Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що йому згідно договору купівлі-продажу від 20.03.2008 року належить 17/50 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Співвласником іншої 33/50 частини домоволодіння є [PERSON] На земельній ділянці, яка перебуває у загальному користуванні, знаходиться належній відповідачу самовільно збудований навіс літ. «І», який створює перешкоди у користуванні спільної земельної ділянці, перешкоджає проїзду автомобіля, спецтранспорту (пожежної машини, швидкої допомоги) тощо, зменшує в розмірі двір, який є у загальному користуванні співвласників домоволодіння. Просить усунути перешкоди у праві користуванні земельною ділянкою, закріпленою за домоволодінням [ADDRESS], шляхом зобов'язання відповідача знести самовільно збудований навіс літ «І» розміром 3,5x2,7 м., який знаходиться на земельній ділянці спільного користування. Представник відповідача заперечувала проти позову, вказуючи, що навіс літ «І» є спорудою, яка зведена у відповідності до закону та не є самочинною. Ця споруда зазначена в договорі дарування, згідно з яким відповідач є власником частини домоволодіння до складу якої входить спірний навіс. Жодних перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою та підвалом цим навісом не створюються. Також просила застосувати строк позовної давності. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Згідно договору купівлі-продажу від 20.03.2008 року [PERSON] передав у власність 17/50 частини домоволодіння покупцю [PERSON] частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору дарування від 16.12.2011 року [PERSON] подарувала [PERSON] 33/50 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. В цьому договорі зазначено, що до складу домоволодіння входить навіс літ. І., який також був подарований [PERSON] Між попередніми власниками була укладена мирова угода, яка затверджена 11.11.2005 року ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона, згідно якої виділено у користування та розпорядження [PERSON] - земельну ділянку площею 95,9 м.2, [PERSON] - земельну ділянку площею156,5 м.2, земельна ділянка площею 150,7 м2, визнана такою, що перебуває у загальному користуванні (за варіантом ІІ експертизи). Згідно витягу з рішення Виконавчого комітету районної Суворовської районної ради м.Херсоні ради від 16.09.2005 року №96 прийнято в експлуатацію збудовані без дозволу виконкому будівлі (гараж, сарай, навіс) гр..[PERSON] на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Виконавчого комітету Суворовської районної ради м.Херсоні №123 від 11.11.2005 року вищевказане рішення було скасовано. Згідно з висновком судової будівельно - технічної експертизи навіс літ. «І» до категорії самочинного не належать. Споруда літ «І» розташована на земельній ділянці загального користування. Навіс літ «І» не відповідає вимогам ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме: п. 3.25 «Для догляду за будівлям і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільшої виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. при цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівль та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. З пояснень експерта Салтикова О.С., наданих в судовому засіданні вбачається, що усунути ці порушення можливо шляхом створення водовідводу. Відповідно п.3.2 до Наказу №127 від 24.05.2001 року «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» не належить до самочинного будівництва: зведення на земельній ділянці тимчасових будівель, споруд, навісів. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно з роз'ясненнями п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами ст.. 376 ЦК України» № 6 від 30.03.2012 року знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, можливе лише за умови, що не можливо перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від такої перебудови. Тобто, усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом знесення будівництва може бути ухвалено лише щодо самочинного будівництва в разі доведеності ним відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб. Враховуючи, той факт згідно п.3.2 до Наказу №127 від 24.05.2001 року «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» та договору дарування від 16.12.2011 року, належний відповідачу навіс літ. І. не є самочинним будівництвом, та позивачем не підтверджено, що перешкоди не можливо усунути в інший ніж знесення споруди спосіб, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. За таких обставин, суд відмовляє в позові у зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог, що є самостійною підставою для відмови в позові згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009р. №14 «Про судове рішення в цивільній справі».

Outcome: dismissed