Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості із заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. Просить стягнути з відповідача борг із заробітної плати в сумі 61,60 грн. та 5000,0 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок тривалої невиплати заробітної плати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивачка тривалий час працювала на підприємстві - відповідачі, у відповідача є в наявності заборгованість із виплати належної позивачеві заробітної плати, в зв'язку із тривалою невиплатою боргу із заробітної плати позивачка потерпає від моральних страждань. В судове засідання не з'явився представник відповідача, якій повідомлявся за місцем реєстрації юридичної особи. Також про день, час та місце розгляду справи повідомлявся арбітражний керуючий. Від відповідача заперечень по суті позову не надійшло, також не було повідомлено суд про причини неявки. В судовому засіданні було встановлено, що 29 березня 1999 року позивача було звільнено за скороченням штату, проте, підприємство - відповідач у супереч ст. 116 КЗпП України, не здійснило повного розрахунку із звільненим працівником та на даний час перед звільненим працівником мається заборгованість в сумі 61,60 грн., що була визначена із зазначеної архівній довідки про наявну суму боргу за вирахуванням суми боргу, що було стягнуто за судовим рішенням. Встановлені у судовому засіданні фактичні обставини справи підтверджуються належними і допустимими доказами: - витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; - копією рішення Світловодського міськрайонного суду від 21.12.1998 р. щодо стягнення з відповідача на користь позивача боргу із заробітної плати в сумі 1162,14 грн.; - копією трудової книжки; - копією архівної довідки, в якій зазначено про наявність боргу станом на 01.01.2006 р. в сумі 1223,74 грн.; - зверненнями працівників до арбітражного керуючого щодо порушених прав в 2012 та 2013 р.р. Таким чином, у судовому засіданні знайшло підтвердження ствердження позивача щодо не проведення з ним розрахунку відповідачем під час його звільнення, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості із заробітної плати підлягають повному задоволенню. Статтею 237? КЗпП України передбачено, що відшкодування власником моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення законних прав призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв'язків працівника і вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя. Позивачку було звільнено 29.03.1999 року. З часу її звільнення та до часу звернення до суду пройшло 15 років та 02 місяця. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Позивачем та його представником не були наведені обґрунтовані причини пропуску тримісячного строку. В судовому засіданні було встановлено, що позивача було звільнено 29.03.1999 р. за скороченням штату та з ним не був проведений повний розрахунок під час його звільнення. Зазначені обставини могли обумовлювати настання моральних страждань на час звільнення працівника та після його звільнення в зв'язку із невиплатою боргу із заробітної плати, вимагати від звільненого працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Проте цей працівник саме з часу звільнення повинен був бути обізнаний з наявністю боргу із заробітної плати, що підтверджується його попередніми зверненнями до суду за захистом порушених трудових прав щодо виплати заробітної плати та до арбітражного керуючого щодо поновлення порушених прав, а тому працівник саме з того часу - часу звільнення, повинен був дізнатися про порушення свого права. Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,0 грн. в зв'язку із спливом тримісячного строку позовної давності, що встановлений ст. 233 КЗпП України. Судові витрати по справі повинні бути покладені на відповідача.

Outcome: partial