Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 27 червня 2012 року між ПАТ КБ ««ПриватБанк» та братом відповідача [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 4500 грн. під у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов даного кредитного договору [PERSON] зобовязаний був щомісячно повертати кредит та відсотки за його користуванням. Однак в порушення умов договору відповідач належним чином не виконував свого зобовязання і станом на 31 жовтня 2016 року він має заборгованість за вищевказаним кредитом з врахуванням відсотків, неустойки та комісії на загальну суму 40458 грн. 41 коп., які позивач просив стягнути із [PERSON] В судове засідання позивач не зявився, представивши заяву в якій він повністю підтримує свої позовні вимоги, а справу просить розглядати без його участі. Правонаступник [PERSON] його брат [PERSON] в судове засідання також не зявився, представивши заяву в якій просить розглядати справу без його участі та відмовити в задоволенні позову. Свою позицію мотивує тим, що йому нічого не було відомо про існування кредитного договору між ПАТ КБ ««ПриватБанк» та його покійним братом. Крім того, зазначає, що після смерті брата банк не предявляв до нього ніяких претензій з приводу наявної заборгованості за кредитним договором. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 27 червня 2012 року між ПАТ КБ ««ПриватБанк» та братом відповідача [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 4500 грн. під у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов даного кредитного договору [PERSON] зобовязаний був щомісячно повертати кредит та відсотки за його користуванням. Однак, із представленого позивачем розрахунку вбачається, що [PERSON] станом на 31 жовтня 2016 року має заборгованість за вищевказаним кредитом з врахуванням відсотків, неустойки та комісії на загальну суму 40458 грн. 41 коп., Також судом встановлено, що 26 вересня 2014 року [PERSON] помер, а спадщину, яка відкрилась після його смерті прийняв брат - [PERSON]. Ухвалою суду від 05.01.2017 року [PERSON] був залучений до участі у справі у якості правонаступника після смерті брата. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із змісту ст.1219 ЦК України вищевказані правовідносини допускають правонаступництво, а тому у відповідності до положень ст.1282 ЦК України відповідач [PERSON] дійсно повинен відповідати за зобовязанням, яке виникло у його брата внаслідок укладання вищевказаного кредитного договору, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. В той же час, відповідно до положень ч.1 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Однак, із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцю нічого не було відомо про укладений між його братом [PERSON] та банком кредитний договір. Ці твердження відповідача жодним чином матеріалами справи не спростовуються. Також, відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Однак, позивач ні в позовній заяві, ні в інших доданих документах не вказує, що з обєктивних причин він не знав і не міг знати, що позичальник [PERSON] помер. Крім того, відповідно до ч.3 вищевказаної статті, якщо кредитор спадкодавця навіть не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, лише протягом одного року від настання строку вимоги. При цьому відповідно до ст.1050 ЦК України банк має право дострокового виконання боргових зобовязань у разі невиконання боржником своїх боргових зобовязань. Однак, із розрахунку заборгованості за кредитним договором від 27.06.2012 року вбачається, що позичальник [PERSON] перестав здійснювати платежі за даним договором ще в березні 2014 року. Але із позовом про стягнення боргу до банк звернувся лише в грудні 2016 року, тобто більше ніж через рік після настання строку вимоги. А тому у відповідності до положень ч.4ст.1281 ЦК України позивач позбавляється права вимоги до відповідача і його позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed