Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 77086, 77 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1597427 грн. 55 коп. у рахунок погашення заборгованості, що виникла внаслідок порушення третьою особою [PERSON] зобовязань за кредитним договором №123/08-ІК/003 від 11.04.2008 року. Вмотивував свої вимоги тим, що за цим Договором АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого він є, надав указаній третій особі кредитних коштів у розмірі 35200 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних строком до 10 квітня 2018 року, а той зобовязався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти на умовах, визначених у Договорі. Також у цей же день між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за яким остання поручилась перед ним за виконання вказаною третьою особою взятих на себе кредитних зобовязань, яких останній не виконав, у результаті чого станом на 08.05.2015 року утворилась заборгованість у вказаній вище сумі, яка й підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на його користь, а також понесені судові витрати в сумі 3654 грн. Представник Банку в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, позаяк у зазначених договорах було встановлено їхню дію до повного виконання третьою особою взятих на себе кредитних зобовязань, а саме до 10 квітня 2018 року. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували за тих підстав, що вважають укладений з відповідачем договір поруки припиненим, позаяк Банк в 2011 році вже звертався з позовом до суду до третьої особи про стягнення заборгованості у повному обсязі, який судом в 2011 році задоволено, а відтак Банк був зобовязаним звернутись до відповідача як до поручителя з вимогою про сплату нею кредитної заборгованості протягом шести місяців після звернення до суду з позовом до третьої особи. Третя особа в судовому засіданні вважав, що позов не підлягає задоволенню за зазначених відповідачем та її представником підстав. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 11 квітня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач (далі Банк) та третьою особою [PERSON] було укладено договір кредиту №123/08-ІК/003 (далі Кредитний договір), за яким [PERSON] було надано кредитних коштів у розмірі 35200 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних строком до 10 квітня 2018 року, а той зобовязався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти на умовах, визначених у Кредитному договорі (а.с.9, 10). Разом з тим, 11 квітня 2008 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №123/08-ПР/002 (далі Договір поруки), за яким остання поручилась перед Банком за виконання третьою особою [PERSON] взятих на себе кредитних зобовязань (а.с.11, 12). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобовязання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Проте третя особа [PERSON] у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору своїх зобовязань належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 08.05.2015 року утворилась заборгованість в загальній сумі 77086, 77 доларів США, що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.15-19). У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності до ч. ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У своїх поясненнях у судовому засіданні та письмових поясненнях представник відповідача посилається, зокрема, на те, що у п. 1.1.1 Кредитного договору зазначено, що такий діє до 10 квітня 2018 року, що відповідає п. 2.1.1 Договору поруки, а відтак порука припиняється саме після повного виконання Кредитного договору. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). У п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» із змінами, які існують на цей час, зазначено, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у повному обсязі або із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Як убачається з матеріалів справи, Банк скористався правом на повернення кредиту достроково, предявивши у 2011 році позов до третьої особи [PERSON] про стягнення з нього заборгованості у повному обсязі за цим же Кредитним договором, який було задоволено рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.04.2011 року (а.с.31). Таким чином, суд уважає, що у Банка виникло право на пред'явлення вимоги до відповідача як до поручителя за Договором поруки протягом шести місяців від дня звернення в 2011 році з позовом до третьої особи [PERSON] до суду про стягнення з нього заборгованості за Кредитним договором, проте таку вимогу Банк пред'явив, лише звернувшись до відповідача з цим позовом 19 травня 2015 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 559 ЦК України (а.с.1). За цих підстав суд не бере до уваги доводи, викладені представником позивача в судовому засіданні та в її письмових поясненнях. Отже, у звязку з вищевикладеним, суд доходить висновку про припинення поруки поручителя відповідача за цим позовом, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню вимоги Банку до неї про стягнення заборгованості за Кредитним договором, а відтак позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed