Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнив та в уточненому позові послався на те, що 17 лютого 1989 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, який 11 вересня 2012 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу було розірвано. Від шлюбу з відповідачем є спільна дочка [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з ним в його квартирі, де проживає по цей час, однак залишається зареєстрованою в квартирі відповідача. Відповідач з дитиною не спілкується, її долею не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає, дитина бажає проживати разом з ним, тому він просить суд визначити місце проживання дитини разом з ним у його квартирі, зобов'язавши відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради зняти реєстрацію місця проживання дитини із квартири відповідача та зареєструвати її місце проживання у його квартирі. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі за підстав, викладених в уточненому позові. Відповідач та представник третьої особи, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не надали, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача та його представника суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що є сином позивача та братом малолітньої [PERSON], що дитина відразу після розлучення залишилась проживати з батьком за домовленістю між сторонами, з яким проживає і до цього часу, з матір'ю у неї дуже напружені відносини, мати дочкою взагалі не цікавиться, зловживала спиртними напоями та вела «нездоровий» спосіб життя. Малолітня [PERSON] у присутності законного представника - її батька [PERSON] суду пояснила, що не бажає проживати з матір'ю, з якою у неї дуже погані відносини, що мати нею взагалі не цікавиться, що хоче проживати тільки з батьком. Заслухавши учасників судового провадження, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, сторони з 17.02.1989 року по 11.09.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7-9). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем, що підтверджується показаннями свідка та поясненнями самої дитини, а також актом з місця навчання дитини та рішенням комісії з питань захисту прав дитини (а.с.63, 67). На цей час як дитина, так і її батько - позивач [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], однак позивач має у власності квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], де вони разом і проживають (а.с.56, 57, 64). Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні на підставі висновку про особисту прихильність дитини, наданого КЗШ №124, де навчається дитина та рішення комісії з питань захисту прав дитини виконкому Саксаганської районної у місті ради встановлено, що за місцем проживання дитини створено всі належні умови для її виховання, розвитку та проживання, позивач постійно цікавиться дитиною, приймає активну участь у її вихованні, дитина особисто прихильна до батька, з матір'ю проживати не бажає, мати дитини її долею не цікавиться та з дитиною не спілкується, що пояснили в судовому засіданні як свідок, так і сама дитина (а.с.63, 67). Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини разом з позивачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що ж до вимог про зобов'язання відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради зняти реєстрацію місця проживання дитини з квартири відповідача та зареєструвати її місце проживання у квартирі позивача, то суд уважає такі вимоги необґрунтованими, оскільки вважає, що задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом з відповідачем є підставою для реєстрації місця проживання дитини разом із позивачем. Окрім того, позивач до цього часу не зареєстрував своє місце проживання в належній йому квартирі. Більш того, такі позовні вимоги позивач може пред'явити у разі виникнення спору між ним та органом реєстрації місця проживання громадян, якого на час розгляду справи не існує. Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial