Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнював та в якому просить: - визнати за ним право власності на вантажний автомобіль КАМАЗ 5410, 1992 року випуску, № шасі/рами/ [NUMBER], № двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] та напівпричіп марки РІАСЕNZA S33R2T, 1991 року випуску, № шасі/рами/ [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]; - визнати свідоцтва про право на спадщину видані [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], який помер [INFO], щодо переходу права власності на вантажний автомобіль КАМАЗ 5410, 1992 року випуску, № шасі/рами/ [NUMBER], № двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] та напівпричіп марки РІАСЕNZA S33R2T, 1991 року випуску, № шасі/рами/ [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] в цій частині недійсними; - визнати договір купівлі-продажу між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] напівпричіпа марки РІАСЕNZA S33R2T, 1991 року випуску, № шасі/рами/ [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]- недійсним; - зобов'язати [PERSON] передати [PERSON] напівпричіп марки РІАСЕNZA S33R2T, 1991 року випуску, № шасі/рами/ [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Свій позов позивач мотивував тим, що 05.08.2009р. між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу належних йому на праві власності транспортних засобів: - вантажного автомобіля КАМАЗ 5410, 1992 року випуску, № шасі/рами/ [NUMBER], № двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]; - напівпричіпу марки РІАСЕNZA S33R2T, 1991 року випуску, № шасі/рами/ [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. За цим договором він сплатив [PERSON] кошти в сумі гривнями еквівалентно 20 000 доларів США, про що [PERSON] було складено розписку. Керування та розпорядження вказаними транспортними засобами, які він прийняв, він здійснював на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 07.07.2009р. терміном на 10 років. В майбутньому він і [PERSON] планували провести перереєстрацію транспортних засобів на його ім'я. [INFO] [PERSON] помер, та після його смерті відповідачі переоформили на себе спадщину, отримали свідоцтва про право на спадщину, в тому числі і на спірний автомобіль та напівпричіп, та 02.04.2011р. продали їх [PERSON]. Позивач вважає, що з 05.08.2009р. до нього перейшло право власності на вказані транспортні засоби, а відповідачі, не маючи на зазначене майно прав так як воно не входило до складу спадщини, незаконно, поза його волею провели його відчуження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, та пояснив, що він 05.08.2009р. сплатив [PERSON] 20 000 доларів США за придбаний автомобіль та напівпричіп по угоді купівлі-продажу. Нотаріально угоду не оформлювали так як це не було обов'язково. До цього в нього вже була довіреність на право керування та відчуження вказаного автомобіля терміном на 10 років. З реєстрації в органах МРЕВ [PERSON] транспортні засоби не знімав. Так як на дані авто були оформлені ліцензії на перевезення вантажів, а нові ліцензії отримати непросто, то він, щоб не переоформлювати ліцензії, користувався ліцензіями отриманими [PERSON]. Про смерть [PERSON] йому було відомо, він особисто був на його похоронах. Будь-яких вимог в 6-місячний строк з дня смерті [PERSON] до спадкоємців не пред'являв, так як не знав законодавства. Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що за життя їх чоловік та батько - [PERSON] був власником транспортних засобів та спільно з [PERSON] займався підприємницькою діяльністю з перевезення вантажів. Про продаж транспортних засобів позивачу та факт отримання коштів ні [PERSON] ні [PERSON] нічого не говорили, і вони про це нічого не знали. Після смерті [PERSON] позивач, який до того ж був на похоронах, не хотів з ними спілкуватись, в період з весни 2010р. по січень 2011 року уникав зустрічей, не відповідав на телефонні дзвінки та ховався. Оглянувши розписку позивачі підтвердили, що вона написана саме [PERSON] і цей факт вони не заперечують. Після прийняття спадщини, на початку 2011 року напівпричіп було продано гр.-ну [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути в його відсутність, позов не визнав вважає його безпідставним. Представник третьої особи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, до суду не з'явився, причини неявки не повідомив. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи у їх сукупності суд приходить до слідуючого. 07.07.2009р. [PERSON] нотаріально посвідчив довіреність якою уповноважив [PERSON] користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності спірними автомобілем та напівпричепом. 05.08.2009р. [PERSON] власноручно написав розписку про продаж автомобіля і напівпричепу [PERSON] та отримання 20 000 доларів. Факт написання розписки саме [PERSON] в судовому засіданні сторонами не оспорюється. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON], [PERSON], в шестимісячний строк після смерті [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини на різне майно в тому числі і на спірні транспортні засоби, після чого отримали свідоцтва про право на спадщину на спірні транспортні засоби. Відповідно до даних облікових карток приватних АМТ спірні автомобіль та причіп станом на час відкриття спадщини зареєстровані за [PERSON], тобто він на час смерті був зареєстрованим власником транспортного засобу. Відповідно до даних облікових карток приватних АМТ спірний причіп станом на 02.04.2011р. зареєстрований за [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] говорив про те, що однією з причин не оформлення договору купівлі-продажу транспортних засобів є не бажання оформлення нових ліцензій на перевозку вантажів, а бажання користуватись існуючою у [PERSON] ліцензією. Під час судового розгляду справи відповідачі подали заяву про відмову в задоволенні позову у зв'язку із закінченням строку давності, мотивуючи заяву тим, що позивач протягом 6 місяців від дня коли він дізнався про відкриття спадщини не пред'явив свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, а пізніше подали заяву про сплив (закінчення) строків, передбачених ст.1281 ЦК України з цим же самим мотивуванням. Згідно ст.12 ч.3 ЦК України, особа може відмовитись від свого майнового права, відмова від права власності на транспортні засоби здійснюється у порядку встановленому актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною четвертою вказаної норми передбачено, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно з п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України в письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує у двадцять та більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. У тексті договору повинні бути вказані його сторони, предмет і зміст угоди, інші істотні умови договору. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля та його державна реєстрація передбачена постановою КМ України № 1388 від 07.09.1998 р., якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до п. 4 зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно з п. 40 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Відповідно до п.8 зазначених Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком № 1 до цих Правил; договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Таким чином суд приходить до висновку, що державна реєстрація договору всупереч наведеним вимогам закону не здійснена. Посилання позивача на довіреність на продаж спірного автомобіля значення для вирішення справи не мають. За таких обставин, спірний договір не може бути визнаний дійсним, однак позивач і не просив визнавати його дійсним, а зразу просив визнати за ним право власності на транспортні засоби. Оскільки відсутні жодні належні та допустимі докази у підтвердження самого факту укладення такого договору, позовні вимоги про визнання права власності на транспортні засоби є безпідставними. Вирішуючи питання про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину суд приходить до наступного. За правилами ст.ст. 1216, 1218, ч.2 ст.1220, ч.3 ст.1223 ЦК України з моменту смерті особи до спадкоємців переходять права та обов'язки спадкодавця, які належали йому на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому зобов'язання правонаступників спадкодавця-боржника перед кредитором виникають з моменту його смерті. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Виходячи зі змісту ч.3 ст. 1281 ЦК України річний строк застосовується у тому випадку, коли кредитор не знав і не міг знати про відкриття спадщини. У цьому випадку обчислення строку, протягом якого кредитор має право пред'явити вимоги до спадкоємців, обчислюється не з дня відкриття спадщини, а з моменту настання строку вимоги. Із матеріалів справи видно, що 05.08.2009р. позивач та [PERSON] склали розписку та передали кошти. [INFO] [PERSON] помер та позивач був на його похоронах. Спадкоємцями стали відповідачі по справі, які в подальшому отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Ні протягом шести місяців ні протягом року вимог до спадкоємців позивач не пред'явив, а пред'явив позов лише 16.03.2011р., тобто пропустив строки, встановлені ст.ст.1218, ч.3 ст. 1281 ЦК України, тому в задоволенні даних позовних вимог необхідно відмовити. Вирішуючи питання щодо визнання договіру купівлі-продажу напівпричіпа між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - недійсним та зобов'язання [PERSON] передати [PERSON] напівпричіп суд приходить до того, що дані вимоги задоволенню не підлягають так як вони є похідними і залежать від задоволення чи незадоволення вимог що викладені вище. Крім того, ухвалою суду від 08.09.2011р. накладено арешт на вантажний автомобіль марки КАМАЗ 5410, 1992 року випуску, № шасі/рами/ [NUMBER], № двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] та напівпричіп марки РІАСЕNZA S33R2T, 1991 року випуску, № шасі/рами/ [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який необхідно скасувати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed