Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення боргу з відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що між [PERSON] та Банком 22.12.2010 року було укладено договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 700.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов»язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] помер. Станом на дату смерті загальна сума заборгованості позичальника перед Банком складає 5772.82 грн. 31.03.2016 року позивачем було отримано відповідь від 11 Державної нотаріальної контори в якій зазначалось, що спадкоємцями померлого [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини є відповідачі по справі. 12.07.2016 року Банком на адресу відповідачів було направлено лист-претензію щодо погашення заборгованості за кредитним договором, яка залишилася без задоволення, тому Банк був вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив стягнути солідарно з відповідачів по справі заборгованість за кредитним договором в розмірі 5772.82 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з»явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в своїй письмовій заяві просив про задоволення вимог позову, проводити судове засідання без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі по справі в судові засідання не з»явилися, належним чином повідомлялися судом про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у справі доказів без присутності відповідачів по справі, які належним чином повідомлені про розгляд справи і від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності. Оглянувши письмові матеріали справи судом було встановлено наступне. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання не допускається, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог ЦК України. В судовому засіданні судом було встановлено, що між гр. [PERSON] та Банком 22.12.2010 року було укладено договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 700.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов»язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] помер. Станом на дату смерті загальна сума заборгованості позичальника перед Банком складає 5772.82 грн. 03.03.2016 року позивачем була направлена претензія кредитора до 15 Київської державної нотаріальної контори, яка була перенаправлена до 11 Київської державної нотаріальної контори. 31.03.2016 року позивачем було отримано відповідь від 11 Державної нотаріальної контори в якій зазначалось, що спадкоємцями померлого [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини є відповідачі по справі. 12.07.2016 року Банком на адресу відповідачів було направлено лист-претензію щодо погашення заборгованості за кредитним договором, яка залишилася без задоволення, тому Банк був вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив стягнути солідарно з відповідачів по справі заборгованість за кредитним договором в розмірі 5772.82 грн. та судові витрати. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218,1219 ЦК України, у зв»язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов»язання, які нерозривно пов»язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини пред»явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщині. Кожен із спадкоємців зобов»язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Враховуючи викладене вище, оцінивши в сукупності докази надані позивачем по справі, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в сумі 1 378.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved