Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. На обґрунтування позову посилається на те, що 24 жовтня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2006400060 за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 15024 гривні 00 копійок. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло права вимоги за вищевказаним кредитним договором на підставі договору факторингу № 22/12/2014 від 22 грудня 2014 року, що був укладений з ПАТ «ОТП Банк». Відповідно до умов договору факторингу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №2006400060, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Оскільки відповідач не виконала своєчасно умови кредитного договору, то станом на 21 листопада 2016 року виникла заборгованість у розмірі 21299 гривень 75 копійок, яка складається з залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15024 гривні 00 копійок, залишку заборгованості за відсотками в розмірі 01 гривня 76 копійок, комісії в розмірі 6273 гривні 99 копійок, у зв'язку з чим ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував (а.с.4, 36-37). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином (а.с.34, 35). Згідно письмової заяви, позовні вимоги визнала в повному обсязі, розгляд справи прохала проводити у її відсутність. Додатково повідомила, що кредитний договір укладала під прізвищем «[PERSON]», але в літку 2016 року вийшла заміж та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.39,40). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України та вимог ст. 634 ЦК України, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Судом встановлено, що 24 жовтня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON], яка у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.39-40) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2006400060 (а.с.5-7), відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на споживчі цілі на суму 12 000 гривень, на придбання послуг у продавця 1 - в сумі 3024 гривень 00 копійок, а всього на суму 15024 гривень строком на 36 місяців по 24 жовтня 2016 року зі сплатою 0,01 % річних. Також судом встановлено, що на підставі договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло права вимоги за вищевказаним кредитним договором, що був укладений з ПАТ «ОТП Банк» (а.с.13-17). Відповідно до умов договору факторингу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло права грошової вимоги за договором споживчого кредиту № 2006400060 від 24 жовтня 2013 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» (а.с.13-17). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 21 листопада 2016 року за розрахунком позивача (а.с.6) виникла заборгованість у розмірі 21299 гривень 75 копійок, яка складається з залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15024 гривень 00 копійок та з залишку заборгованості за відсотками в розмірі 01 гривня 76 копійки, з комісії в розмірі 6273 гривні 99 копійок. Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на те, що відповідач не виконала зобов`язання за договором споживчого кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 21299 гривень 75 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з Відповідача на користь Позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 1 378 гривень 00 копійок, сплачений при звернені з позовом до суду. На підставі ст.ст. 514, 525, 526, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved