Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і просить суд стягнути з [PERSON] [INFO], Ідентифікаційний номер: [NUMBER] адреса реєстрації: 67663,Одеська обл.. Біляївський район, с. Усатове, вул., Комсомольська 14-А на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» (02096, м. Київ, вул. Харківське Шосе 49, код за ЄДРЮО та ФОП 19017842) заборгованість за Кредитним договором № ВLаЖГА00031041 від 28 квітня 2011 року в сумі : 6\~118,92 гривень, з них: прострочена до повернення сума Кредиту 3867.30 грн; прострочені проценти за користування Кредитом 0,00 грн; комісія за РО 0,00 грн; плата за пропуск платежів - 2 251,62 грн. Стягнути з [PERSON] [INFO], Ідентифікаційний номер: [NUMBER] адреса реєстрації: 67663,Одеська обл.. Біляївський район, с. Усатове, вул., Комсомольська 14-А, на користь Держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. Позивач до суду не зявився, але написав заяву в якій просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідачка до суду не зявилася, але написала заяву в якій позов визнає і просить суд справу розглянути у її відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВІЕЙБІ [PERSON]», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015№ 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та признач уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «[PERSON] призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків від запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаментом врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. 28 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено Кредитний договір ВLaЖГА 00031041. Згідно спеціальної частини договору [PERSON] надав Позичальнику кредит : споживчі цілі в розмірі 8 500 гривень, термін повернені кредиту 28 квітня 2014 року. За користування кредитними коштами встановлена процентна ставка 15 (п'ятнадцять) відсотків річних , та комісія за управління кредитом від суми кредиту - 1,75 (одна ціла сімдесят п'ять сотих відсотка). В статті 1054 Цивільного кодексу України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за Договором в повному обсязі, а Відповідач від виконання зобов'язань ухиляється. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, які передбачені п. 2.4 Кредитного договору. Згідно пункту 4.2. Договору, за неналежне виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3 цього Договору Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 25 (двадцяти п'яти) відсотків від суми неналежно виконаного грошового зобов'язання. Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 28 серпня 2015 року становить 6\~118,92 гривень, з них: прострочена до повернення сума Кредиту 3867.30 грн; прострочені проценти за користування Кредитом 0,00 грн; комісія за РО 0,00 грн; плата за пропуск платежів - 2 251,62 грн. Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання виникають договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог статті 525 Цивільного кодексу країни, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання зобов'язання. Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тому суд вважає, що позов законний, обґрунтований підтверджується матеріалами справи і у суда нема підстав, для відмови в позові.

Outcome: approved