Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що по теперішній час він \~ [PERSON] перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», а саме працює на посаді токаря 6-го розряду в механоскладальному цеху №22. Однак, починаючи з лютого 2018 року відповідач не здійснює своєчасно виплати заробітної плати, внаслідок чого утворилася заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з лютого 2018 року по січень 2020 року в розмірі 90783,00 грн. Ухвалою суду від 24.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив справу розглянути без його участі та зазначив, що 18.02.2020 року, 25.02.2020 року та 06.03.2020 року [PERSON] було перераховано заробітну плату за 2-гу половину листопада 2019 року, за 2-гу половину листопада 2019 року та за другу половину грудня 2019 року в розмірі 7132,00 грн., 7133,00 грн. та 7064,00 грн. відповідно, що підтверджується Витягом із списку працівників Товариства на перерахування заробітної плати по дорученням №47948, № [NUMBER] , № [NUMBER] . Суд, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 15.11.1979року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», а саме працює на посаді токаря 6-го розряду в механоскладальному цеху №22, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою Товариства (а.с.6-9). Втім, роботодавець не здійснює своєчасно виплати заробітної плати. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України та ЗУ «Про оплату праці». Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. З наданого позивачем розрахункового листка за січень2020 року вбачається, що АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» не виплатило [PERSON] у строки, встановлені трудовим договором, заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2018\~року по\~січень 2020року в розмірі 90783,00грн. (за 2018 рік: лютий 7907,00 грн., березень 7166,00 грн., травень 7908,00 грн., червень 7908,00 грн., липень 8581,00 грн., серпень 6343,00 грн., листопад 4568,00 грн.; за 2019 рік: січень 8244,00 грн., лютий 3682,00 грн., грудень 14129,00 грн.; за січень 2019 року 14347,00 грн.) (а.с.10). Як вбачається з наданої відповідачем копії доручення на перерахування заробітної плати №48406 від 06.03.2020 року, [PERSON] виплачено заборгованість із заробітної плати за 2-гу половину грудня 2019 року в розмірі 7064,00 грн. Твердження представника відповідача про виплату заробітної плати за листопад 2019 року не заслуговують на увагу, оскільки вимога про стягнення заборгованості за вказаний період не заявлена позивачем. Таким чином, розмір заборгованості із заробітної плати, яка підлягає виплаті на користь [PERSON] , становить 83719,00 грн. (за 2018 рік: лютий 7907,00 грн., березень 7166,00 грн., травень 7908,00 грн., червень 7908,00 грн., липень 8581,00 грн., серпень 6343,00 грн., листопад 4568,00 грн.; за 2019 рік: січень 8244,00 грн., лютий 3682,00 грн., грудень 7065,00 грн.; за січень 2019 року 14347,00 грн.). Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за період з лютого 2018\~року по\~січень 2020року, в розмірі 83719\~грн.\~00коп. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial