Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просять визнати за ним право власності на 30% (1/3) житлового будинку, господарських будівель та споруд (А, а, а, Б, В, Г, Д, Е, №1 (ворота з хвірткою), №1(ворота за хвірткою), №2 (огорожа), І (колодязь)), що знаходяться за адресою: с. Сімер, вул. Карпатська, №180 Перечинського району Закарпатської області в порядку спадкування за законом за спадкодавцем (батьком), [PERSON], який помер 14 квітня 2011 року. На день смерті спадкодавця він постійно проживав разом з ним у вищевказаному будинку. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини,однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутню правовстановлюючого документа на вказаний будинок, тому просить позов задовольнити. У судовому засідання позивач, його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили такі задовольнити. Відповідачі [PERSON], її адвокат [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечили, просили у задоволенні такого відмовити, посилаючись на те, що позивач не проживав у спірному будинку разом із спадкодавцем та пропустив строк позовної давності в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Представник Сімерської сільської ради у судове засідання не зявився, подав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги залишає на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Свідок [PERSON] показала, що батьки її чоловіка живуть по сусідству із спірним будинком й перебуваючи в них, вона регулярно бачила позивача у дворі цього будинку. Крім того, даний свідок з позивачем перебувають у дружніх стосунках, неодноразово, зокрема по великих релігійних святах, відвідувала його із чоловіком у цьому будинку. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] проживає у даному будинку з квітня 2011 року. На протязі цього часу свідок регулярно, приблизно раз у тиждень був у позивача на подвірї, часто, спільно, сімями святкували свято «Покрова Пресвятої Богородиці». Свідок [PERSON], дружина позивача, у судовому засіданні показала, що вона з чоловіком проживала в спірному будинку з 2011 року, за життя батька чоловіка доглядала за останнім, а після його смерті з чоловіком організовували та проводили похорони його батька. В квітні 2012 році в них погіршилися стосунки з матірю чоловіка, матірю позивача, через що, вони були змушені переїхати із спірного будинку на проживання до її батьків. Свідок [PERSON], у судовому засіданні показав, що він є сусідом відповідачів, стверджує, що з моменту одруження позивач [PERSON]І, у будинку по вул. Карпатській, 180 не проживає. Як йому відомо такий проживає у батьків своєї дружини по вул. Зарічній в с. Сімер. Дружина позивача доглядала за його батьком, а після смерті такого свідок приблизно один-два рази в тиждень бачив позивача в спірному будинку. Свідок [PERSON], дружина відповідача [PERSON], показала, що позивач не проживає у цьому будинку, а в будинку батьків своєї дружини [PERSON], що по вул. Зарічній в с. Сімер Перечинського району. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено, що 14 квітня 2011 року помер батько позивача [PERSON], що стверджується повторним свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №224551, виданим виконавчим комітетом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 11 січня 2017 року, актовий запис №10 (а. с. 4). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Сімерської сільської ради №1422 від 20 грудня 2017 року на підставі погосподарської книги №5 за 2011-2015 роки, особового рахунку №0152-1, головою дворогосподарства за адресою вул. Карпатська, 180 с. Сімер Перечинського району Закарпатської області був батько позивача [PERSON]. Довідкою №1423 виданої виконавчим комітетом Сімерської сільської ради від 20 грудня 2017 року на підставі погосподарської книги №5 за 2011-2015 роки, особового рахунку №0152-1, встановлено, що на момент смерті батька позивача [PERSON] та протягом шести місяців за адресою вул. Карпатська, № 180 с. Сімер Перечинського району були зареєстровані: його дружина - [PERSON] ([INFO]) та два його сини - [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) (а. с. 5). Згідно довідки №36/01-16, виданої 01 березня 2017 року Перечинською районною державною нотаріальною конторою, спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], який помер 14 квітня 2011 року, не заведена (а. с. 34). Разом з цим встановлено, що 16 січня 2017 року нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а. с. 7). Крім того в судовому засіданні встановлено, що позивач є інвалідом першої групи, через загальне захворювання, що підтверджується випискою з історії хвороби №5062 Закарпатської обласної клінічної лікарні ім. А.Новака, довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією серії АВ №036238 від 17.09.2014 року, через що, він періодично, на протязі різних відрізків часу перебував в медичних закладах на лікуванні. Також встановлено, що позивач приймав участь особисто в організації та проведенні похорон спадкодавця. Дані обставини визнані всіма учасниками судового процесу тому за правилами ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Враховуючи наведене, суд беручи до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] приходить до висновку, що твердження відповідачів про те, що позивач був відсутній та не проживав у спірному житловому будинку не відповідають дійсності. Покази свідків [PERSON], [PERSON] суд до уваги не приймає, так як ці особи являються (дружинами відповідно позивача та відповідача [PERSON]І.) і є зацікавленими щодо результату вирішення спору. Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки позивач на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем, був зареєстрований за місцем проживання [INFO] суд вважає, що він прийняв спадщину після смерті батька, і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від її прийняття. Доводи адвоката [PERSON]М про те, що позивач пропустив строк позовної давності для захисту свого права, суд вважає безпідставними, оскільки за правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Отже враховуючи те, що позивач прийняв спадщину за законом за спадкодавцем [PERSON], однак у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме в частині визнання права власності на 1/3 спірного будинку. Що стосується позовних вимог про визнання права власності на господарські будівлі та споруд (А, а, а, Б, В, Г, Д, Е, №1 (ворота з хвірткою), №1(ворота за хвірткою), №2 (огорожа), І (колодязь)), суд вважає, що такі до задоволення не підлягають оскільки в даному спорі не вирішується набуття права власності на уже реально розділені частини обєкта нерухомості. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору як інвалід першої групи. Інвентаризаційна вартість спірного будинку складає 255 361,00 грн. Відповідно при частковому задоволенні позову судовий збір складатиме 851,33 грн., тобто з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь держави по 426 грн. з кожного. На підставі наведеного та

Outcome: partial