Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду, що пов`язана з реальними збитками на проведення відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай Сантафе», реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 25667,00 грн.; також просить стягнути моральну шкоду, пов`язану з психотравмуючою подією в результаті ДТП в розмірі 13824,00 грн. Крім того просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме: судовий збір 1409,60 грн., оплата послуг експерта авто товарознавця 2500,00грн., оплата послуг спеціаліста психолога 1500,00 грн., витрати на правничу допомогу всього 14000,00грн. Позов мотивований тим, що 09.06.2017 року сталася дорожньо - транспортна пригода, за участю автомобілів «Хюндай Сантафе», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є позивач та «Мерседес Бенц 308 Д», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є відповідач, у зв`язку із чим автомобіль позивача отримав пошкодження. Пригода відбулася з вини відповідача. Для відновлення автомобіля позивач самостійно закупив запасні частини для свого автомобіля та звернувся до ФОП « [PERSON] » для виконання робіт по проведенню відновлювального ремонту. Загальна сума витрат становить 80800,00 грн., яка складається з 30800,00 грн. вартість виконаних робіт; 50000,00 грн. вартість запасних частин. Враховуючи, що суми страхового відшкодування, для покриття реальних витрат на проведення відновлювального ремонту недостатньо, сума збитку становить 25667,00 грн. Крім того, в позові зазначено про заподіяння моральної шкоди, оскільки позивач був позбавлений можливості користуватись автомобілем для ведення бізнесу, що створило значні незручності, змінило звичайний спосіб життя. Зазначено, що сума моральної шкоди становить 13824, 00 грн. У відзиві від 12.08.2018 року відповідач не визнає позов, просить відмовити в його задоволенні. Зазначає, про невірні відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо назви перехрестя. Вказує на оцінку пошкоджень страховою компанією, з якою погодився позивач. Представник позивача, який приймав участь в судому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає позов необґрунтованим, просив відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлявся, причини неявки невідомі. В письмових поясненнях просив справу розглядати у його відсутності, зазначив, що позивач погодився із розміром страхового відшкодування в сумі 55133,00 грн., яке було йому перераховане. Розрахунок страхового відшкодування відбувся із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13.02.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження. 20.08.2018 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено новий склад суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.09.2019 року задоволено заяву про відвід судді. 05.09.2019 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено новий склад суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.10.2019 року позов залишено без розгляду. 24.12.2019 року постановою Херсонського апеляційного суду ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29.10.19 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2020 року задоволено заяву про відвід судді. 06.03.2020 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено новий склад суду. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11.03.2020 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. 23.07.2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Постановою апеляційного суду Херсонської області від 03.11.2017 року скасовано постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 08.09.2017 року, визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Встановлено, що [PERSON] 09.06.2017 року, керуючи транспортним засобом «Мерседес Бенц 308 Д», реєстраційний номер [NUMBER] на перехресті доріг вул. Миру та вул. Центральній в с. Круглоозерка Голопристанського району Херсонської області, не врахував дорожню обстановку, не надав переваги у русі транспортному засобу автомобіля «Хюндай Сантафе», реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив п.п. 2.3 «б», 16.12 «Правил дорожнього руху». В результаті зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1356824, який діяв на час ДТП, вбачається що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». У заяві на виплату страхового відшкодування від 06.11.2017 року, яка подана [PERSON] зазначено, що кінцева сума відшкодування становить з вирахуванням 62% фізичного зносу 55133,00 грн. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (стаття 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості витраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Зігдно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу. Рішенням Херсонської обласної ради від 14.12.2018 року № 1143 визнано таким, що втратило чинність рішення ХVІІ сесії Херсонської обласної ради VІ скликання від 17 серпня 2012 року № 553 «Про першочергові заходи щодо виконання в Херсонській області Закону України «Про засади державної мовної політики», де визначався статус регіональної мови. Як на доказ розміру матеріальної шкоди, завданої унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач посилається на висновок експертного автотоварознавчого дослідження №Д15/06/17 від 19.06.2017 року, складеного судовим експертом Чивчиш О.П. Дане дослідження складено російською мовою, переклад не долучено на державну мову. Суд не може виконувати обов`язки перекладача. За таких обставин наведений доказ є недопустимим, оскільки його подано без дотримання вимог закону щодо документів, складених не на державній мові, тобто не надано переклад. У зв`язку із чим суд не бере до уваги даний документ. Таким чином належних та допустимих доказів на підтвердження суми матеріального збитку, суми відновлювального ремонту у зв`язку із наявністю пошкоджень транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачем суду не надано. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; виносками експертів; показаннями свідків. На підтвердження наявності моральної шкоди та її грошового еквіваленту позивачем надано соціальне психологічне дослідження № 01-12-2017, проведене психологом [PERSON] . Суд не бере до уваги наведений доказ, оскільки він є недопустимим виходячи з наступного. Доказів наявності у психолога [PERSON] кваліфікації судового експерта, який може проводити психологічні експертизи, суду не надано. Надано витяг про реєстрацію ФОП [PERSON] та зазначено вид діяльності у сфері охорони здоров`я; надання послуг перукарням та салонам краси, інших індивідуальних послуг. Належним та допустимим доказом при визначенні матеріального еквіваленту матеріальної шкоди є висновок експерта, оскільки для вирішення такого питання необхідні інші знання, окрім галузі права, який повинен відповідати вимогам ст. 102 ЦПК України. Клопотання про призначення судової експертизи для визначення наявності та розміру моральної шкоди не заявлялось. Згідно із ч. 12 ст. 33 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим кодексом. Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. За таких обставин суд погоджується із заявою представника позивача про подання відзиву відповідача від 20.02.2020 року з порушенням норм процесуального кодексу, оскільки в ухвалі судді від 13.02.2018 року встановлено строк подання відзиву не пізніше дати підготовчого засідання 27.06.2018 року. На підставі наведеного встановлено, що у зв`язку із ненаданням належних та допустимих доказів, позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, тому задоволенню не підлягають. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позову, розподіл судових витрат не вирішується.

Outcome: dismissed