Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, указавши, що ТОВ «У моря», на підставі договору купівлі-продажу від 21 липня 2010 року, укладеного з Територіальною громадою міста Одеси, та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], викупило нежилі приміщення першого поверху [ADDRESS], в цілому складаються з нежилих приміщень, загальною площею 105, 1 кв. метра. Характеристика приміщень знаходиться у технічному паспорті, який виданий ОМБТІ і РОН 24.06.2010 року. 29 липня 2010 року право власності ТОВ «У моря» зареєстроване в Одеському МБТІ і РОН, про що 9 серпня 2010 року виданий витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. За договором, укладеним між ним та ТОВ «У моря» 9 серпня 2011 року, позивачем виконаний ремонт і влаштування куплених приміщень, на загальну суму 165 746 грн. Проте зобов'язання передати приміщення на користь позивача після закінчення ремонту відповідачами не виконані. Позивач просить визнати за ним право власності на зазначені приміщення, посилаючись на те, що зазначена у договорі ринкова вартість приміщень, - в сумі 669 640 грн. сплачена засновником ТОВ «У моря», його дружиною, [PERSON], за рахунок заощаджень подружжя. Відповідачка [PERSON], діючи від свого імені, та - як єдиний засновник ТОВ «У моря», до суду не з`явилася. Надала суду заперечення на позов в яких визнала позов частково і пояснила, що усі грошові кошти, в тому числі, ті які витрачені на ремонт приміщень, сплачені за рахунок спільних заощаджень подружжя. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Договором купівлі-продажу від 21 липня 2010 року, укладеним ТОВ «У моря» з Територіальною громадою міста Одеси, підтверджується оплата товариством повної вартості нежилих приміщень по [ADDRESS]. Договір зареєстровано у вставленому порядку, тому суд виходить з презумпції його правомірності, згідно ст.204 ЦК України. З наданих суду копії рішення засновника ТОВ «У моря» ([PERSON]) від 15 грудня 2009 року, копії платіжного доручення, убачатимешсь, що укладанню договору попереджало збільшення відповідачкою статутного фонду ТОВ «У моря», на суму договору, - 669 640 грн. за рахунок власного внеску. З наданої копії свідоцтва про шлюб убачатимешсь, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з квітня 1988 року. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини(навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.2 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ч.1, 2 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. З урахуванням положень ст. 88, 89 ГК України щодо розпорядження майном господарського товариства, ст. 88, 92 ЦК України, ч.3 ст.50 ЗУ Про господарські товариства, щодо відповідальності учасників товариства з обмеженою відповідальністю в межах їхніх вкладів, - суд приходить до висновку, що [PERSON] одноособово розпорядилася заощадженнями сім'ї на користь господарського товариства, де вона є засновником. Зазначені дії відповідачки створили для позивача юридичні наслідки відповідно до ч.4 ст.65 СК України, а саме: за рахунок грошових коштів, які перебували у власності сім'ї набуте право власності господарського товариства на нерухоме майно, без урахування частки чоловіка. Відповідно до ст. 1212, 1213 ЦК України особа, яка набула майно за рахунок іншої особи без достатніх законних підстав зобов'язана повернути в натурі цей особі набуте таким чином майно. Відповідно до ст. 387, 392 ЦК України власник майна вправі вимагати визнання права власності у разі відсутності в нього документу, який таке право встановлює, а також витребувати майно з чужого незаконного володіння. Суд також враховує заперечення відповідачки і визнає спірні приміщення спільною сумісною власністю подружжя як такі, що куплені та отре монтовані під час шлюбу за спільні кошти подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial