Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить припинити право спільної власності [PERSON] , [INFO] , на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого про [ADDRESS] , присудити на користь [PERSON] , [INFO] , грошову компенсацію за належну їй 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] у розмірі 41 761,75 грн. з депозитного рахунку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] . Стягнути на його користь понесені судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті його баби [PERSON] , він отримав спадщину за заповітом 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS] . Іншу 1/4 частку цього житлового будинку отримала у спадщину її дочка [PERSON] . Він неодноразово пропонував відповідачу придбати належну їй 1/4 частину будинку, проте вона йому відмовляє. За результатами експертного дослідження виділити окремо частки будинку неможливо, так як співвласнику з часткою 1/4 припадає площа квартири менша за мінімальну регламентовану державними нормами мінімальну площу квартири 30 кв. [ADDRESS] . Відповідач в спірному будинку не проживає, має у власності 1/2 частку житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач підтримав позов із зазначених у ньому підстав. У відповідь на роз`яснення суду про необхідність надання доказів того, що частка відповідача є незначною та що позбавлення її права власності на частку не завдасть їй істотної шкоди, зокрема докази того. що вона має інше житло, позивач пояснив, що додаткових доказів на підтвердження наявності підстав припинення права власності на частку відповідача надавати не буде. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що відповідач не має іншого житла, твердження позовної заяви про наявність права власності на половину іншого будинку не підтверджені жодними доказами, також відповідач є інвалідом з дитинства, має утриманців, які також є інвалідами. Стверджує, що позбавлення права власності призведе до істотної шкоди інтересам відповідача. Належна відповідачу частка є значною для відповідача. Фактично відповідач проживає у будинку у [ADDRESS] адресою [ADDRESS] . Цей будинок не належить відповідачу, він належав її померлим родичам, однак спадщина не прийнята і право власності на цей будинок не оформлене, будинок не газифікований, відсутнє централізоване водопостачання, є пічне опалення, є дві кімнати. У цьому будинку проживає відповідачка, яка є інвалідом з дитинства, її чоловік, який також має інвалідність, і на утриманні позивача під опікою позивача перебувають двоє онуків. [PERSON] , яка перебуває під опікою позивача, досягла повноліття, є інвалідом, та неповнолітній онук, над яким відповідач на даний час продовжує здійснює опіку є інвалідом з дитинства, їх матір яких померла. Позбавлення відповідача права власності на частку завдасть їй та її сім`ї істотної шкоди, оскільки її члени сім`ї, а саме онуки відповідача потребують житла і відповідач бажає забезпечити їх житлом за рахунок належної їй 1/4 частки у спірному будинку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва на спадщину за заповітом виданого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області, зареєстровано в реєстрі за №425, [PERSON] належить 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на будинок, інвентарний номер 1119, реєстровий номер 7611/45, по [ADDRESS] , [PERSON] належить 3/4 частки будинку. Загальна площа будинку 70,3 м.кв., житлова - 51,3 кв.м., будинок складається з чотирьох кімнат, кухні і двох сіней. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного та оціночно-будівельного досліджень №179 від 13.09.2018 року, ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , станом на 12.09.2018 року, складає 167046,98 грн. без ПДВ. За результатами проведених досліджень, експертом зроблено висновок про те, що технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва поділу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , у відповідності до часток співвласників 1/4 та 3/4 технічно не можливий, у зв`язку з тим, що співвласнику з часткою 1/4 припадає площа квартири менша за мінімальну регламентовану державними будівельними нормами (відповідно до табл. 1 п.2.22 [3] мінімальна площа квартири 30,0 кв.м.). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого палацом урочистих подій м. Олександрія Кіровоградської обл. УРСР, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01 жовтня 1986 року, після шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА, №609849, [PERSON] , [INFO] , має другу групу інвалідності з 18.01.2018 року безтерміново. Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА, №622111, [PERSON] , [INFO] , має третю групу інвалідності, інвалід з дитинства. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по Олександрійському району реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] народився [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради №368 від 26.06.2016 року, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , призначено опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі смертю батьків. Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №284/18, [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Згідно із ч. 4, 5 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Аналогічна за змістом норма міститься в ст. 321 ЦК України. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, як зазначено у п.6. Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» N 7 від 04.10.1991р., при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК (1963р.), це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною і не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. Отже, положення статті 365 ЦК України регулюють випадки припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою позивача-співвласника майна, який домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів у справі, та визначають умови такого виділу. Виплата компенсації у цьому випадку допускається за наявності умов, визначених пунктами 1 - 4 частини першої зазначеної статті, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз указаних норм дає підстави суду для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливо з підстав, визначених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 365 ЦК України, та, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23.11.2016 року у справі № 6-1943цс16. В ухвалі ВССУ від 27 січня 2016 року у справі №6-12402ск15 суд зазначив, що відсутність іншого житла у співвласника квартири, частка якого припиняється на підставі ст. 365 ЦК України, є істотною шкодою, що завдається йому у зв`язку з таким припиненням права власності. Отже позивач не довів, що частка, яка належить відповідачу, є незначною, оскільки площа будинку становить 70,3 кв.м., у ньому є 4 кімнати, висновок експерта про неможливість поділу в натурі не означає неможливість встановлення порядку спільного користування будинку співвласниками відповідно до часток. Достатніх доказів неможливості спільного володіння і користування позивачем не надано. Доводи про те, що відповідач не є членом сім`ї позивача, не є достатньою підставою для висновку про неможливість проживання її та членів її сім`ї у спірному будинку та встановлення порядку спільного користування будинком. Припинення права завдасть істотної шкоди відповідачу оскільки вона не має іншого власного житла, відповідно до її пояснень проживає у будинку у [ADDRESS] . Цей будинок не належить відповідачу, а належав її померлим родичам, однак спадщина не прийнята і право власності на цей будинок не оформлене, будинок не газифікований, відсутнє централізоване водопостачання, пічне опалення, є дві кімнати, проживає з чоловіком, який є інвалідом, повнолітньою онучкою, яка є інвалідом та матір якої померла, щодо якої відповідач до досягнення повноліття була опікуном, та з неповнолітнім онуком, опікуном якого вона призначена, який має інвалідність з дитинства. Також суд враховує пояснення відповідача про те, що вона бажає використати належну їй частку у спільному будинку для забезпечення житлом своїх онуків. Достатніх доказів на спростування зазначених доводів відповідача позивач не надав. Таким чином, позивач не довів наявність передбачених ч. 1 ст. 386 ЦК підстав припинення права особи на частку у спільному майні, зокрема не доведено що галежна відповідачу частка є незначною і позбавлення відповідача вказаної частки не завдасть їй істотної шкоди. Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, суд залишає по фактично понесеним. Внесена позивачем на депозитний рахунок сума компенсації підлягає поверненню позивачу [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed