Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.02.2008 року в розмірі\~\~\~\~\~\~ 53022 грн. 39 коп. та судового збору. У судове засідання представник позивача не зявився, проте подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. На заочний розгляд справи згоден. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково пояснивши, що згоден тільки із заборгованістю за кредитом в розмірі 2645,78 грн, з іншим не згоден оскільки він не знав, що кредитний ліміт було збільшено. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Як встановлено, 14.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») та відповідачем було укладено договір б/н, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 500, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31.05.2018 року утворилась заборгованість в сумі 53022 грн. 39 коп., з якої 2645 грн. 78 коп. заборгованість за кредитом; 44508 грн. 65 коп.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ заборгованість за відсотками; 3104 грн. 99 коп. заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. штраф (фіксована частина); 2512 грн. 97 коп. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, по процентам за користування кредитом, за пенею та комісією підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Разом з тим, відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~ Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. \~\~\~\~\~\~\~\~ Так, вирішуючи питання про одночасне стягнення пені та штрафу, які є видами неустойки, суд приходить до такого. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~ За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 21.10.2015 року\~\~\~\~\~\~\~\~ № 6-2003цс15. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, у даному випадку з урахуванням всіх вищенаведених положень, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача лише штрафів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~ Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених відповідачем, складає 1762,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 49917,40 грн. x 100% : 53022,39 грн. (ціни позову), тобто 94 % від суми сплаченого судового збору, що складає 1656,28 грн.\~\~\~ (94 % x 1762,00 грн :100 %). \~\~\~\~\~

Outcome: partial