Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивачзвернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі ордеру №6 від 01.12.1987 року, виданого Херсонським філіалом ВАТ «Свемон-Південь» дружині позивача [PERSON] була надана квартира [ADDRESS] . До складу сім`ї [PERSON] згідно вказаного ордеру також входив позивач, як чоловік останньої, а також [PERSON] - син, та [PERSON] - дочка. Позивач був зареєстрований у вказаній квартирі 25.01.1984 року. З 1984 року і по теперішній час вказана квартира є єдиним постійним місцем проживання позивача. Позивач повністю здійснював догляд за квартирою, сплачував комунальні платежі, проводив ремонтні роботи, облаштування квартири, відкрито, добросовісно та безперервно володів та користувався вказаним майном, будучи на той час працівником ВАТ «Свемон-Південь». На теперішній час [PERSON] зареєстрований та проживає у вказаній квартирі один, його дружина та донька починаючи з липня 2006 року зареєстровані та проживають за іншою адресою - [ADDRESS] , та спірною квартирою не користуються. Син [PERSON] помер [INFO] . Таким чином, позивач є єдиним володільцем спірної квартири, та відкрито, добросовісно та безперервно володіє вказано квартирою вже майже 35 років. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку набувальної давності. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.01.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження до підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник відповідача Херсонської міської ради надав до суду відзиві, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає позовні вимоги не аргументованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач разом із родиною вселився до квартири, яка є предметом спору, згідно ордеру №6 від 01.12.1987 року, виданого на ім`я [PERSON] . Херсонською філією ВАТ «Свемон-Південь», яким, в тому числі і позивачу, надано право на вселення та користування житловим приміщенням. Тож, на момент заволодіння майном, позивач знав, що власником квартири є інша особа, а тому і підстав набуття права власності на квартиру у нього не може бути. Так, добросовісність позивача на зазначений ним як початковий момент заволодіння квартирою була відсутня, оскільки він знав, що власником житлового будинку є ВАТ «Свемон-Південь». Крім того, ВАТ «Свемон-Південь» припинило свою діяльність лише 21.07.2016 року, про що свідчить інформація з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Таким чином, квартира вибула з власності підприємства тільки у 2016 році. Тобто подача даної позовної заяви є передчасною, оскільки добросовісне користування позивачем квартирою триває лише неповних 3 роки. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Витрати про стягнення з відповідача судових витрат не підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі ордеру №6 від 01.12.1987 року, виданого Херсонським філіалом ВАТ «Свемон-Південь», [PERSON] надана квартира [ADDRESS] . До складу сім`ї [PERSON] згідно вказаного ордеру входить [PERSON] , як чоловік останньої, а також [PERSON] - син, та [PERSON] - дочка. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 25.01.1984 року, про що свідчить копія його паспорту. Рішенням про відмову у взятті на облік безхазяйного нерухомого майна №10085956 від 20.04.2014 року, відмовлено у взятті на облік безхазяйного нерухомого майна житловий будинок, що розташоване [ADDRESS] ,за заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, яку подав Херсонська міська рада. Згідно листа ВАТ «Свемон-Південь» вбачається, що житлові будинки № 1/3, 1/4, [ADDRESS] на балансі підприємства не знаходяться. З листа Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 27.05.2015 року вбачається, що об`єкти, розташовані за адресою: [ADDRESS] , 1/1 , 1/2, 1/3, 1/4, взято на облік як безхазяйні. Щодо будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційною службою винесено рішення про відмову у взятті його на облік у зв`язку з тим, що заявлене право вже зареєстроване. Згідно довідки про склад сім`ї №27 від 13.11.2018 року, довідки про реєстрацію місця проживання від 21.01.2009 року №5/3494, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки ОСББ «Калина-А» від 18.07.2018 року, [PERSON] , 1955 р.н., зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї входить [PERSON] , 1978 р.н., [PERSON] , 2000 р.н. З листа Регірнального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 29.08.2018 року №18-06-03064, вбачається, що відомості про нерухоме майно - будинок за місцем знаходженням: [ADDRESS] в цьому будинку, від суб`єктів управління до Фонду з метою внесення до Реєстру не надалися. Згідно актового запису про смерть №2183, зробленого 01.09.2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] помер [INFO] . Аналізуючи письмові докази по справі, судом встановлено, що [PERSON] відкрито, безперервно та добросовісно володіє квартирою [ADDRESS] , з 1984 року, тобто вже майже 35 років. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України , право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з її власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги до його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять років з часу спливу позовної давності. Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». При вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; - у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та не звернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК України про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. На підтвердження користування зазначеною квартирою та утриманням її, позивачем надано квитанції про сплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що позивач дійсно користується та проживає з 1984 року в спірній квартирі по теперішній час постійно, відкрито, безперервно володіє та користується вказаною квартирою. Суд вважає, що зазначені ознаки набувальної давності в даному випадку наявні, оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] з 1984 року по теперішній час, тобто понад 35 років відкрито, безперервно та добросовісно володіє квартирою [ADDRESS] . З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про законність вимог позивача, які підлягають задоволенню.

Outcome: approved