Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що він зареєстрував шлюб із [PERSON] 21.05.2011 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що через постійні конфлікти та суперечки спільне життя з відповідачем стало неможливим та нестерпним. Кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку із чим шлюбні стосунки були фактично припинені. З липня 2017 року вони проживають окремо. Також позивач вказує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, шлюб носить лише формальний характер, сім'я фактично не існує, примирення з відповідачем не можливе. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2018 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2018 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.04.2018 року. 11 квітня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва за клопотанням відповідача сторонам надано строк для примирення до 05.06.2018 року та зупинено провадження у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.06.2018 року, у зв'язку із закінченням наданого судом строку для примирення, провадження у справі було поновлено. Позивач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, від позивача до суду надійшла заява у якій просить провести розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує, строк для примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подавала (а.с. 30). Відповідно положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 21.05.2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Центрального відділу державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис № 909 (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, намагання суду примирити сторони успіху не мали, строк, який надавався судом для примирення, позитивних результатів не дав, відношення в сім'ї не покращились, примирення не відбулося, стосунки між позивачем та відповідачем, як подружжя, не відновилися, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 9).

Outcome: approved