Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, покликаючись на те, що відповідач, який являється його батьком, в 2014 році покинув його та його матір, почав проживати окремо та відмовляється у добровільному порядку надавати йому матеріальну допомогу, хоча він навчається у Національного університету «Львівська політехніка» та не отримує стипендії. Просить стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер - [NUMBER]) на його користь аліменти, починаючи з 09 липня 2017 року дня звернення до суду - до закінчення навчання у вищому навчальному закладі, але не довше ніж до 23 років, у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач подав письмове заперечення проти позову, в якому покликається на відсутність можливості, як батька, надавати матеріальну допомогу синові у звязку з нещодавно перенесеним інсультом та зупинкою роботи приватного підприємства, власником та директором якого він був. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у ньому, просили позовні вимоги задоволити. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили та просили у позові відмовити у повному розмірі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі матеріали у їх сукупності, перевіривши їх доказами, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-СГ №085119 батьком позивача [PERSON] зареєстрований відповідач [PERSON]. Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 29 грудня 2017 року. Позивач [PERSON] навчається в Національному університеті «Львівська Політехніка» на ІІІ курсі денної форми навчання та стипендію не отримує. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років за умови, що мають можливість надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 ст. 199 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідачем не надано суду доказів про відсутність можливості надавати матеріальну допомогу синові, який продовжує навчання. Наведені відповідачем та його представником доводи про те, що у 2012 році відповідачем подавалась податкова декларація без зазначення доходів і медична довідка про його перебування у лікарні з 10.07.2017 року по 20.07.2017 року не можуть слугувати доказами відсутності матеріальної можливості у відповідача з 2016 року надавати матеріальну допомогу синові. Разом з тим суд звертає увагу, що відповідачем визнавались факти сплати ним аліментів на утримання молодшого сина [PERSON], оренда ним квартири для проживання за наявності власного житла, укладання оплатного договору з адвокатом. Представлені відповідачем медичні документи не дають підстав зробити висновок, що він є непрацездатною особою. Таким чином, на переконання суду, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу, який є повнолітнім. однак продовжує навчання у вищому навчальному закладі. Судом також встановлено, що позивач звернувся до суду з заявою про стягнення аліментів в порядку наказного провадження 09.07.2017р. і згідно судового наказу Франківського районного суду м. Львова від 25.07.2017 року вирішено стягувати з [PERSON] на утримання повнолітньої дитини [PERSON], який продовжує навчання аліменти в розмірі ? від заробітку (доходу) [PERSON] 13.10.2017 року Ухвалою Франківського районного суду м. Львова вищевказаний судовий наказ скасовано з підстав необхідності розгляду даного питання в порядку позовного провадження. З урахуванням наведеного та вимог закону аліменти слід стягувати з дня фактичного звернення позивача до суду тобто 09 липня 2017 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення дитиною 23-х річного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за ? заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved