Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідачки суму боргу за договором позики від 27.10.2012 року в розмірі 50 000 доларів США в національній валюті гривні за курсом НБУ на час виконання рішення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що надав відповідачеві грошові кошти у зазначеному розмірі терміном до 27.10.2016 року, строк виконання зобовязань, встановлений за домовленістю сторін, сплив, але відповідач по цей час не повернув суму боргу, тому позивач просить стягнути суму за договором, а також понесені судові витрати. У позовній заяві позивач просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався, заперечень на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідач не висловив. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності сторін без здійснення технічного фіксування судового процесу, що відповідає положенням ч.4 ст.169, ст.ст.158, 197 та ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач надав відповідачеві 27.10.2012 року грошові кошти у розмірі 399650 тисяч гривень, що в еквіваленті складло на той час 50 000 доларів США терміном до 27.10.2016 року. На підтвердження факту отримання вказаних коштів сторони уклали письмовий договір позики (а.с.4), що був нотаріально посвідчений. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 р. у справі № 6-50цс16). Встановлений сторонами строк повернення коштів сплив, однак відповідач по цей час не повернув борг. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Відповідно до положень частини 2 статті 509 ЦК України з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виникають зобовязання, які в силу визначених статтею 526 ЦК України загальних умов виконання зобовязання, мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк, що встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Станом на час розгляду справи курс НБУ за 1 долар США становить 26,47 гривні, тому стягненню підлягає 1 323 500 (один мільйон триста двадцять три тисячі пятсот гривень - 50 000 доларів СШАх26,47 грн.). Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З іншими вимогами позивач не звертався, жодних доказів на спростування зазначених позивачем обставин відповідач до суду не надав. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням заявлених вимог та наданих доказів, суд вважає вимоги законними й обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1600,00 грн. понесених ним та документально підтверджених судових витрат та з урахуванням розміру сплаченого судового збору і суми задоволеного позову, з відповідача підлягають стягненню 6400,00 гривень на користь держави.

Outcome: approved