Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 30.03.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 082-0012 про користування електричною енергією. Відносини з постачання електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених ПКМУ від 26.07.1999 № 1357 та договором про користування електричною енергією. Відповідно до п.19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показників засобів обліку. Згідно п.20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 42 ПКЕЕН передбачено, що побутовий споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих правил. У 2015 році утворилась заборгованість в сумі 16144,31грн., відносно якої 22.06.2015 року було укладено договір про реструктуризацію. Станом на 01.08.2017 року рахується борг в сумі 13874,93грн., який відповідач не погашає, а тому просять стягнути його. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві доводами, також пояснив, що укладений з відповідачем договір 30.03.2005 року є чинним на даний час, не розривався та відповідач не повідомляла про зміну власника житла та про розірвання договору, а тому договірні зобов'язання мають виконуватись належним чином і просить позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що вона подарувала належне їй житло по [ADDRESS] своєму сину [PERSON] ще 24.12.2007 року і відповідно не має обов'язку сплачувати виниклий борг за користування електроенергією за вказаною адресою. Також пояснила, що договір з позивачем від 30.03.2005 року на користування електричною енергією за адресою [ADDRESS], вона укладала, про зміну власника житла не повідомляла позивача, договір не розривала, про необхідність вчинення таких дій вона не була обізнана. Просить відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, на засадах змагальності, в межах позовних вимог приходить до наступного висновку. Так, в ході розгляду справи встановлено, що між позивачем та відповідачем 30.03.2005 року було укладено договір № 082-0012 про користування електричною енергією за адресою [ADDRESS]. Згідно п. 7.12 вищевказаного договору споживач зобов'язаний не пізніше ніж за 7 днів до припинення користування електричною енергією у квартирі або на іншому об'єкті письмово повідомити постачальника про розірвання договору та розрахуватись за спожиту електроенергію, включаючи день виїзду. У відповідності до п. 30 та 31 вказаного договору - цей договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення. Договір може бути розірваний достроково у разі зміни споживачем місця проживання та остаточного припинення користування електричною енергією, невиконання однією із сторін умов договору, а як встановлено судом, то відповідач не зверталась до позивача щодо внесення змін чи доповнень до договору, його дострокового розірвання, а тому на даний час такий договір є чинним. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п.19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показників засобів обліку. Згідно п.20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну, що також передбачено п.13 Договору від 30.03.2005 №082-0012. Пунктом 42 ПКЕЕН передбачено, що побутовий споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих правил. Станом на 01.08.2017 року рахується борг в сумі 13874,93грн., що підтверджується наданим розрахунком (довідка про стан розрахунків побутового спожива по особовому рахунку 082-0012). Таким чином, враховуючи викладене та наявність договірних зобов'язань між сторонами, то борг за договором від 30.03.2005 року № 082-0012 про користування електричною енергією за адресою [ADDRESS] підлягає до стягнення з відповідача і відповідно твердження останньої про те, що вона не є власником житла за вказаною адресою з 24.12.2007 року в даному випадку не звільняє останню від виконання договірних зобов'язань. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600, 00 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст. 526 ЦК України, п. 19, 20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених ПКМУ від 26.07.1999 № 1357,

Outcome: approved