Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.11.2014 р. було визнано незаконним його звільнення та поновлено на посаді заступника генерального директора комунального підприємства «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» з організації торгівлі. Дане рішення було підтверджено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.03.2015 р. Позивач стверджує, що 13 березня 2015 р. його було поновлено фактично на посаді, однак у період з 27.05.2014 р. по 12.03.2015 р. він знаходився у вимушеному прогулі, оскільки був незаконно звільнений. Вказує, що він звертався до відповідача з письмовою заявою з приводу компенсування невиплаченої заробітної плати у розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак йому було відмовлено, що і стало підставою для звернення до суду. Остаточно просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 97\~369грн. 56коп. [PERSON], представник позивача, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. [PERSON], представник відповідача, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки вказує, що позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду з даним позовом, відповідно до ст. 233 КзПУ. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 97\~369грн. 56коп. підлягають задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду стало наступне. Судом встановлено, що\~Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.11.2014 року було визнано незаконним звільнення [PERSON] та поновлено на посаді заступника генерального директора комунального підприємства «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» з організації торгівлі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.03.2015 р. рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 листопада 2014 року було залишено в силі /а.с.5-10/. Відповідно до наказу КП «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» №95-П від 13.03.2015 року [PERSON] було поновлено на посаді заступника генерального директора з організації торгівлі /а.с.11/. [PERSON] звернувся до КП «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок» із письмовою заявою про виплату заробітної плати у розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Однак, відповідач важає, що підстав для виплат [PERSON] заробітної плати за час вимушеного прогулу відсутні, про що викладено у листі-відповіді №285 від 20.03.2015 року /а.с.12/. \~Суд не може погодидись\~\~з доводами\~\~представника відповідача, який посилається на\~ст.233 КЗпП України\~\~на строк звернення до суду, оскільки позивач 20.03.2015 року дізнався про порушення його права, а саме щодо відмови відповідача щодо виплат заробітної плати за час вимушеного прогулу, а позовна заява подана до суду 08.05.2015 року. Згідно із ст.235 та 236 КЗпП України при\~\~відновленні на роботу з провини власника\~\~або уповноваженого\~\~ним органа працівникові виплачується\~\~середній\~\~заробіток\~\~за весь час вимушеного прогулу. До матеріалів справи долучено надані відповідачем докази, а саме довідку №601 від 02.06.2015 року про середню заробітну плату [PERSON], який працював у КП МТК «калинівський ринок», за період з 28.05.2014 року по 12.03.2015 року та розраховано, що загальна сума компенсації становить 97\~369грн. 56коп. /а.с.29/. Тому, за правилами\~статті 236 КЗпП України\~та відповідно рекомендацій ВСУ викладених у\~постановах Пленуму ВСУ від 24.12.99р. № 13\~„Про практику застосування судами законодавства про оплату праці та від 06.11.92р. № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. \~Отже, оскільки при винесенні рішення про поновлення позивача на посаді не було вирішено питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, рішення суду про поновлення позивача на посаді набрало законної сили та виконано, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 97\~369грн. 56коп. На підставі\~ст.80 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі\~973грн. 69коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved