Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 17.10.2006р. між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № HEH2GK00001701, за умовами якого банк надав кредит позивачу у розмірі 29\~700 доларів США на придбання житла строком повернення до 16.10.2026р.. Свої зобовязання за даним кредитним договором відповідач виконував належним чином. Проте в 2009 році при оплаті чергового платежу на погашення кредиту позивача було повідомлено, що у нього виникла прострочена заборгованість. При зверненні до банку йому було повідомлено, що останній платіж в сумі 320 доларів США, всупереч його волі, було перераховано не на рахунок № 290940523677149, відкритий для погашення зазначеного кредитного договору, а на інші рахунки, відкриті на ім`я позивача за іншими кредитними договорами, яких він в дійсності не укладав з банком. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 22.03.2010р. ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязано зарахувати 324 доларів США на погашення заборгованості за кредитним договором № HEH2GK00001701 від 17.10.2006р.. На теперішній час відповідач почав знову створювати позивачу перешкоди у погашенні кредитної заборгованості за вищезазначеним спірним кредитним договором шляхом блокування позичкового рахунку, а грошові кошти, які позивач перераховує відповідачу для погашення кредиту, примусово спрямовуються банком на інші рахунки, які позивач не відкривав. Оскільки вказані обставини унеможливлюють погашення позивачем заборгованості за спірним кредитним договором, а банк відмовляється прийняти належне виконання позивачем умов кредитного договору, позивач просить розірвати кредитний договір № HEH2GK00001701, укладений 17.10.2006р. між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань до суду не подавав. Представник позивача, [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила позов задовольнити. Уточнила усно обставини справи, зазначаючи, що позивач протягом останніх років до 2014 року здійснював оплату на погашення заборгованості за спірним договором шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № 290940523677149, відкритий для погашення зазначеного кредитного договору користуючись карткою [PERSON], однак у звязку із встановленими НБУ у 2014 році обмеженнями на вчинення таких дій, на теперішній час позивач взагалі втратив будь-яку можливість здійснювати оплату кредиту та виконувати належним чином свої зобовязання за спірним кредитним договором. Представник позивача, у судове засідання не прибула, у поданій до суду заяві про витребування доказів просила судове засідання проводити без її участі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, вважав їх недоведеними. Зазначав, що обмежень у здійсненні позивачем своїх зобовязань за спірним кредитним договором банком не встановлювалось. Рахунок № 290940523677149, що відкритий позивачу відповідно до умов кредитного договору є активним і перешкоди у здійсненні оплати на цей рахунок банком позивачу не чиняться. Просив відмовити у задоволенні позову. У судове засідання представник не прибув, у поданому через канцелярію суду клопотанні просив вирішити спір без участі представника. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності (ст.ст.157,158 ЦПК України). Оскільки судові засідання неодноразово відкладались, розгляд справи по суті розпочався, учасники надали пояснення по суті заявлених позовних вимог, суд поважної причини для відкладення справи не вбачає та вважає за можливе завершити розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у справі даних та доказів з урахуванням наданих пояснень учасників процесу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 17.10.2006р. між позивачем, [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № HEH2GK00001701, за умовами якого банк надав позивачу кредит у розмірі 29\~700 доларів США строком повернення до 16.10.2026р. у вигляді непоновлюваної кредитної лінії. Розмір відсотків за користування кредитом становить 0, 84 % за місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та комісійної винагороди у розмірі 0, 20% від суми виданого кредиту (п. 1.1. кредитного договору.) Відповідно до п.1.2. кредитного договору, для виконання даного договору банк відкриває позичальникові рахунок № 29094052367149 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості; кредитний рахунок № 22331052300941, рахунок по відсотках № 22386052301489, рахунок для обліку комісії і винагороди № 35785052325699. Відповідно до ст.ст. 651,652 ЦК України договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є такі порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилається на неможливість погашення кредитного договору № HEH2GK00001701, внаслідок відмови відповідача зараховувати грошові кошти на рахунок № 290940523677149, відкритий для погашення зазначеного кредитного договору. Однак позивачем не було надано належних та допустимих доказів в обґрунтування зазначених обставин щодо порушення його прав відповідачем на виконання умов спірного договору. На клопотання сторони позивача судом було витребувано цивільну справу №2-5861/09 за позовом [PERSON] до ЗАТ КБ «ПриватБанк» про спонукання до виконання умов договору. З досліджених у судовому засіданні матеріалів цивільної справи вбачається, що 22.03.2010 року Суворовським районним судом м. Херсона ухвалено рішення, відповідно до якого зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк» виконати умови кредитного договору від 17.10.2006 року шляхом зарахування грошових коштів в сумі 324 долара США, на погашення кредиту за кредитним договором № HEH2GK00001701 від 17.10.2006 року. Суд не бере до увагу рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 22.03.2010р. надане позивачем як доказ порушення його прав, оскільки вказане рішення стосується правовідносин сторін та порушення прав позивача які відбувалися у 2009 році, а тому немає доказового значення у даній справі. Крім того, суд вважає, що роздруківки з терміналу банку, надані представником позивача для підтвердження порушення прав позивача в силу вимог ст. 59 ЦПК України не є належним та допустимим доказом такого порушення, оскільки за формою та змістом не відповідає формі та змісту правових відносин сторін і не підтверджує викладені в позовній заяві обставини щодо заблокування рахунку позивача № 290940523677149. Будь-яких доказів звернення [PERSON] до установи банку про перешкоджання йому у вчиненні дій, що повязанні із відмовою працівників банку приймати від нього платежі на погашення заборгованості за спірним договором матеріали справи не містять. Разом з тим, в ході розгляду справи представником відповідача було надано суду роздруківку заборгованості позивача перед банком за спірним кредитним договором №HEH2GK00001701, з якої вбачається здійснення перерахувань та зарахування на рахунок позивача №290940523677149 грошових коштів на погашення заборгованості за спірним кредитним договором до 20.08.2014 року. Твердження представника позивача про неможливість самостійно [PERSON] здійснити оплату на рахунок №290940523677149 через касу банку або через термінал банку належними та допустимим доказами не підтвердженні. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що за відсутності доказів порушення ПАТ КБ «ПриватБанк» прав позивача щодо погашення кредитного договору, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у звязку з недоведенністю. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Outcome: dismissed