overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 22.11.2008 р., який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис № 399. Від даного шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, та різні характери. Шлюб носить формальний характер. Позивач спільно не проживає з відповідачем три роки. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе. Спільного майна з відповідачем немає. На підставі вищевикладеного просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського РУЮ у місті Херсоні відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 22.11.2008 року та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим позов задовольнити частково. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі з 22.11.2008 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні зроблено відповідний актовий запис № 399. Сторони, не проживають однією сім'єю, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги, що привело до фактичного розпаду сім'ї. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору щодо розділу спільно нажитого майна немає. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що сторони прийшли до стійкого переконання про необхідність розірвати шлюб, подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Однак суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення судових витрат, оскільки у позивача відсутні правові підстави для повернення йому сплачених судових витрат, не надано доказів на підтвердження тяжкого матеріального становища, стану здоров'я позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки площею 0,0600 га, розташованої на території Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ТЖТ «Петровець-2», [ADDRESS]. Протягом 1992р. ним було збудовано житловий будинок літ. «А» з терасою літ. «а», гараж літ. «Б», душ літ. «В», туалет літ. «Г». та виготовлено технічний паспорт на нерухоме майно. Всі будівлі та споруди виконані із дотриманням будівельно-технічних, екологічних, санітарних, пожежних норм. В позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], товариства житлового типу «Петровець-2», на території Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги на підставах, що вказані в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутності, та залишив питання на розсуд суду. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Спірне нерухоме майно збудовано позивачем без належного дозволу та належно затвердженого проекту, в зв'язку з чим є самочинним будівництвом. Згідно ч. 4 ст. 375 ЦК України право власності на забудову здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.5 ст376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Позивач є власником земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4-6). Доказів порушення позивачем, який здійснив самочинне будівництво, прав інших осіб, суду не надано. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки площею 0,06 га, розташованої на території Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ТЖТ «Петровець-4», [ADDRESS]. Протягом 1990р. ним було збудовано житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», туалет літ. «В». та виготовлено технічний паспорт на нерухоме майно. Всі будівлі та споруди виконані із дотриманням будівельно-технічних, екологічних, санітарних, пожежних норм. Посилаючись на ст.376 ЦК України позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], товариства житлового типу «Петровець-4», на території Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги на підставах, що вказані в позовній заяві. Представник відповідача Чухрай В.М. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Спірне нерухоме майно збудовано позивачем без належного дозволу та належно затвердженого проекту, в зв'язку з чим є самочинним будівництвом. Згідно ч. 4 ст. 375 ЦК України право власності на забудову здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.5 ст376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Позивач є власником земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5-9). Доказів порушення позивачем, який здійснив самочинне будівництво, прав інших осіб, суду не надано. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 02 липня 2014 року перебуває з відповідачкою у шлюбі зареєстрованому виконкомом Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 05. Від спільного шлюбу мають одну доньку, [PERSON], [INFO]. Через несумісність характерів, за час шлюбу в їх сім'ї мали місце сварки та скандали, внаслідок чого останні півтора року вони проживають окремо. Зважаючи на формальність такого шлюбу, просив його розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Окрім цього суду пояснив, що з часу реєстрації шлюбу разом із позивачкою жив всього чотири місяці, тобто один місяць після весілля та влітку 2015 року - три місяці. Скандали та сварки які знову мали місце привели до фактичного розпаду сім'ї. За таких обставин, вважає що їх шлюб підлягає розірванню, оскільки у ньому не зацікавлена жодна зі сторін. Відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечувала та суду пояснила, що відносини із позивачем майже не підтримує, разом із дитиною проживає окремо від нього. Причиною розпаду сім'ї вважає саме складний характер позивача та пов'язаним із цим не приділенням достатньої уваги сім'ї. На примирення із позивачем не згодна, так як й до цього в них було достатньо часу для налагодження сімейних відносин. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON], тобто сторони, 02 липня 2014 року уклали шлюб, зареєструвавши його у виконкомі Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 05 (а.с. 4). Від шлюбу мають одну малолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство як подружжя не ведуть та проживають окремо один від одного. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що шлюб між сторонами існує формально без будь-яких на то ознак сім'ї, то суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать їх та дитині інтересам, у зв'язку із чим їх шлюб підлягає розірванню. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі ст.ст. 56, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 05 березня 1999 року перебуває з відповідачкою у шлюбі зареєстрованому виконкомом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 01. За час шлюбу в їх сім'ї мали місце сварки та скандали, внаслідок чого вони останні декілька років проживають окремо. Вважає подальше спільне проживання сторін неможливим та просив розірвати його шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні позивач позов підтримав та у своєму поясненні послався на те, що від спільного проживання із відповідачкою мають одну неповнолітню дитину, яка проживає із ним. З відповідачкою не підтримує жодних зв'язків останні 10 років так як вона більше часу знаходиться за кордоном. За таких обставин, просив розірвати його шлюб із відповідачкою. Відповідачка будучи належним чином повідомлена про час і місце слухання справи у судове засідання не з'явилася, у зв'язку з чим, суд з урахуванням думки позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER], сторони 05 березня 1999 року уклали між собою шлюб зареєструвавши його у виконкомі Тернавської сільської ради Герцаївського району, актовий запис № 01. Від спільного шлюбу у сторін [INFO] народилася син [PERSON] Судом встановлено, що останні подружніх стосунків не підтримують тривалий час, проживають окремо один від другого та спільне господарства як подружжям ними не ведеться. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно чч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально без будь-яких на то ознак сім'ї та вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам та інтересам дитини, у зв'язку із чим їх шлюб підлягає розірванню. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судові витрати. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 07 жовтня 2006 року перебуває з відповідачкою у шлюбі зареєстрованому виконкомом Горбівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис №19. Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. За час шлюбу в їх сім'ї мали місце сварки та скандали, внаслідок чого вони проживають окремо. Вважає, подальше спільне проживання сторін неможливим, та просив розірвати його шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні позивач позов підтримав та у своєму поясненні послався на те, що відповідачка у квітні 2010 року вихала за кордон та до дому не бажає повертатися. За таких обставин, просив розірвати його шлюб із відповідачкою. Представниця відповідачки проти розірвання шлюбу сторін не заперечувала, посилаючись на те що відповідачка приходиться їй донькою яка протягом останніх майже трьох років проживає окремо від відповідача у її господарстві, тобто господарстві батьків. Наскільки їй відомо за час проживання сторін між ними мали місце сварки і скандали, що й стало причиною їх роздільного проживання. Наразі відповідачка перебуває за кордоном й продовжити спільне життя із позивачем не бажає. Суд, вислухавши пояснення позивача , представниці відповідачки, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER], сторони 07 жовтня 2006 року уклали між собою шлюб зареєструвавши його у виконкомі Горбівської сільської ради Герцаївського району, актовий запис № 19 (а.с. 3). Від спільного шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.4). Судом встановлено, що останні подружніх стосунків не підтримують більше ніж два роки, проживають окремо один від другого та спільне господарства як подружжям ними не ведеться. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з установлених обставин справи, суд приходить до висновку, що оскільки шлюб між сторонами існує формально, протягом наданого судом строку для примирення відносини між подружжям не покращилися та сторони продовжували проживати окремо один від другого без будь-яких на то ознак сім'ї. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать їх інтересам та інтересам дитини, у зв'язку із чим їх шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судові витрати. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 08 травня 1988 року перебуває з відповідачкою у шлюбі зареєстрованому відділом записів актів громадського стану Чернівецької міської ради, актовий запис № 740. Від шлюбу мають трьох повнолітніх дітей. За останні роки в їх сімї мали місце сварки та скандали які здебільшого виникали через відсутність спільної думки щодо вирішення побутових питань. Шлюб між ними наразі існує формально, відносини із відповідачкою не підтримує та проживає окремо від неї. Відновлювати подружні стосунки із відповідачкою не бажає та вважає подальше спільне проживання сторін неможливим та таким, що суперечить їх інтересам, у звязку із чим просив розірвати їх шлюб. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини які викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала та суду пояснила, що дійсно на протязі останніх років вона з найменшим сином проживають окремо від позивача. Подружніх стосунків з позивачем не підтримує та продовжувати спільне життя із останнім не бажає, оскільки у цьому не зацікавлена жодна із сторін. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії 1-МИ № 404918, [PERSON] та [PERSON] тобто сторони, 08 травня 1988 року уклали шлюб зареєструвавши його у відділі запису актів громадського стану Чернівецької міської ради, актовий запис № 740 (а.с. 3). Відомості про народження дітей сторін свідчать про їх повнолітній вік. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують та проживають окремо. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що\~ шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що шлюб між сторонами існує формально без будь-яких на то ознак сім'ї, то суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечать їх інтересам, у звязку із чим їх шлюб підлягає розірванню. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі ст.ст. 56, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

\~Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 09 вересня 2011 року перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому виконавчим комітетом Горбівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 28. Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Причиною припинення між сторонами подружніх відносин стала відсутність взаєморозуміння між ними та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань, які спонукали повному розриву їх відносин. Три роки тому відповідач залишив сімю та з цього часу не проживають разом та уникають будь-якого спілкування. Вважає, що їхня сім'я розпалась остаточно, примирення між ними не можливе, а шлюб носить формальний характер.\~\~На підставі наведеного просить шлюб розірвати, та витрати по сплаті судового збору не стягувати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов на підставах зазначених у позовній заяві і просив суд задовольнити вимоги позивача. Пояснив, що сторони тривалий час не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Позивач втратила почуття любові до відповідача та на примирення категорично не згідна, має намір утворити нову сімю . Відповідач [PERSON] позов визнав , не заперечував проти його задоволення, оскільки певний час він проживав з іншою жінкою, а позивач зараз має іншого чоловіка, на примирення не згідний. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Так із свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 069658 вбачається, що сторони 09.09.2011 року уклали шлюб який зареєстрували у виконавчому комітеті Горбівської сільської ради Герцаївського районного Чернівецької області, актовий запис № 28\~(а.с.3).\~Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], 31 .01.2012 року народження\~(а.с. 4). Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують й спільне господарство як подружжям не ведеться. Статтею 24 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, сімя розпалась остаточно i шлюб необхідно розірвати, оскільки його збереження суперечить інтересам сторін та дитини. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. На підставі ст.ст. 56, 105, 112 СК України,

Outcome: approved