Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору в розмірі 19106,39 доларів США, що за курсом станом на 23.11.2015 року складає 458171,23 грн., а також судові витрати пов'язані із розглядом справи судом в розмірі 6882,02 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.07.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №МR-22-08, згідно якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 15000 доларів США на термін до 22.11.2011 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав та надав відповідачеві кредит у сумі 15000 доларів США. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав, в зв'язку з чим має заборгованість за кредитним договором станом на 23.11.2015 року в розмірі 46146,01 доларів США. Від вказаної суми заборгованості позивач віднімає суму в розмірі 27959,63 долари США, яка була задоволена рішенням Жовтневого районного суду м. Полтави від 27.12.2012 року, різниця становить 18186,63 долари США, а також штрафи відповідно до умов Договору 10,43 долари США- штраф (фіксована частина) і 910,58 долари США штраф (процентна складова), а всього 19106,39 доларів США, що за курсом станом на 23.11.2015 року складає 458171,23 грн. Оскільки погашення вказаної заборгованості не виконується, позивач вимушений звернутися до суду. В забезпечення виконання зобовязання за договором №МR-22-08 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки. Оскільки поручитель [PERSON] відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник відповідно до ст. 554 ЦК України, заборгованість позивач просить стягнути солідарно з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів судовий збір. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.4). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за відсутності його та довірителя, проти задоволення позовних вимог заперечував та просить відмовити в їх задоволенні. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази приходить до наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позивальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позивальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається із матеріалів справи 23.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №МR-22-08 (а.с.10-12). Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 15000 доларів США на термін до 22.11.2011 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступ порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 544 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, яка складає суму кредиту та суму відсотків до сплати (а.с.10-13). Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 15000 дол. США. Встановлено, що в період дії кредитного договору [PERSON] не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 23.11.2015 року має заборгованість 46146,01 доларів США, яка складається з наступного: 9635,32 доларів США - заборгованість за кредитом; 17550,08 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 18960,61 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Із зазначеної суми відраховується сума за кредитом, задоволена рішенням суду 27959,38 доларів США. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком (а.с.5-6). Рішенням Октябрьського районного суду м. Полтави від 27.12.2012 року було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору №МR-22-08 від 23.07.2008 року в сумі 27934,36 доларів США (а.с.4). Як вбачається із змісту позовної заяви і доданих розрахунків зазначена стягнута сума віднімається від загальної суми заборгованості за кредитним договором. Посилання представника відповідачів на те, що з відповідачів вже було звернено стягнення на предмет застави, а саме : автомобіль CITROEN JUMPY 2004 року випуску, морозильну камеру двухкамерну GUKA модель ASO позивачем підтверджуються та надано пояснення, що у відповідності до рішення суду від 15.06.2010 року в рахунок заборгованості за кредитним договором №МR-22-08 від 23.07.2008 року було звернуто стягнення на вказані речі і на виконання рішення суду ПАТ КБ «ПриватБанк» 15.10.2010 року реалізував предмет застави, сума реалізації 7147,34 долара США направлена на погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, пенею, що підтверджується наданими платіжними дорученнями (а.с.77-78). У відповідності до ч. 4 ст. 591 ЦК України якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника. А згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Таким чином судом встановлено, що станом на день звернення позивача до суду відповідачами всю суму заборгованості за кредитним договором не сплачено. В забезпечення виконання зобов'язання відповідача-1 [PERSON] за договором між КБ «Приватбанк» та відповідачем-2 [PERSON] 23.07.2008 року було укладено договір поруки №МR-22-08, відповідно до умов яких поручитель зобов'язуються перед кредитором відповідати за виконання боржником усіх його зобов'язань, що виникли з вищевказаного договору (а.с.14). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у цій нормі) не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності), а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором. Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), то інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 17.09.2014 року справа №6-170цс14, від 07.10.2015 року справа №6-263цс15, яка в силу положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права і має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. У справі, яка розглядається, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки пунктом 10 цього договору встановлено, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором (а.с.14). Кредитний договір було укладено на термін до 22.07.2011 року. Отже, в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial