Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 4 квітня 2019 року до служби у справах дітей Носівської міської ради звернулася [PERSON] , [INFO] , із проханням вирішити питання щодо позбавлення батьківських прав її матір - [PERSON] . З першого класу [PERSON] постійно навчається у закладах інтернатного типу. До першого класу Старобасанської загальноосвітньої школи-інтернату її влаштувала мати - [PERSON] Коли [PERSON] навчалася у третьому класі, [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення та була засуджена Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. 24 червня 2014 року [PERSON] звільнилася із місць позбавлення волі та виявила бажання повернути [PERSON] , але у зв`язку з тим, що житло не було придатне для проживання, [PERSON] ніде не працювала, дитина залишилася навчатися у школі-інтернаті. Після закінчення 9 класу [PERSON] продовжила навчання у Городнянській спеціалізованій школі-інтернату І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів, так як повертатися їй було нікуди і зв`язок із [PERSON] обірвався. 4 квітня 2019 року до Носівської міської ради надійшло клопотання комунального закладу «Городнянський ліцей» Чернігівської обласної ради про порушення питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , клопотання мотивоване тим, що [PERSON] прибула до закладу 1 вересня 2017 року із Старобасанської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів до 10 класу за клопотанням директора про влаштування її на навчання. За період навчання [PERSON] жодного разу не відвідала дочку, ні з адміністрацією ліцею, ні з класним керівником, не спілкувалася, не цікавилася життям, здоров`ям та успіхами дочки, листів не писала. Під час канікул [PERSON] постійно перебуває у закладі. 12 квітня 2019 року фахівцями ССД Носівської міської ради було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , у ході якого встановлено, що житловий будинок та подвір`я знаходяться у незадовільному стані, веранда майже розвалена, вікна та двері не фарбовані. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2015 року із [PERSON] стягнуто аліменти на користь дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на їх утримання у розмірі 1/2 частки з усіх видів її доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 30 травня 2019 року Носівська міська рада Чернігівської області як орган опіки та піклування розглянула питання та прийняла рішення про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] . Позивач просив: - позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ; - накласти заборону на відчуження майна та житла, які належать [PERSON] . У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Носівської міської ради Чернігівської області Яма С.С. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просила їх задовольнити. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання відповідач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до вимог частин 7, 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомила, не просила розгляд справи відкласти, не подала відзив на позовну заяву. У судове засідання представник органу опіки та піклування Городнянської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності [PERSON] , відповідача та представника третьої особи за наявними у ній доказами, оскільки представник позивача заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення представника органу опіки та піклування Носівської міської ради Чернігівської області, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с. 10). З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с. 10) вбачається, що відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У судовому засіданні встановлено, що з першого класу [PERSON] постійно навчається у закладах інтернатного типу. За період навчання [PERSON] жодного разу не відвідала дочку, ні з адміністрацією ліцею, ні з класним керівником, не спілкувалася, не цікавилася життям, здоров`ям та успіхами дочки, листів не писала. Під час канікул [PERSON] постійно перебувала у закладах інтернатного типу. 12 квітня 2019 року фахівцями ССД Носівської міської ради було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , у ході якого встановлено, що житловий будинок та подвір`я знаходяться у незадовільному стані, веранда майже розвалена, вікна та двері не фарбовані, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11а-15). З матеріалів справи (а.с. 16-17) вбачається, що 30 травня 2019 року виконавчий комітет Носівської міської ради Чернігівської області прийняв рішення № 155, яким затвердив висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] . Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дочки [PERSON] , а тому є законні підстави для позбавлення її батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги в частині накладення заборони на відчуження майна та житла, що належить відповідачу, суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 248 СК України встановлено, що дитина - сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи - інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Частиною 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. У матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] є власником житла та/або іншого майна, на яке може бути накладено заборону на відчуження, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Ураховуючи те, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 921 грн.

Outcome: partial