Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.11.2016 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 СК України обов`язку утримувати свою дитину. Батько дитини здоровий та працездатний, може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 заробітку (доходу), оскільки має регулярний дохід. При оплаті відповідачем аліментів у розмірі 1/3 заробітку (доходу) на дитину, забезпечується рівність у виконанні обов`язку утримання сина. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути їх починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1000,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.03.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.05.2021 року представник відповідача надав до суду відзив, згідно якого відповідач позов визнає частково, а саме у твердій грошовій сумі у розмірі 2200 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що позивач не обґрунтовує та не додає належних доказів того, що відповідач працездатний та має відповідний рівень доходу. Так само, позивач не наводить розміру своїх витрат на дитину. [PERSON] офіційно не працевлаштований, має нестабільний дохід, тому через нестабільність доходу відповідача просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2200 грн., що є більше ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів, визначений у ч.2 ст.182 СК України. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. В останнє судове засідання н з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, згодні сплачувати аліменти у розмірі 2200 грн. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає задоволенню\~частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.11.2016 року, згідно актового запису про шлюб №555, зробленого 05.11.2016 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про народження №229, зробленого 20.04.2017 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181,183 СК України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з тим, що відповідач здоровий, працездатного віку, інших утриманців немає, відповідач визнав позов частково, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, визначивши їх розмір ј частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути їх починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Доводи сторони позивача про спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), суд до уваги не приймає, оскільки позивач не надав доказів достатнього матеріального становища та спроможність відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі, а також позивач не надав доказів на підтвердження витрат на дитину. Доводи відповідача про доцільність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд до уваги не приймає, оскільки це право позивача. Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Також відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. У відповідності до частин першої шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, доказ про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. За правилами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивачем не надано договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, то підстав для вирішення питання розподілу витрат понесених позивачем не вбачається.

Outcome: partial