Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 червня 2013 року померла його мати [PERSON], яка за життя мала право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0796 гектарів, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Затишна (Воровського), 37 а. Заповіту [PERSON] не складала, єдиний спадкоємець першої черги за законом, який прийняв спадщину, є позивач її син - [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом за № 260 від 27.03.2017 року позивач отримав право власності тільки на земельну ділянку, яка належала матері, у видачі свідоцтва на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами постановою нотаріуса від 26.03.2017 року йому відмовлено у зв'язку із тим, що ним не надані правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності. Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» від 29.02.2016 року № 222, житловий будинок розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Затишна (Воровського), 37 а, зареєстровано в цілому за [PERSON], 1/2 частка на підставі свідоцтва про право власності від 20.10.1986 року, 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.10.1986 року. Загальна площа житлового будинку А-1 складає 68,0 кв.м., житлова площа - 50,1 кв.м. Збільшення житлової площі на 10,0 кв.м відбулося за рахунок демонтажу грубок та печі, та згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 року № 127 із змінами та доповненнями на 2013 рік не відноситься до категорії самовільного, рішення виконкому не вимагається. Таким чином за життя його матері належав житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Затишна (Воровського), 37 а, який складається із: А-1 житловий будинок, Б-1 літня кухня, Д-1 сарай, Г-1 навіс, В-1 вбиральня, №1 водоколонка, №2-4 огорожа. Просить визнати за ним право власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Затишна (Воровського), 37 а, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 03 червня 2013 року. Позивач в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити . Представник відповідача - Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Проти позову не заперечують. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб згідно зі ст.1 ЦПК України, встановив наступне. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Смерть спадкодавця [PERSON], яка настала 03.06.2013 року, підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №520328, виданим 06.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Копією свідоцтва про народження [PERSON], 11.05.1953 року, серії ЩЗ №096990 від 03.06.1953 року, актовий запис №666, підтверджується факт походження позивача відповідно від матері [PERSON], яка є спадкодавцем. Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» №222 від 29.02.2016 року, житловий будинок розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Затишна (Воровського), 37 а, зареєстровано в цілому за [PERSON], 1/2 частка на підставі свідоцтва про право власності від 20.10.1986 року, 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.10.1986 року. Загальна площа житлового будинку А-1 складає 68,0 кв.м., житлова площа - 50,1 кв.м. Збільшення житлової площі на 10,0 кв.м відбулося за рахунок демонтажу грубок та печі, та згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 року № 127 із змінами та доповненнями на 2013 рік не відноситься до категорії самовільного, рішення виконкому не вимагається. Постановою державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 06.03.2017 року позивачеві [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Затишна (Воровського), 37 а, в зв'язку з тим, що не надано правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності померлої на вказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами. На запит суду була отримана копія спадкової справи №236/2013 до майна померлої 03.06.2013 року [PERSON], з якої вбачається, що 07.11.2013 року до нотаріальної контори звертався [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 16 ЦК України передбачено, що однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У\~ст.1218 ЦК України\~зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування мають спадкоємці за законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON], який є спадкоємцем за законом, своєчасно у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини відповідно до положень ч.1\~ст.1269 ЦК України, про що свідчать матеріали справи. Враховуючи вищевикладене, зясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]П . є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved