метр (а.с. 24). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 5 квітня 2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12006202 від 30 вересня 2006 року власницями квартири [ADDRESS], є відповідачки, яким належить по ? частині цієї квартири кожній (а.с. 57, 58). За період з 1 вересня 2012 року по 31 травня 2014 року у відповідачок виникла заборгованість з плати на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1539 гривень 72 копійок (а.с. 27), про яку позивач повідомив відповідачок листом-претензією (а.с. 28, 29). 28 січня та 28 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON] звертались на адресу позивача з листами-претензіями щодо якості наданих послуг (а.с. 49, 50). 25 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON] було оплачено пластикове вікно та роботи з його установки в розмірі 1640 гривень 00 копійок (а.с. 52, 53), після чого відповідачка [PERSON] звернулась до позивача з листом, в якому просила зарахувати витрачені нею кошти на погашення наявної заборгованості з плати на утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 51), який був отриманий позивачем 3 вересня 2014 року (а.с. 48). 12 вересня 2014 року правлінням було відмовлено відповідачці [PERSON] у відшкодуванні вартості встановленого нею вікна на п'ятому поверсі у другому під'їзді будинку [ADDRESS], що підтверджується протоколом від 12 вересня 2014 року (а.с. 76-77). 3 жовтня 2014 року відповідачками було частково сплачено заборгованість з плати на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 372 гривень 52 копійок (а.с. 68). Відповідачкою [PERSON] було надано зібрані нею підписи мешканців будинку № [ADDRESS], які не заперечували проти зарахування витрачених нею коштів на установку вікна в рахунок її заборгованості за плату з утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 82). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно статті 13 Конституції України та статті 322 Цивільного кодексу України власність зобов'язує, у зв'язку з чим, встановлено обов'язок власника утримувати належне йому майно, тобто нести тягар утримання об'єкту власності. Відповідачки є власницями квартири [ADDRESS] (а.с. 57, 58), а тому відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є співвласницями допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Зазначені приміщення та об'єкти загального користування, опорні конструкції, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання тощо згідно статті 382 Цивільного кодексу України належать співвласникам багатоквартирного будинку на праві спільної сумісної власності. Суд вважає безпідставними заперечення відповідачів щодо несплати ними витрат на утримання будинку та прибудинкової території з підстав відсутності договору, укладеного між ними та позивачем, оскільки положення частини 5 статті 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» незалежно від членства в об'єднанні зобов'язує власника окремого приміщення укласти договір з управителем. Виходячи з пояснень сторін, вони вели перемови щодо умов договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, досягти згоди щодо умов договору вони не змогли, у зв'язку з чим договір не уклали. Однак, згідно частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають не тільки з договорів, але і з інших підстав, встановлених статтею 11 цього ж Кодексу, зокрема, безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно пункту 17 Правил користування приміщеннями жилих будинків, споруд та прибудинкових територій власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити плату за обслуговування та ремонт будинку. Таким чином, зі співвласника багатоквартирного будинку, який не виявив бажання стати членом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (чинне законодавство зберігає за ним таке право), закон не знімає обов'язку брати участь у фінансуванні заходів для збереження та утримання спільного майна. Тому, відповідно до статті 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та пункту 2.5. Статуту ОСББ (а.с. 11) позивач наділений правом на звернення до суду щодо стягнення заборгованості з витрат на утримання будинку в судовому порядку. Посилання відповідачів на те, що структура тарифів на послуги з утримання будинку є необґрунтованою, а встановлені тарифи завищеними, суд вважає безпідставним. Так, в матеріалах справи міститься рішення загальних зборів позивача, оформлене протоколом № 4 від 15 листопада 2009 року, яким встановлено тариф на послуги з утримання будинків та прибудинкової території в розмірі 1 гривня 20 копійок за 1 м2. В голосуванні приймало участь 52 члени позивача, рішення ухвалене більшістю в 50 голосів (а.с. 70-75). Зазначене рішення в судовому порядку не оскаржувалось, на теперішній час є чинним і відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» підлягає обов'язковому виконанню всіма членами ОСББ та власниками квартир, які не є членами цього об'єднання. Відповідачі не реалізували своє право набути членства в ОСББ в порядку частини 3 статті 9 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та мати в такий спосіб можливість впливати на прийняття ним рішень, зокрема, на встановлення розміру тарифів. Разом з тим, відповідачі користуються фактично послугами, які надає позивач, проте за цей період оплату цих послуг не вносили, сплативши на користь позивача 372 гривні 52 копійок вже під час судового розгляду справи (а.с. 69). Листи-претензії, складені відповідачем [PERSON], щодо неналежної якості послуг, які надаються позивачем, суд не бере до уваги, як такі, що не направлялись позивачу, оскільки їх отримання позивач заперечує, а відповідачка [PERSON] не надала суду будь-яких доказів в обґрунтування освіченості позивача щодо наявності таких претензій та їхнього змісту. Суд також відкидає доводи відповідачки [PERSON] щодо необхідності зарахування витрачених нею коштів на установку пластикового вікна у під'їзді будинку № [ADDRESS] в рахунок її заборгованості з плати на утримання будинку та прибудинкової території, при цьому виходить з наступного. Оскільки Статутом ОСББ або рішенням його загальних зборів не визначено іншого порядку розрахунків з членами об'єднання, які мають перед ним заборгованість, за виконані ними роботи з утримання неподільного та загального майна ОСББ, застосуванню підлягає постанова Кабінету Міністрів України № 1521 від 11 жовтня 2002 року, якою затверджено Порядок проведення розрахунків з членами об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, які мають перед ним заборгованість, за виконані ними роботи з утримання неподільного та загального майна об'єднання (далі за текстом, Порядок № 1521). Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку № 1521 рішення про виконання членом ОСББ робіт приймається правлінням за заявою цього члена, при цьому вартість робіт, порядок придбання обладнання та матеріалів узгоджуються у відповідному договорі між правлінням ОСББ та його членом, після виконання робіт складається акт. Як убачається з матеріалів справи, правління ОСББ, розглянувши на своєму засіданні лист відповідачки [PERSON] щодо зарахування витрачених нею коштів на установку вікна в під'їзді будинку № [ADDRESS], своїм рішенням від 12 вересня 2014 року відмовив у задоволенні цього звернення (а.с. 76-77). В судовому засіданні представник позивача пояснив, що на початку кожного року з урахуванням наявності коштів та прогнозу їхнього надходження загальні збори членів ОСББ затверджують план заходів щодо утримання будинку, який коригується виключно у невідкладних випадках (термінові ремонтні роботи). Оскільки не всі члени ОСББ та власники квартир, які не є його членами, своєчасно та в повному обсязі вносять плату за утримання будинку та прибудинкової території, а також, враховуючи, що внутрішні будинкові мережі потребують капітального ремонту, прибудинкову територію належить прибирати, а сміття вивозити, на теперішній час відсутня можливість списати більше 1000 гривень заборгованості відповідачок. При цьому представник позивача запропонував відповідачкам списувати цю заборгованість частково щомісяця, проти чого вони категорично заперечували. Наданий відповідачкою [PERSON] список підписів мешканців будинку № [ADDRESS], які не заперечували проти списання її заборгованості з плати за утримання будинку та прибудинкової території у зв'язку з установкою нею вікна в цьому будинку (а.с. 82), суд вважає недопустимим доказом в розумінні статті 59 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення про списання боргів членів ОСББ у разі виконання ними робіт, необхідних для утримання неподільного та загального майна ОСББ на суму боргу, можуть приймати також загальні збори ОСББ. Разом з тим, з наданого суду списку неможливо зробити висновок щодо належності певного підпису відповідному мешканцю, щодо того, чи є цей мешканець членом ОСББ, що надає йому право брати участь у Загальних зборах, щодо наявності кворуму на таких зборах, позиції інших членів ОСББ, наявності фінансової можливості для списання заборгованості відповідачок з урахуванням потреб ОССБ та затвердженого ним плану заходів на 2014 рік тощо. За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами, що є підставою для його задоволення. Судові витрати суд в порядку частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України повністю стягує з відповідачок в рівних частках, враховуючи, що позивач відмовився від частини своїх вимог унаслідок їх часткового задоволення відповідачками після пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved