Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів суми боргу за договором кредиту № 112/МБ-ЦВ від 06 липня 2007 року в розмірі 386 428 доларів США, що становить 3\~088\~718,97 грн. та судових витрат. Обґрунтовує позов тим, що 06 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та фізичною особою [PERSON] укладено договір кредиту № 112/МБ-ЦВ, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 230 000 доларів США з встановленою процентною ставкою у розмірі 14,4 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 04 липня 2014 року. Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору, повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невідємною частиною кредитного договору. Крім того, 06 липня 2007 року в якості забезпечення виконання за кредитним договором укладено договір поруки між Банком та співвідповідачем [PERSON], за яким останній несе солідарну з боржником відповідальність за договором кредиту. Оскільки відповідачі свої зобовязання, що випливають з кредитного договору, договору поруки не виконують, не повертають кредит та не сплачують проценти за його користування, постійно порушують умови кредитного договору, тому просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості, яка на 19.09.2013 становить 386428 доларів США, що становить 3\~088\~718,97 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 200\~407,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1\~601\~853 грн. 63 коп.; заборгованість по процентах - 142 942,98 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1\~142\~543 грн. 20 коп.; пеня за порушення строку сплати ануїтетного платежу 28\~037,21 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 224\~101 грн. 45 коп.; штраф 15\~040,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 120\~220 грн. 68 коп. Крім того, просить відшкодувати понесені судові витрати. В останнє судове засідання позивач явку свого представника не забезпечив, повідомлявся належно, про що свідчить розписка про вручення рекомендованого повідомлення. (а.с.218) Відповідною заявою просить розглянути справу у відсутності представника, позов підтримує (а.с.150), просить позов задоволити, враховуючи письмові заперечення про можливість застосування наслідків спливу позовної давності в даних правовідносинах, з яких вбачається, що в ПАТ КБ «Надра» існувало надскладне фінансове становище. (а.с.152-156) Відповідачі в судове засідання не прибули. Від представника відповідачів [PERSON], що діє на підставі довіреностей (а.с.162, 189-190), надійшла заява про розгляд справи у його відсутності (а.с.219), проти позову заперечує, просить застосувати наслідки спливу позовної давності, в задоволенні позову щодо стягнення суми боргу із відповідачів відмовити в повному обсязі з підстав, викладених в письмових запереченнях та заяві про застосування наслідків спливу позовної давності. Згідно ч.2 ст197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами,\~суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 06 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено договір кредиту № 112/МБ-ЦВ, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 230 000 доларів США з встановленою процентною ставкою у розмірі 14,4 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 04 липня 2014 року. (а.с.7) Окрім того, судом встановлено, що в порядку забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 06 липня 2007 року в якості забезпечення виконання за кредитним договором укладено договір поруки між Банком та [PERSON] Відповідно до п.1.2 вказаного договору поруки божник і поручитель відповідають як солідарні боржники. (а.с.11) Встановлено, що позивачем належно виконано умови згаданого вище договору і відповідачу видано кредитні кошти, а відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених кредитним договором. Як вбачається з розрахунку, заборгованість відповідачів на 19.09.2013 становить 386 428 доларів США, що становить 3\~088\~718,97 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 200\~407,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1\~601\~853 грн. 63 коп.; заборгованість по процентах - 142 942,98 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1\~142\~543 грн. 20 коп.; пеня за порушення строку сплати ануїтетного платежу 28\~037,21 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 224\~101 грн. 45 коп.; штраф 15\~040,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 120\~220 грн. 68 коп. При цьому, 18.11.2008 зазначена як остання дата погашення кредиту відповідачем, сума боргу за кредитним договором після вказаної дати становить 200407,06 доларів США (а.с.9) З копії постанови Господарського суду Львівської області від 31.03.2010 вбачається, що фізичну особу -підприємця [PERSON], відповідача по даній справі, визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. (а.с.191-193) Встановлено, що 19.05.2010 ПАТ «КБ «Надра» звернувся до Господарського суду Львівської області в порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» із заявою про визнання судом грошових вимог у розмірі 2\~043\~882,94 грн., що випливають із договору кредиту №112/МБ-ЦВ від 06.07.2007. (а.с.194-196) Таким чином, під час розгляду справи про банкрутство фізичної особи-підприємця [PERSON] банк реалізував своє право на предявлення відповідних вимог до боржника і виразив таку свою дію шляхом подання відповідної заяви до Господарського суду Львівської області від 19.05.2010. Незважаючи на те, що в п.1.3. Договору кредиту, кредит надається позичальнику строком до 04 липня 2014 року включно, однак подаючи відповідну заяву банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту та процентів за користування коштами в межах порушеної Господарським судом Львівської області справи про банкрутство. В межах провадження справи про банкрутство встановлено факт припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON]О згідно ухвали Господарського суду Львівської області від 02 серпня 2010 року. (а.с.199-200) Відповідно до ч.1 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури. З тексту Ухвали Господарського суду Львівської області від 02.08.2010 вбачається, що повне погашення заборгованості кредиторів є неможливим з огляду відсутності у боржника необхідного майна. Згідно з ч.2 ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання громадянина-підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Суд вважає, що банку достовірно було відомо про невиконання відповідачем своїх зобовязань, порушення графіку сплати чергових платежів ще у листопаді 2008 року. З моменту винесення Господарським судом Львівської області ухвали від 02.08.2010 про припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] у банку виникло право заявляти відповідні вимоги у порядку, встановленому цивільним законодавством. При цьому, судом враховано, що представник ПАТ КБ «Надра» був присутній ([PERSON]Р.) 02.08.2010 у відкритому судовому засіданні при розгляді господарським судом Львівської області, під час якого грошові кошти банку були задоволені частково. Відтак, саме з цієї дати Банку було достовірно відомо про порушення свого права та про особу, яка його порушила. Тоді як до суду про стягнення кредитних коштів позивач звернувся лише 18.12.2013 (а.с.2). Покликання представника позивача на надскладене фінансове становище, яке склалось в ПАТ КБ «Надра» з 11.02.2009, тимчасову адміністрацію, не можуть слугувати поважними причинами для поновлення пропущеного строку, оскільки саме відповідач як споживач є слабшою стороною споживчого кредиту, а не банківська установа. Стаття 253 ЦК України\~встановлює нормативне положення, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Пунктом 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від\~\~20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства») У запереченні на позов\~\~представник відповідача, посилаючись на пропущення позивачем строку звернення до суду, наполягав\~\~на застосуванні наслідків пропущення даного строку, визначених ст.267 ЦК України. Згідно ч. ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність\~\~застосовується\~\~судом лише за заявою сторони\~\~у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування\~\~якої заявлено\~\~стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки 02.08.2010 ухвалено господарським судом про припинення підприємницької діяльності боржника фізичної особи підприємця [PERSON], тому трирічний строк позовної давності закінчився 02.08.2013, тоді як з даним позовом до суду позивач звернувся лише 18.12.2013 (вих. 13.12.2013), тобто по спливу 3 років 4 місяці з моменту виникнення у нього такого права,\~\~про\~\~застосування якої було заявлено відповідачем. Враховуючи наведене, позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] підлягають залишенню без задоволення з огляду на сплив позовної давності. Щодо позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] як поручителя, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В п. 5.3. Договору поруки, укладеного з відповідачем [PERSON] зазначено, що дія договору поруки закінчується належним виконанням позичальником узятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобовязань згідно з умовами договору поруки Відповідно до роз'яснень п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Зокрема, встановлено, що у Договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а сама умова Договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленням сторонами строку припинення поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України, згідно з якими строком є певний період в часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами; настання певної події, яка має юридичне значення, визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати, тому підлягає обов'язковому застосуванню норма ч.4 ст.559 ЦК України, яка передбачає, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Матеріалами справи підтверджується та позивачем не спростовано того факту, що постановою Господарського суду Львівської області від 31.03.2010 ФОП [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. (а.с.191-193) Згідно з абз.2 ч.1 статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобовязань банкрута та зобовязання щодо сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообовязкового державного соціального страхування, податків, зборів (обовязкових платежів) вважається таким, що настав, а це відповідно означає, що з моменту винесення постанови про визнання субєкта господарювання (юридична особа або фізична особа-підприємець) строк виконання грошового зобовязання вважається таким, що настав. Отже, з дати прийняття Господарським судом Львівської області постанови про визнання ФОП [PERSON] банкрутом, тобто з 31.03.2010, відповідно до\~ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»\~строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. У зв'язку з тим, що ПАТ «КБ «Надра» протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання за постановою Господарського суду Львівської області від 31 березня 2010 року вимоги до поручителя пред'явлено не було, тому на підставі ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При розгляді справи судом враховується правовий висновок Верховного Суду України, який висловлений під час розгляду справи № 6-190цс14 від 21.01.2015 про те, що предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. В силу вимог ч. 1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного суду України прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, і за таких обставин. Відтак, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення кредитної заборгованості із [PERSON] як поручителя, оскільки порука припинена і відсутні правові підстави для покладення на поручителя відповідальності за порушення кредитного зобовязання боржником, що узгоджується з положеннями вимог ч.4 ст.559 ЦК України. Залишаючи позовні вимоги без задоволення, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України відсутні підстави для відшкодування понесених позивачем судових витрат. На підставі ст.ст.267,\~526,\~559, 626,\~1049,\~1054 ЦК України,

Outcome: dismissed