Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 04.12.2012 р. о 18 год. 40 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Деу Нексія» р/н [NUMBER], у м. Дніпропетровськ, по вул. Калиновій, в районі е/о № 104, у стані алкогольного сп'яніння, під часу руху не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Міцубісі Лансер» р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Автомобілю «Міцубісі Лансер» р/н [NUMBER] завдано механічні пошкодження. [PERSON] порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р., що встановлено постановою суді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2012 р. (справа № 401/12959/12) та довідкою ВДАІ м. Дніпропетровська УМВС України в Дніпропетровській області № 9119077. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, [PERSON] уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі міжобласної дирекції «Дніпро», поліс ОСЦПВВНТЗ № АВ/0815883 від 06.12.2011 р., та на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність відповідача була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ N9 АВ/0815883 від 06.12.201 р. ПрАТ «УПСК» згідно умов полісу ОСЦПВВНТЗ № АВ/0815883 від 06.12.2011 р. на підставі заяви про страхове відшкодування постраждалої сторони, страхового акту № 0815883/1 та № 0815883/2, висновку № 1220 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ. розрахунку розміру страхового відшкодування здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 7 793 грн. 81 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 490 від 26.04.2013 р., №517 від 08.05.2013 р., та №583 від 24.05.2013 р. На підставі п. «а» ст. 38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідно до постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2012 р. (справа № 401/12959/12) відповідач керував автомобілем «Деу Нексія» р/н [NUMBER] у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується також медичним висновком № 8433 від 04.12.2012 р., в результаті чого [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до ст. 33.1.2 Закону України у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Утім, [PERSON] не здійснив дій, які передбачені вищезазначеною нормою, через що до страховика, який виплатив страхове відшкодування потерпілій стороні, [PERSON], у порядку регресу переходить право вимоги до [PERSON] на сплату понесених збитків у розмірі 7 793 грн. 81 коп. Про стягнення зазначеної вище суми з відповідача у позові й заявлено відповідну вимогу. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач позов не визнав, зміг пояснити лиш суду про те, що не був викликаний при визначенні із вартістю розміру шкоди. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2012 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні передбачених ст. 124 та ст. 130 КУпАП правопорушень. Суддею встановлено, що 04.12.2012 р. близько 18 год. 40 хв. У м. Дніпропетровську водій [PERSON] керував автомобілем «Деу Нексія» р/н [NUMBER] по вул. Калиновій, в районі е/о № 104, у стані алкогольного сп'яніння (висновок №8433), під часу руху не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Міцубісі» р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] вчинив правопорушення, передбачене ст.ст. 14, 130 КУпАП (а.с. 11). Між позивачем та відповідачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом (а.с. 10) ОСЦПВВНТЗ № АВ/0815883 від 06.12.2011 р., тобто на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована. ПрАТ «УПСК» згідно умов полісу ОСЦПВВНТЗ № АВ/0815883 від 06.12.2011 р. на підставі заяви про страхове відшкодування постраждалої сторони, страхового акту № 0815883/1 та № 0815883/2, висновку № 1220 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ. розрахунку розміру страхового відшкодування здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 7 793 грн. 81 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 490 від 26.04.2013 р., №517 від 08.05.2013 р., та №583 від 24.05.2013 р. На підставі п. «а» ст. 38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до встановлених постановою судді судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2012 р. фактів відповідач керував автомобілем «Деу Нексія» р/н [NUMBER] у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується також медичним висновком № 8433 від 04.12.2012 р., в результаті чого [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до ст. 33.1.2 Закону України у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Утім, даний обов'язок з боку відповідача також виконаний не був. За ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виконуючи даний обов'язок доказування, з боку позивача було доведено здійснення підстав та факту самої виплати страхового відшкодування, утім, відповідач не надав доказів, які би спростовували доводи позивача, тому позов підлягає задоволенню повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved