Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши вимоги якого, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 50\~961 грн. в наслідок невиконання грошового зобовязання щодо оплати за договорами на перевезення пасажирів № 67/69-12 від 05.07.2014 р., № 68/79-12 від 25.07.2014 р. та № 84/31-79 від 26.07.2014 р., 34\~736 грн. 13 коп. пені; 3567 грн. 27 коп. 7 % від вартості товару за не виконання грошового зобовязання, 3\~363 грн. 42 коп. інфляційні витрати та 579 грн. 87 коп. судових витрат. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що протягом 2012-2014 років між сторонами було укладено ряд однотипних договорів на перевезення пасажирів. Відповідно до умов вказаних договорів позивач зобовязався надавати відповідачу транспортні послуги за маршрутами, що визначались в заявках на надання транспортних послуг, які є невідємною частиною кожного договору. Відповідач зобовязався оплатити надані йому послуги у відповідності з умовами договорів. Розмір плати, відповідно до п. 2.1. договорів встановлюється сторонами перед поїздкою згідно калькуляції позивача та погодженням із відповідачем. Плата здійснюється відповідачем таким чином: 50 % вартості послуг авансом перед поїздкою та 50 % вартості послуг в 5 денний термін після надання послуги. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання за договорами виконує неналежним чином, не оплачуючи наданих послуг, в звязку із чим у нього виникла зазначена заборгованість, яку просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ФОП [PERSON] про зарахування зустрічних вимог, а також договори про відступлення права вимоги укладені із відповідачем є безпідставними, звязку з відсутністю будь-якої заборгованості між позивачем та ними, про що останнім було письмово повідомлено. Просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно між позивачем та відповідачем в період з 2012 р. по 2014 р. було укладено ряд договорів на перевезення пасажирів, згідно яких позивач надавав відповідачу транспортні послуги за маршрутами, що визначалися в заявах на надання транспортних послуг, у зв»язку із чим у відповідача виник обов»язок оплати таких. Однак, відповідачем було укладено ряд договорів із [PERSON] 15.10.2014 р., [PERSON] 16.10.2014 р., [PERSON] 15.10.2014р., ФОП [PERSON] 16.10.2014 р. про устеплення останніми права вимоги до ДП «Укрінтеравтосервіс». Загальна сума відступлених на його користь вимог зазначеними особами становить 50\~961 грн., що фактично співпадає із сумою заборгованості, яку просить стягнути позивач. Про укладені договори було повідомлено позивача разом із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 18.10.2014 р. На момент укладення вказаних договорів відступлення права вимоги [PERSON], [PERSON] [PERSON] та ФОП [PERSON] було надано йому усі необхідні документи, що підтверджували факт заборгованості позивача перед даними особами за оренду автобусів. Як вбачається із договорів на перевезення туристів № 67/79-12 від 05.07.2014 року, 68-79-12 від 25.07.2014 р. та 84/31 -79 від 26.07.2014 р., які укладені між сторонами, ці договори діють з моменту їх підписання та до моменту підписання акту виконаних робіт. Оскільки строк дії вказаних договорів закінчився 19.07.2014 р.,08.08.2014 та 03.08.2014 р. відповідно, позовні вимоги щодо стягнення штрафних санкцій, на підставі п.6.1. договорів на перевезення туристів є необґрунтованими та безпідставними. Просить відмовити в задоволенні позову. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ФОП [PERSON] в судове засідання не з»явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили, а тому суд вважав за можливе розглядати справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.07.2014 р., 25.07.2014 р. та 26.07.2014 р. між сторонами було укладено договори перевезення за № 67/69-12, № 68/79-12, № 84/31-79 відповідно. Відповідно до умов вказаних договорів відповідач зобовязався оплатити надані йому послуги у відповідності з умовами договору. Відповідно до п. 2.1 договорів, розмір плати встановлюється сторонами перед поїздкою згідно із калькуляції позивача та погодженням із відповідачем. Плата здійснюється відповідачем таким чином: 50 % вартості послуг авансом перед поїздкою та 50 % вартості послуг в 5 денний термін після надання послуги. Оплату послуг за договорами № 68/79-12 від 24.07.2014 р. та № 84/331-79 від 26.07.2014 року відповідач здійснено не було, а за договором № 67/79 -12 від 05.07.2014 року сплачено лише 7039 грн., при вартості послуг 29\~000 грн. У відповідності до п.6.1 договорів перевезення пасажирів, у випадку прострочення виконання платежів відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5 % суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як встановлено судом, відповідач умов договорів перевезення № 67/69-12 від 05.07.2014 р., № 68/79-12 від 25.07.2014 р. та № 84/31-79 від 26.07.2014 р. не виконав, допустивши порушення термінів повернення коштів. Як вбачається таблиці розрахунку заборгованості станом загальна сума боргу за договорами перевезення № 67/69-12 від 05.07.2014 р., № 68/79-12 від 25.07.2014 р. та № 84/31-79 від 26.07.2014 р. становить 50\~961 грн. З огляду на те, що відповідач не виконав взятих за договорами перевезення зобовязань, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаними договорами в сумі 50\~961 грн. Відповідно ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Умовами договорів перевезення визначено, що випадку прострочення виконання платежів відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5 % суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Згідно розрахунку позивача пеня за весь час прострочення виконання зобовязання (з 05.07.2014 р. по 01.12.2014р.) становить 34 736 грн. 13 коп., які і слід стягнути з відповідача. Відповідно до ч.2\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційні втрати повязані з інфляційними процесами в державі і за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів. Згідно представлено позивачем розрахунку, загальна сума інфляційних збитків по виконанні грошового зобовязання в сумі 50 961 грн. за період з липня 2014р. по жовтень 2014 р. з врахуванням встановленого індексу інфляції становить 3\~363,42 грн. Враховуючи те, що відповідачем було прострочено виконання грошового зобовязання, з нього підлягає стягненню інфляційні кошти в сумі 3\~363,42 грн. Відповідно до ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. Оскільки, Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» підпорядковується Міністерству інфраструктури України та належить до державного сектора економіки, а відповідачем прострочено сплата боргу на понад 30 днів, то з останнього слід стягнути штраф в розмірі 7 % від суми богу, що становить 3\~567 грн. 27 коп. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 579 грн.88 коп. Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на наявність договорів відступлення прав вимоги укладених із ним [PERSON], [PERSON], [PERSON], ФОП [PERSON], як на підставу для відсутності зобов»язань перед позивачем, з огляду на наступне. Відповідно до ст.518 Цивільного кодексу україни боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Як вбачається із наданих позивачем матеріалів після отримання від третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ФОП [PERSON]О повідомлення про відступлення права вимоги було висунуто заперечення проти вимоги, з огляду на відсутність у підприємства перед ними тієї заборгованості право вимоги якої було уступлено. Відсутність вказаних у договорах сум заборгованості перед третіми особами станом на час укладення договорів про відступлення права вимоги підтверджується наданими позивачем відомостями по картках рахунках третіх осіб. Про спірність сум заборгованості свідчить і той факт, що договори відступлення права вимоги були укладені 16.10.2014р. на підставі актів звірки взаєморозрахунків між позивачем та третіми особами станом на 30.06.2014р. Крім того, акти звірки взаєморозрахунків є, по суті, документом, що містить зведені відомості про бухгалтерський облік здійснених операцій на підприємствах, однак, головним бухгалтером ДП «Укрінтеравтосервіс», вказані акти звірки не підписані, відтак, достовірність відомостей викладених у таких актах не засвідчена особою відповідальною за бухгалтерський облік. На підставі ст.ст.526, 527, 530, 599, 610, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved