Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 01 травня 2013 року о 18.00 год. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі а/м ВАЗ 2103 р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], та гр. [PERSON] через порушення відповідачем Правил дорожнього руху України, який, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та не контролюючи власні дії, переходив проїзну частину в неустановленому місті та раптово вийшов на смугу руху автомобіля ВАЗ 2103 р/н [NUMBER] із-за іншого транспортного засобу, який стояв ліворуч від нього та обмежував водію [PERSON] огляд, що й стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. Як зазначається позивачем при зверненні до суду протиправність дій відповідача встановлена постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2013 р.; в результаті пригод був пошкоджений транспортний засіб - а/м ВАЗ 2103 р/н [NUMBER]: сума матеріальних збитків становить 5 624,96 грн., вартість дослідження була оплачена в розмірі 450,00 грн. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 5 624,96 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 450,00 грн., які були оплачені за проведення автотоварознавчого дослідження, про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн.; підставу позову становлять приписи ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України. У судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений, не з'явився, причини неявки не повідомив, не надали заяви про розгляд справи у його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахував заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом 03 липня 2013 р. близько 18.00 год. у м. Дніпропетровську по вул. Леніна в районі електроопори №156 пішохід [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та не контролюючи власні дії, переходив проїзну частину в неустановленому місті та раптово вийшов на смугу руху автомобіля ВАЗ 2103 р/н [NUMBER] із-за іншого транспортного засобу, який стояв ліворуч від нього та обмежував водію [PERSON] огляд, чим піддав своє життя та здоров'я небезпеці. В результаті пригоди пошкоджений транспортний засіб позивача; постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2013 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; за ч. 4 ст. 64 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, оскільки на виконання зазначених вище правових норм вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є доведеною (постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2012 р.), відповідач не скористався правом надання заперечень проти позову та правом брати участь у судових засіданнях, то суд, розв'язуючи питання лише щодо розміру відшкодування виходить з такого. Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із висновком дослідження авто товарознавця по визначенню матеріального збитку від 20.08.2013 р. вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ВАЗ 2103 р/н [NUMBER], пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, становить 5 624,96 грн. Отже, оскільки вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є доведеною, то суд, розв'язуючи питання лише щодо розміру відшкодування виходить з того, що (ст. 1187 ЦК) джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виконуючи обов'язок доказування позивач довід факт спричинення такої шкоди, негативні її наслідки, причинний зв'язок протиправними діями та наслідками пригоди, а також необхідність понесення збитків, пов'язаних із відновленням пошкодженого транспортного засобу, зокрема, втрат, яких особа повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), тому, для суду в части визначення розміру матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, вбачаються підстави для задоволення позову та ухвалення про присудження до стягнення з відповідача на користь позивача - на відшкодування матеріальної шкоди 6 074,96 грн., з яких 5 624,96 грн. вартість матеріального збитку та 450,00 грн. вартість автотоварознавчого дослідження. З приводу вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, то, розв'язуючи її, суд виходить з наявності передбачених ЦК України підстав для відшкодування моральної шкоди у справі, яка розглядалася (ст.ст. 16, 23 ЦК України), та погоджується із тим, що позивач зазнав душевних страждань у зв'язку із пошкодженням його майна, через що присуджує особі, яку визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, відшкодувати спричинену потерпілому моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. . Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved