Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 02.04.2015 року на підставі кредитного договору № GP-7535159 видано кредит в сумі 18 457,74 грн. 19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк». Зазначена обставина підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. ПАТ «Перший Український міжнародний банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». На баланс ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 14.12.2018 року складає 117 466 грн., з яких : 17 192,42 грн. заборгованість за кредитом; 7 918,58 грн. - заборгованість за процентами; 2282,31 грн. - заборгованість за комісією, 90 072,69 грн. - штрафні санкції. Відповідно до п.6.2 Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які йдеться посилання у Пропозиції укласти договори (оферта) за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів, комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором, позичальник повинен сплатити банку штраф за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 117 466 грн. та судові витрати в сумі 1762 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини позову. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що останній платіж по кредитному договору № GP -7535159 він здійснив 05.05.2015 року, що підтверджується випискою по особовим рахункам за період з 02.04.2015 року до 11.11.2016 року, яку він особисто отримав у банку 24.09.2018 року. Саме з цього часу у позивача виникло право звернутися з вимогою до суду, але позивач звернувся до суду лише 10.01.2019 року, тобто з пропуском 3 річного строку позовної давності, на застосуванні якої він наполягає. Письмовий договір про збільшення позовної давності з банком він не укладав. Більше того, позивач по кредитному договору № GP -7535159 від 02.04.2015 року вже звертався до приватного нотаріуса, з метою вчинення виконавчого напису про стягнення з нього заборгованості. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. був вчинений виконавчий напис від 25.06.2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 5479, про стягнення заборгованості, який за його позовом визнано таким, що не підлягає виконанню, про що свідчить рішення Новокаховського міського суду від 24.01.2019 року по справі № 661/4190/18. В даному рішенні встановлено факт, що останній платіж по кредитному договору від 02.04.2015 року позивач виконав 05.05.2015 року, що підтверджується випискою Банку по особовому рахунку, а із заявою про вчинення виконавчого напису банк звернувся 25.06.2018 року, таким чином нотаріусом при вчиненні виконавчого напису порушено положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Розрахунок заборгованості по штрафним санкціям зроблено банком невірно без урахувань ст.266 ч.1, ст.258 ЦК України, ст.61 Конституції України. До того ж, відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивач нараховує штрафні у розмірі 90 072, 69 грн., про що зазначає в позові, за період, який явно перевищує останніх 12 місяців перед зверненням до суду. При цьому із самого розрахунку заборгованості неможливо арифметично підрахувати та визначити із чого складається 90 072,69 грн. штрафних санкцій. Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 10.04.2019 року витребувано відомості щодо відрахувань з доходів [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк», здійснених на виконання постанови приватного виконавця від 15.08.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, внесену у виконавчому провадженні № 56975970. Ухвалою Новокаховського міського суду від 22.03.2019 року у ПАТ «Перший український міжнародний банк» витребувано оригінал кредитного договору № GP -7535159 від 02.04.2015 року, укладеного між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] , умови кредитування за вказаним договором, довідку про рух коштів по картковому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] . Суд, заслухавши вступне слово відповідача, дослідивши письмові докази надані сторонами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємний зв`язок між собою, відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Зі змісту ч.1 ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 256, 257, 258, 259, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що 13.04.2018 року [PERSON] направлено вимогу ПАТ «Перший український міжнародний банк», в якій зазначено, що 02.04.2015 року між АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» доводить до відома, що станом на 13.04.2018 року в нього існує заборгованість за кредитним договором в сумі 29 621,04 грн., яку слід сплатити в строк 20.04.2018 року. З довідки про стан та історію заборгованості за кредитним договором № GP-7535159 від 03,04.2015 року, виписки з рахунку [PERSON] слідує, що [PERSON] 05.05.2015 року сплачено 159,87 грн. заборгованості за кредитним договором. 24.09.2018 року сплачено 2229,37 грн. Непогашена заборгованість становить 17 192,42 грн. за кредитом, 2282,30 грн. -за процентами, 7 918,58 грн. - комісія, всього 27 393,30 грн. Крім того, розмір неустойки складає 90 072,69 грн. Таким чином, станом на 14.12.2018 року заборгованість перед ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором № GP-7535159 від 03,04.2015 року становить 117 466 грн. Відповідно до заочного рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 24.01.2019 року, за позовом [PERSON] до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису нотаріусу, таким, що не підлягає виконанню, визнано виконавчий напис № 5479 від 25.06.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 29 621,67 грн. на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», таким, що не підлягає виконанню. У вказаному рішенні судом зазначено, що суд погоджується з позицією позивача з приводу пропущення трирічного строку вчинення виконавчого напису нотаріусом, що обумовлено вимогами ст.88 Закон України «Про нотаріат». З виписки по особовим рахункам з 02.04.2015 до 11.11.2016 року [PERSON] наданої філією ПАТ «ПУМБ» в м. Київ, долученої до відзиву відповідача вбачається, що 03.04.2015 року [PERSON] перераховано грошові кошти за кредитним договором в сумі 18 457,74 грн., 05.05.2015 року [PERSON] зроблено платіж в сумі 159,87 грн. З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 56975970 від 10.08.2018 року слідує, що виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису № 5479 від 25.06.2018 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 29 621,67 грн. Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.08.2018 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. при примусовому виконанні виконавчого напису № 5479, виданому 25.06.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 29 621,67 грн., постановлено звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] . З кредитного договору, укладеного між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] від 02.04.2015 року, що складається з пропозиції укласти договір та згоди позичальника із умовами кредитування слідує, що [PERSON] отримав кредит в сумі 17 218,04 грн. строком на 36 місяців, і зобов`язався здійснювати виплату кредитних коштів щомісячно в розмірі 826, 99 грн. до 03.04.2018 року. Розмір процентної ставки за кредитним договором становить 9 % річних. Відповідно до п.2 цього Договору, [PERSON] уповноважує банк здійснити переказ суми кредиту за реквізитами зазначеними в п.2.9 оферти, а в частині оплати договору страхування за реквізитами, зазначеними в п.3.5 оферти. За повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів, комісії у терміни, що передбачені Графіком платежів або іншим чином, визначених відповідно до Кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 20 % від простроченої суми за кожний випадок прострочення, а також 50 грн. за кожний день прострочення встановленого терміну. З відповіді ПАТ «ПУМБ» слідує, що оригінал кредитного договору, укладеного з [PERSON] та умови кредитного договору за цим договором перебувають у приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області - Манікіна Д.С., яким здійснюється виконання за виконавчим написом від 25.06.2018 року. З виконавчого напису нотаріусу від 25.06.2018 року слідує, що на підставі його з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «ПУМБ», що є правонаступником прав та обов`язків АТ «Банк Ренесанс Капітал» заборгованість за кредитним договором № GP-7535159 від 02.04.2015 року в сумі 29 621,67 грн. З виписки по особовому рахунку за 24.09.2018 року [PERSON] наданого позивачем слідує, що за кредитним договором № GP-7535159 від 02.04.2015 року 02.04.2015 року здійснювалося автоматичне погашення заборгованості в сумі 404,07 грн., 559,98 грн., крім того погашення боргу в сумі 2 229,37 грн. здійснено за виконавчим написом № 5479 від 25.06.2018 року. З довідки про доходи [PERSON] ТОВ «Технополіс -1» від 16.04.2019 року слідує, що в серпні 2018 року із заробітної плати [PERSON] утримано 2575,87 грн. за виконавчим листом №5479 від 25.06.2018 року. Відповідно до Умов кредитування, що є невід`ємною частиною пропозиції [PERSON] , які були ним підписані, за обслуговування кредиту щомісячно сплачується комісія у розмірі, вказаному в п.2.8 Пропозиції, від початкової суми кредиту, перерахованої Банком за реквізитами підприємства торгівлі. П. 2.4.1 зазначених Умов кредитування, позичальник зобов`язується щомісячно частинами погашати суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту та комісію у сумах та терміни, що передбачені графіком платежів, шляхом безготівкового перерахування коштів у відповідних сумах на рахунок банку. Відповідно до п. 2.5.1 Умов кредитування, позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит, сплатити проценти, комісії, інші комісії, можливі штрафи та збитки на умовах, визначених кредитним договором та пропозицією, а також виконувати інші умови, ними передбачені. За повне або часткове прострочення повернення кредиту або сплати процентів або комісії у терміни, що передбачені графіком платежів позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від простроченої суми за кожен випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку. Відповідно до довідки про стан та історію заборгованості [PERSON] за кредитним договором № GP-7535159 від 03.04.2015 року вбачається, що непогашена заборгованість за кредитом становить 17 192,42 грн., за процентами - 2 282,30 грн., за комісією - 7 918,58 грн., штрафні санкції - 90 072,69 грн., з них штраф в сумі 30 869 грн., нарахований за прострочення платежів від усієї суми простроченої заборгованості за період з 04.04.2016 року до 02.12.2016 року, штраф за відправку повідомлень на уточнення реквізитів - 40 грн., інша частина штрафних санкцій -пеня за прострочення основної заборгованості, пеня за прострочення процентів та комісій. Таким чином, останній платіж за кредитним договором [PERSON] сплачено 05.05.2015 року, позивач звернувся до суду з позовом 10.01.2019 року, інші платежі були здійснені шляхом утримання із заробітної плати відповідача [PERSON] під час здійснення виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов`язався сплачувати кредитні кошти щомісячно, платіжний період з 03.04.2015 року до 03.04.2018 року, проте здійснив один платіж 05.05.2015 року, тому суд вважає, що наступний платіж [PERSON] повинен був здійснити не пізніше 03.06.2015 року за травень 2015 року, тому саме з цього часу порушується право банку на своєчасне отримання плати за договором. Оскільки [PERSON] зобов`язався сплачувати кредит щомісячно відповідно до графіку платежів, то строк позовної давності визначається для кожного щомісячного платежу окремо в межах строку дії кредитного договору, а саме до 03.04.2018 року. З часу сплати відповідачем останнього платежу за кредитним договором до дати подачі позову до суду сплив 3 річний строк позовної давності, проте строк дії кредитного договору визначено сторонами договору до 03.04.2018 року, тому лише деякі платежі знаходяться поза межами 3 річного строку позовної давності і не враховуються судом при стягненні кредитної заборгованості. Зазначена правова позиція викладена у постанові ВП Верховного суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Виходячи із заяви [PERSON] щодо застосування строку позовної давності суд вважає підставним стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 14 301,98 грн. заборгованості за кредитом, 1558,61 грн. заборгованості за процентами. Відповідно до правової позиції ВСУ до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою (постанова ВСУ від 08.11.2017 у справі № 6-2891цс16). Таким чином, автоматичне погашення боргу [PERSON] , а також утримання грошових коштів із заробітної плати за виконавчим написом в порядку виконання приватним виконавцем не перериває строку позовної давності. Згідно п. 31 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Що стосується стягнення неустойки та штрафу в сумі 90 072, 69 грн., то суд вважає, що підстави для цього відсутні,оскільки нарахування неустойки не передбачені ані кредитним договором наданим суду, ані Умовами кредитування підписаними [PERSON] та наданими позивачем на вимогу суду. Штраф, який є різновидом неустойки, у сумі 30 869,09 грн. нарахований за період з 03.11.2016 року до 02.12.2016 року, тобто поза межами спеціальної позовної давності, визначеної строком в 12 місяців перед зверненням до суду, на застосуванні якої наполягає відповідач. Інший штраф в сумі 40 грн. за відправку повідомлень на уточнення реквізитів взагалі не передбачений умовами кредитування та кредитним договором. Що стосується стягнення комісії за користування кредитом в сумі 7 918,58 грн., то така умова банку є несправедливою, а тому є нікчемною, суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», бо є платою за надання кредитних коштів, тому не підлягає стягненню відповідно до правової позиції викладеної у постанові ВС від 20.09.2019 року у справі № № 666/4957/15-ц . Так, Верховний Суд у своїй постанові вказав, що виходячи із положень Закону «Про захист прав споживачів», несправедливими є умови договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Кредитодавцю забороняється встановлювати у кредитному договорі будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону. Така умова в договорі є нікчемною. З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню у сумі 15 860,59 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі пропорційній задоволеним позовним вимогам - (15 860,59 грн. : 117 466 грн.) Х 1762 грн. = 237,87 грн.

Outcome: partial