Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказавши, що 12.10.2011 року Новокаховським міським судом Херсонської області ухвалено рішення про стягнення на його користь з відповідача заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. 26 січня 2017 року заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області за період з 21 серпня 2012 року по 26 січня 2017 року стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку. 02 жовтня 2017 року відповідач провів з позивачем остаточний розрахунок, який мав провести при звільненні, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 січня 2017 року по 02 жовтня 2017 року в розмірі 18934,76 грн., та компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в розмірі 61122,65 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, у адресованій суду заяві просили справу розглядати у їх відсутність позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 10.04.2007 року по 14.04.2010 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Компанія Югтранс», працював на посаді водія 1-го класу для робіт на всіх марках автобусів, звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, в день звільнення з ним не було проведено повного розрахунку. 12 жовтня 2011 року рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Югтранс» стягнуто на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 36111,78 грн., без урахування податків та інших обовязкових платежів, компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 3640,32 грн., без урахування податків та інших обовязкових платежів, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 27504,64 грн., всього 67256,74 грн.; 20 серпня 2012 року рішенням апеляційного суду Херсонської області рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 жовтня 2011 року в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ТОВ «Компанія «Югтранс» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 23 626,08 грн. (сума без утримання податків та інших обовязкових платежів), компенсацію за невикористані відпустки в сумі 4541,04 грн. (сума без утримання податків та інших обовязкових платежів) та відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20 000 грн., на підставі якого 18 вересня 2012 року видано виконавчий лист; 26 листопада 2015 року постановою державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області за зазначеним виконавчим листом відкрито виконавче провадження. 26 січня 2017 року заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Югтранс» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 серпня 2012 року по 26 січня 2017 року, в розмірі 125 372,76 грн. з подальшим утриманням з цієї суми податків та обовязкових платежів. З виписки по рахунку приватного клієнта [PERSON] від 09 жовтня 2017 року вбачається, що 02 жовтня 2017 року на його рахунок перераховано 43630,64 грн., тобто проведене повний розрахунок по заробітній платі. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Ст. 117 КЗпП України передбачена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 р. № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за ст. 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме - в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права. Верховний Суд України в постанові від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс13, у зв'язку з наявністю судового рішення про стягнення невиплаченої при звільненні заборгованості, виклав свою позицію, згідно якої передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Відповідно до п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 р., нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до п. 2, 4 Порядку проведення компенсації громадян втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких підстав, враховуючи, що відповідач в судовому засіданні не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, крім того, в установлений законом строк після звільнення позивача не провів з позивачем повного розрахунку, судове рішення виконане 02 жовтня 2017 року, суд, враховуючи надані позивачем розрахунки, які відповідачем також не спростовані, вважає за необхідне стягнути з останнього на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 січня 2017 року по 02 жовтня 2017 року (день остаточного розрахунку при звільненні) в сумі 18934,76 грн. з подальшим утриманням податків та обовязкових платежів, та компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в розмірі 61122,65 грн., що підтверджується наявними в справі відповідними розрахунками. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 800,57 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved