Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, вихідній допомозі та середньому заробітку за час затримки розрахунку зазначивши в позовній заяві, що 02.03.2015року її було прийнято на роботу до командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов і компанія». 19.12.2016 року позивачка звільнилась з займаної посади на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП. У відповідності до ст. 116 КЗпП України, відповідач був зобовязаний в день звільнення, виплатити їй всі належні їй суми, однак розрахунок з нею не проведений по теперішній час. Вважає свої права порушеними, та просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, вихідній допомозі та середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення рішення. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 21718.28грн., вихідній допомозі в сумі 10929,15грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі11657,76грн. Уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечувала частково, в частині суми середнього заробітку за час затримки, з підстав викладених у письмових запереченнях на позовну заяву. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: 02 березня 2015 року позивача було прийнято на роботу до КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов і компанія». 19.12.2016року позивача було звільнено за його власним бажанням через порушення роботодавцем законодавства про працю у відповідності до ч. 3 ст. 38 КЗпП, що підтверджуються записами в трудовій книжці. Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпУ працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Згідно частини 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні підприємство має виплатити працівнику всі належні йому суми, а про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При звільненні і до теперішнього часу відповідач належного розрахунку не провів і жодних сум не виплатив. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі, в розмірі 21718,28грн. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним, договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до абз.2 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100, для розрахунку вихідної допомоги враховуються виплати за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вихідна допомога в розмірі 10929,15грн. Відповідно до частини 3 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити, працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичногорозрахунку. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. З огляду на те, що відповідач не провів з позивачем розрахунок при звільненні, стягненню на користь останнього підлягає середній заробіток за кожен день затримки розрахунку до дня ухвалення рішення судом. Відповідно до п.п.2,3,5,8 Постанови КМУ №100 від 08.02.1995року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за осанні календарні місяці роботи, що передують події з якою повязана відповідна виплата. Середньомісячний заробіток позивача становив 242,87грн., виходячи з цього, середній заробіток за час затримки заробітної плати за період з 20.12.2016року по 27.02.3017року позивача становить 11657,76грн., та підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі 640,00грн.

Outcome: approved