Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь ТДВ «СТ «Мегаполіс» суми страхового відшкодування у розмірі 23 270 грн., а також судових витрат у розмірі 2102 гривень. В обґрунтування заявленого позову посилались на те, що 31.07.2017 року ТДВ «СТ «Мегаполіс» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) уклали договір добровільного страхування наземного транспорту №01509/02/222. 06.06.2018 року о 16:00 год. 36 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Пушкінська, 90 в м. Одесі порушила п.8.7.3 е ПДР, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 та скоїла зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Benz», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №156127 від 06.06.2018 року за ст.124 КУпАП. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06.07.2018 року (справа №522/10719/18) [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Mercedes Benz», державний номерний знак [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень з матеріальними збитками. 06.06.2018 року було складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), в результаті якого було встановлено факт пошкодження заднього лівого крила та задніх лівих дверей. За результатами страхового розслідування вказаний випадок ТДВ «СТ «Мегаполіс» було визнано страховим. 25.07.2018 року ТДВ «СТ «Мегаполіс» було складено страховий акт №964/18 та сплачено страхове відшкодування в сумі 23270,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №10441 від 25.07.2018 року, тобто фактичні витрати ТДВ «СТ «Мегаполіс» після урегулювання страхового випадку складають 23270,00 грн. В свою чергу, страховий поліс автомобіля марки «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER] , за кермом якого перебувала [PERSON] відсутній. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 року вказану цивільну справу передано до Комінтернівського районного суду Одеської області за підсудністю. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 12.02.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами у строки, передбачені ст.275 ЦПК України з повідомленням (викликом) учасників справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак одночасно з подачею позову звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом надсилання ухвали суду та судових повісток на адресу, яка зазначена в інформації, наданій відділом адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 11.02.2021 року, однак, у призначені судові засідання не з`явилася, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст.128 1ІПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Приймаючи до уваги, що судові повістки на 15.03.2021 року та 26.04.2021 року були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ст.ст.280,281 ЦПК України судом постановлена протокольна ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.06.2018 року о 16:00 год. 36 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Пушкінська, 90 в м. Одесі порушила п.8.7.3 е ПДР, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 та скоїла зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Benz», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №156127 від 06.06.2018 року за ст.124 КУпАП. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06.07.2018 року (справа №522/10719/18) [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.06.2018 року, додатковому доказуванню не підлягає. Внасідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Пошкоджений в результаті зазначеної дорожньо-транспортній пригоди автомобіль марки «Mercedes Benz», державний номерний знак [NUMBER] , який належав [PERSON] , цивільно-правову відповідальність на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, як власника вказаного транспортного засобу було зареєстровано в ТДВ «СК «Мегаполіс» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «№01509/02/222 від 31.07.2017 року. 06.06.2018 року страхувальник звернувся до ТДВ «СК «Мегаполіс», як страховика з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку та з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 10.07.2018 року сума виплати страхового відшкодування у зв`язку з страховим випадком склала 23270,00 грн. 25.07.2018 року ТДВ «СТ «Мегаполіс» було складено страховий акт №964/18 та сплачено страхове відшкодування в сумі 23270,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №10441 від 25.07.2018 року. Згідно ст.1 ЗУ «Про страхування» 07.03.1996 року №85/96-ВР страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Ст.16 ЗУ «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Ст.21 Закону встановлено, що страхувальник зобов`язаний зокрема повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Страховик в свою чергу у відповідності до ст.20 Закону зобов`язаний зокрема протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Ст.1192 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди в натурі або відшкодування завданих збитків в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, страховий поліс автомобіля марки «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER] , за кермом якого перебувала [PERSON] був відсутній. Згідно зі ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого йому страхового відшкодування. На підставі викладеного, оскільки винною особою не застраховано своєї цивільно-правової відповідальності, а позивачем було виплачено страхове відшкодування, суд вважає, що позивач набув право вимоги у відповідності до ст.993 ЦК України на пред`явлення вимог до відповідача про відшкодування зазначених витрат. З огляду на викладене, вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі виплаченого позивачем страхового відшкодування в сумі 23270,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 2102 гривні 00 копійок.

Outcome: approved