Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому зазначив, що він з 12 серпня 2000 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.03.2018 року було розірвано. Від шлюбу є дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , на утримання якої на підставі судового наказу від 06.04.2018 року з відповідача щомісяця стягують на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02 квітня 2018 року і до повноліття дитини. Позивач працює, однак заробітна плата, яку він отримує у повному обсязі не забезпечує всі наявні у нього потреби, зокрема додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами. Так, загальний розмір понесених додаткових витрат на дитину складає 24548 грн. 42 коп., а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь половину понесених таких витрат, тобто суму у розмірі 12274 грн. 21 коп. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3200 грн., а саме половину понесених витрат на навчання дитини, яка навчається у Державному вищому навчальному закладі «Криворізький національний університет». Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач та її представник у судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги визнали частково, згідно наданого відзиву на позов. Отже, згідно наданого відповідачем відзиву на позов, остання просить суд задовольнити позов частково, а саме стягнути з неї на користь позивача додаткові витрати на утримання дочки у розмірі 1767 грн. 50 коп., а в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Зазначила, що на підставі наданих до позову письмових доказів вона вважає доведеними понесені позивачем додаткові витрати на лікування дочки в загальному розмірі 3535 грн., які підтверджуються наступними квитанціями: від 22.06.2018 року на суму 200 грн., від 21.10.2019 року на суму 320 грн., від 24.10.2019 року на суму 490 грн., від 30.10.2019 року на суму 470 грн., від 31.10.2019 року на суму 60 грн. та чеком №15211 від 27.10.2018 року на суму 1955 грн. Інші долучені до матеріалів справи квитанції та чеки вважає неналежними доказами, такими, що не підтверджують понесення додаткових витрат саме на утримання її дочки та не ідентифікують надання необхідних послуг. Стосовно понесених позивачем витрат на навчання, позивач зазначила, що Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області розглядається цивільна справа №214/8546/19 за позовом про стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Окрім того, позивач у судовому засіданні також зазначила, що по вказаній цивільній справі вже ухвалено рішення про стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, позивач та відповідач з 12 серпня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.03.2018 року було розірвано (а.с.8). Від шлюбу є дитина - дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.5), на утримання якої на підставі судового наказу від 06.04.2018 року з відповідача щомісяця стягують на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02 квітня 2018 року і до повноліття дитини (а.с.9). Отже, розглядаючи пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених додаткових витрат на утримання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення ст. 185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі №6-1489цс17. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, як убачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, додаткові витрати на неповнолітню (на час пред`явлення позову до суду) [PERSON] викликані її хворобами (а.с.13-24). Разом з тим, відповідачем також визнаються понесені позивачем додаткові витрати на лікування дочки в загальному розмірі 3535 грн., які підтверджуються наступними квитанціями: від 22.06.2018 року на суму 200 грн., від 21.10.2019 року на суму 320 грн., від 24.10.2019 року на суму 490 грн., від 30.10.2019 року на суму 470 грн., від 31.10.2019 року на суму 60 грн. та чеком №15211 від 27.10.2018 року на суму 1955 грн., а відтак відповідно до положень ст. 82 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню (а.с.13,14). Між тим, суд погоджується з доводами відповідача та не приймає до уваги надані позивачем чеки від 30.10.2019 року на суму 2549 грн. 42 коп. та на суму 204 грн. (а.с.13), оскільки матеріали справи не містять доказів, що придбані за ними ліки призначались саме [PERSON] , та не приймає до уваги надані квитанції від 22.09.2018 року на суму 7100 грн. та від 25.03.2019 року на суму 4700 грн. (а.с.14), оскільки згідно відомостей, що в них містяться, витрати за [PERSON] понесла [PERSON] , а не позивач, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування таких витрат саме позивачу. Однак, суд також зазначає, що не погоджується з доводами відповідача та приймає до уваги надані позивачем квитанції від 05.10.2019 року на суму 6200 грн. та без дати на суму 300 грн. (а.с.13), оскільки такі підтверджують понесені позивачем додаткові витрати на здійснення обстеження стану здоров`я дочки сторін у справі. Таким чином, на думку суду доведеною понесеною позивачем сумою додаткових витрат на [PERSON] є сума в загальному розмірі 9995 грн., а відтак враховуючи положення Сімейного кодексу України, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків та зобов`язання відповідно до закону брати участь у додаткових витратах обох з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача половину понесеної суми додаткових витрат, а саме у розмірі 4997 грн. 50 коп. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача половини понесених витрат на навчання дитини, суд зазначає, що такі вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Такі висновки щодо застосування ст. 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду від 29.01.2018 року у справі №622/373/16-ц. Разом з тим, у судовому засіданні було встановлено факт, що Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області розглядалась цивільна справа №214/8546/19 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] , яка [INFO] досягла повноліття та продовжує навчання у Державному вищому навчальному закладі «Криворізький національний університет». Так, суд зазначає, що по вказаній справі, під головуванням судді Попова В.В. було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] , починаючи з 20 листопада 2019 року і до закінчення нею навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23-х років. Зазначений факт є відомий сторонам та ними не заперечується. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у сумі 312 грн. 86 коп.

Outcome: partial