Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даною позовною заявою та просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/2 частину житлового будину з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]), що належав померлому [PERSON]; визнати за, [PERSON], в порядку спадкування право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2179 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], що належала померлому [PERSON]. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначив, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема: земельна ділянка, площею 0,2179 га, кадастровий номер [NUMBER], та житловий будинок, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Згідно заповіту, [PERSON] заповів в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] все належне йомумайно. Маючи намір прийняти спадщину [PERSON] звернувся з відповідною заявою державного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори. За результатами розгляду заяви державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за № 135/2013 та видано свідоцтво про право па спадщину частину спадкового майна. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку позивачу було відмовлено, оскільки відсутні оригінали документів, які підтверджують право власності [PERSON] на таке нерухоме майно. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вказав що позивачем не доведено та не обґрунтовано, яке право було порушено відповідачем, просить повністю відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON]. Вислухавши представників позивача та відвідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі у вигляді земельної ділянки, площею 0,2179 га, кадастровий номер [NUMBER], та житловий будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до листа № 2279/02/14 від 01.11.2017 року, державного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які підтверджують право власності [PERSON] на таке нерухоме майно. Спадкоємцями померлого були - його діти: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи № 135/2013 після померлого [INFO] року [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], спадщину після якого прийняла його донька [PERSON]. Відповідно до статті 1220 Цивільного кодексу України вбачається, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України вбачається, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,2179 га, кадастровий номер [NUMBER], належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що підтверджується копією державного акту. Листом відділу в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, на адвокатський запит, було надано завірену копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності па земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Крім того, [PERSON] на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Факт належності [PERSON] на праві власності житлового будинку, підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 29 січня 1997 року, архівною довідкою КП КОР «Західне БТІ» № 982 від 9 листопада 2017 року. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням с перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦПК України в разі відсутності документів па право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Відповідно до пункту 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновленні в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. З врахуванням вищевикладених обставин справи, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх взаємний зв'язок в сукупності приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач обрав правильний спосіб захисту своїх прав та саме [PERSON] є належним відповідачем в цьому випадку. Тому,

Outcome: approved