Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитною лінією № 002-20039-210613 від 21 червня 2013 року у розмірі 20057,40 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21 червня 2013 між позивачем та відповідачем, відповідно до умов заяви № 002-20039-210613 укладено кредитну угоду на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якої позивач відкриває позивачеві картковий рахунок [NUMBER] та встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 15000,00 гривень. Відповідач зобов'язався сплатити проценти за обслуговування кредитного ліміту у відповідності до Тарифів, що є невід'ємною частиною договору № 002-20039-210613 від 21 червня 2013 року. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання та відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 15000,00 гривень, відповідач скористався кредитною лінією, але свої зобов'язання за кредитним договором № 002-20039-210613 від 21 червня 2013 року не виконує, в результаті чого, станом на 15 серпня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 20057,40 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у позові вказав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій позов визнав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Суд перевіривши заяви представника позивача, відповідача ухвалив про розгляд справи у відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 21 червня 2013 року між позивачем та відповідачем, відповідно до умов заяви № 002-20039-210613 укладено угоду на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якої позивач відкриває відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та на день укладення угоди встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 15000,00 гривень, строком дії ліміту кредитної лінії 364 дні. Відповідач зобов'язався сплатити проценти за обслуговування кредитного ліміту у розмірі та на умовах визначених в Тарифах на обслуговування платіжних карток, що є невід'ємною частиною договору № 002-20039-210613, а у разі прострочення заборгованості обов'язкового мінімального платежу також зобов'язався сплатити штраф у розмірі 0,01%, але не менше та/або не більше 75,00 гривень за кожен факт прострочення. Вказані обставини підтверджені заявою [PERSON] №002-20039-210613 від 21 червня 2013 року, тарифами на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Святкова кредитна картка № 1 Еволюція». Позивач виконав взяті на себе зобов'язання та відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривні та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 15000,00 гривень, відповідач скористався кредитною лінією, але свої зобов'язання за кредитним договором № 002-20039-210613 від 21 червня 2013 року не виконує, в результаті чого, станом на 15 серпня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 20057,40 гривень, яка складається з: · тіло кредиту у розмірі 11737,11 гривень; · прострочене тіло кредиту у розмірі 3219,93 гривень; · заборгованість за відсотками у розмірі 5100,36 гривень, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором № 002-20039-210613 від 21 червня 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання у строки та на умовах, встановлених договором кредиту № 002-20039-210613 від 21 червня 2013 року не виконує, позов визнав в повному обсязі, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved