Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб в якому він перебуває з відповідачкою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їхні відносини до 2012 року були нормальними, а в подальшому почали погіршуватися, між ними все частіше виникали свари, конфлікти, непорозуміння що мали сімейно-побутове підґрунтя. Вони не можуть знайти порозуміння, в зв'язку з чим конфлікти частішали. В липні 2013 року він припинив подружні стосунки з відповідачкою і почав жити з іншою жінкою. Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачкою припинені остаточно. Він сплачує аліменти на утримання дитини, яка проживає з відповідачкою. Майнового спору поміж ними немає. Сторони в судове засідання не з'явилися, завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Позивач надав заяву в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Відповідно до заяви [PERSON] вона не заперечує проти розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 16 жовтня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 659, від якого в сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили, з причини того, що вони втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги, мають різні погляди на життя, з-за чого під час подружнього життя в них виникали конфлікти та непорозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, проживають з липня 2013 року окремо один від одного, що також не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у зв'язку з чим примирення поміж ними неможливе. Спору про поділ майна сторони не мають, між ними досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати із матір'ю. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved