overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вугілля, та зазначив, що він знаходиться у трудових відношеннях з підприємством відповідачем, та є вуглеотримувачем. Однак відповідач вчасно не вивозить вугілля, посилаючись на відсутність побутового вугілля на підприємстві, у зв'язку із чим утворилася заборгованість по побутовому вугіллю за період: за ІІ півріччя 2010 року, за І та ІІ півріччя 2011 року, всього 8850 кг. Позивач просить поновити строк звернення до суду із заявою, та стягнути заборгованість по побутовому вугіллю в кількості 8850 кг. Позивач [PERSON] у судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. На позовних вимогах наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] знаходиться у трудових відношеннях з підприємством відповідачем, що підтверджується довідкою адміністрації ВП ш. Міусинська, та є вуглеотримувачем Відповідно до довідки № 67, дійсно створилась заборгованість по отриманню побутового вугілля за період ІІ півріччя 2010 року - 2950 кг, за І півріччя 2011 року - 2950 грн., за ІІ півріччя 2011 року - 2950 кг, всього 8850 кг. Останній раз вугілля вивозилось за ІІ півріччя 2012 року 26.12.2012 року. Згідно ст.43 Гірничого Закону України відповідач зобов'язаний забезпечувати побутовим вугіллям у кількості, передбаченого законодавством. Довідка квартального комітету № 14 від 12.11.2013 року Краснолуцької міської ради Луганської області свідчить про те, що позивач проживає у житловому будинку за адресою: м. Красний Луч, вул. Тельмана, 23, один. Тому, суд, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по побутовому вугіллю відповідно до довідки у кількості 8850 кг, тому що відповідач порушив умови колективного договору між адміністрацією ВП ш. Міусинська та трудовим колективом. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 18395,83 грн. заборгованості, в якому зазначив, що 29.09.2005 року між ним та відповідачем укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач умов договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.11.2013 року утворилася заборгованість в сумі 18395,83грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач заперечив щодо задоволення позову. Пояснив, що заборгованість по кредитному договору погасив у повному обсязі в 2006р. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 29.09.2005 року, на підставі заяви відповідача, позивач надав йому строковий кредит на картку в розмірі 4500,00 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на свою користь у зв'язку з навчанням до досягнення 23 років у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу). Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Батьки позивача перебували у шлюбі з 1994 р. по 2000 р. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO] Він проживає з матір*ю і знаходиться на її утриманні. До досягнення повноліття позивачем, відповідач сплачував на його утримання аліменти, але коли йому виповнилось 18 років він перестав надавати матеріальну допомогу. З 01.09.2012 р. син навчається у ПТУ №50 в м.Карлівка на неповному державному утриманні. Він не має змоги матеріально себе забезпечувати, тому змушений звертатися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні повністю підтримав свої позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та згодний сплачувати аліменти у розмірі ? частки від його заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що його батьком є відповідач по справі - [PERSON] (а.с.2). З довідки № 6657 ( а.с.9), вбачається, що позивач навчається у ПТУ №50 в м.Карлівка, період навчання з 01.09.2012 р. по 30.06.2015 р. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач по справі добровільно матеріальної допомоги своєму синові, який навчається, не надає. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Тож, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вимоги ст. 182 СК України, суд вважає за можливе задовольнити позов та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 часткі від заробітку( доходу) відповідача на утримання сина до закінчення ним навчання але не пізніше як до досягнення 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики, зазначивши, що 16.01.2012 року між ним та відповідачкою був укладений договір позики на суму 10000 грн. та 1000 доларів США строком на шість місяців, тобто з датою повернення не пізніше 16.06.2012 року. Проте відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконала, у встановлені строки позику не повернула. Тому просить стягнути з неї на свою користь борг у розмірі 10000 грн. та 1000 доларів США в еквіваленті національною валюти (в гривнях) за офіційним курсом НБУ станом на дату ухвалення рішення. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, надали заяву з проханням розглянути справу за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідачки на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.01.2012 року між сторонами був укладений договір позики на суму 10000 грн. та 1000 доларів США строком на шість місяців. На підтвердження укладеного договору позики та його умов позивачем відповідно до вимог ч.2 ст.1047 Цивільного Кодексу України надана суду розписка відповідачки від 16.01.2012 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти у такій самій сумі) в строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст.ст. 610 та 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання. Позивачем 11.06.2015 року на адресу відповідачки [PERSON] надсилався лист-вимога про повернення боргу, проте остання до теперішнього часу зобов'язання за договором позики не виконала, борг у добровільному порядку не повернула. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка порушила майнові права позивача, з неї підлягає стягненню заборгованість за договором позики в розмірі 10000 грн. та 1000 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на 14.08.2015р. (день ухвалення рішення) становить 21396,25 грн., а всього 31396,25 грн. Оскільки позивач на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «По судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 313,96 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт б/н від 30.12.2014 р. в сумі 44113 грн. 22 коп. та 1762 грн. 00 коп. понесених судових витрат. Позов мотивований невиконанням [PERSON] умов договору, що призвело до заборгованості, яку позивач просить з неї стягнути. 14 березня 2018 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, за клопотанням позивача, ухвалив проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. Сторони не подали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовом не подала. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами склалися цивільні правовідносини, що виникають з кредитного договору. Відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію і приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 30.12.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 18268, 84 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 5,6,7-30). Сума заборгованості відповідачки по сплаті основного боргу, відсотків, комісії та штрафів підтверджується наданим позивачем розрахунком (а. с. 4), який відповідачкою не оспорюється. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка покладені на неї кредитним договором зобовязання не виконала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, що стало підставою для звернення позивача до суду. За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення позову. У відповідності до ст. ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією банку (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду\~з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором банківського обслуговування за № ВLаЖГА00066338 від 25 серпня 2011 року у розмірі 143632 грн. 82 коп., посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним \~чином, заперечень проти позову не надала. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~задоволенню. \~ Судом встановлено, що 25 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] був укладений договір банківського обслуговування за № ВLаЖГА00066338 від 25 серпня 2011, за яким кредитор надав позичальникові кредит у формі відкличної невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 30000 грн. 00 коп., зі сплатою 15 відсотків річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 25 серпня 2014 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Позивач виконав взяті на себе договірні зобовязання, однак позичальник не виконав належним чином зобовязання за кредитним договором, порушив умови кредитного договору, у звязку з чим, станом на 04 травня 2015 року, у нього виникла заборгованість у загальній сумі 143632 грн. 82 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 26616 грн. 69 коп.; прострочених відсотків за користування кредитом 13067 грн. 26 коп.; простроченої комісії 16275 грн. 00 коп.; пені 87673 грн. 87 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Вказані суми підлягають стягненню з відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1436 грн. 33 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором за № 020000000029008 від 11 листопада 2011 року у розмірі 3309 грн. 99 коп., та сплаченої суми судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11 листопада 2011 року між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] був укладений договір за № 020000000029008 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE за [NUMBER], зі строком дії терміном у два роки. 11 листопада 2011 року між сторонами укладено додаткову угоду за № 48 до договору за № 020000000029008 від 11 листопада 2011 року, за якою позивач надав відповідачеві кредит у сумі 4500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 28,0 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09 листопада 2012 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснила повернення частини кредиту, порушивши умови договору № 020000000029008 та додаткової угоди за № 48 від 11 листопада 2011 року, внаслідок чого, станом на 17 квітня 2014 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 3309 грн. 99 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 3066 грн. 40 коп.; заборгованості за відсотками - 243 грн. 59 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту на загальну суму 1 526,35 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, при цьому зазначив, що позов підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24.02.2008 року між ТОВ КБ «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №006-09317-240208, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 2860 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором, з кінцевим терміном погашення до 23.05.2009 року. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим станом на 20.02.2014 року сума заборгованості по кредитному договору, який укладено з відповідачем становить 1 526,35 грн., яка складається з: - заборгованість по кредиту - 1526,31 грн.; - заборгованість по відсоткам - 0,04 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі, тому суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору №006-09317-240208 від 24.02.2008 року на загальну суму 1526,35 грн. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 01.12.2009 р. в сумі 109390 грн. 05 коп. та 1762 грн. 00 коп. понесених судових витрат. Позов мотивований невиконанням [PERSON] умов договору, що призвело до заборгованості, яку позивач просить з нього стягнути. 21 лютого 2018 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, за клопотанням позивача, ухвалив проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. Сторони не подали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовом не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами склалися цивільні правовідносини, що виникають з кредитного договору. Відповідно до кредитного договору без номера від 01.12.2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 9,10,11-16). Сума заборгованості відповідача по сплаті основного боргу, відсотків та штрафів підтверджується наданим позивачем розрахунком (а. с. 5-8), який відповідачем не оспорюється. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач покладені на нього кредитним договором зобовязання не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, що стало підставою для звернення позивача до суду. За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення позову. У відповідності до ст. ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією банку (а.с. 1).

Outcome: approved