Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з заробітної плати. Свої позовні вимоги мотивував тим, що його було призначено на посаду директора ТОВ Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» 01 жовтня 2012 року, рішенням загальних зборів товариства. Рішенням загальних зборів Товариства, з ним було укладено контракт, та встановлено заробітну плату у розмірі 12 400 грн. на місяць. Через скрутне матеріальне становище підприємства, та відсутності коштів, йому не сплачували заробітну плату з червня 2016 року. 16.03.2017 року переглядаючи данні, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, випадково дізнався про те, що змінено склад учасників товариства, і він не є директором. 17.03.2017 року він звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою. Органами поліції було порушено кримінальне провадження. З матеріалів кримінального провадження він отримав копію Протоколу № 07/02 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-шляхове підприємство» від 07 лютого 2017 року. Відповідно до змісту вищезазначеного Протоколу, пунктом 5 було вирішено позивача звільнити з посади директора, без вказівок на підстави. Таким чином, всупереч нормам діючого законодавства, позивача було безпідставно звільнено, крім того, до цього часу заборгованість з заробітної плати не погашено. Таким чином заборгованість по заробітній платі складає за період з червня 2016 року по березень 2020 року суму у розмірі 570 400 грн. У судовому засіданні представник позивача, який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги, [PERSON] , просив задовольнити позовні вимоги на підставі наявних у справі документів, при винесенні рішення поклався на розсуд суду. Представник відповідача ТОВ Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство», який діє на підставі ордеру про надання правничої правової допомоги [PERSON] , просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, так як на його думку документи, які надані позивачем, а саме ксерокопії протоколу загальних зборів від 28.05.2016 року та Довідки від 05.01.2017 року є підробленими, ухвалою суду від 21.01.2021 року судом було зобов?язано позивача [PERSON] надати в наступне судове засідання оригінал протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» № 28/05/16 від 16 травня 2016 року; оригінал контракту від 01.06.2016 року укладений між ТОВ «Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» та [PERSON] , та оригінал довідки від 05.01.2017 року підписаної головою зборів [PERSON] . Але позивач ухвалу суду не виконав, перелічені документи не надав. До того ж представник відповідача просив суд звернути увагу на зміст ухвали Заводського районного суду міста Запоріжжя від 28.12.2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів, в якій [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що документи, які слідчий просив вилучити у [PERSON] для проведення почеркознавчої експертизи, а саме протокол загальних зборів учасників ТОВ ВБФ від 28.05.2016 року, довідки ТОВ ВБФ про заборгованість вказаного підприємства по заборгованості вказаного підприємства перед [PERSON] по зарплаті від 05.01.2017 року, та контракт між ТОВ ВБФ та [PERSON] від 01.06.2016 року, в нього відсутні, оскільки вони перебувають у адвоката [PERSON] . При необхідності зазначені документи будуть надаватися Комунарському районному суду м.Запоріжжі. В той час як в даному судовому засіданні адвокат Никоненко О.О. пояснив суду, що [PERSON] ніяких документів йому не надавав. Згідно даних бухгалтерського обліку підприємства будь-яка заборгованість із сплати [PERSON] заробітної плати відсутня. До того ж з [PERSON] рішенням загальних зборів товариства було укладено контракт, яким йому встановлено заробітну плату, але він у матеріалах справи відсутній. Тобто позивачем не надано доказів, які б підтвердили обґрунтованість його позовних вимог. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач в своїй позовній заяві просить стягнути на його користь заробітну плату за період червень 2016 року по березень 2020 року. Як вбачається з копії звітів поданих до Вознесенівського управління у м.Запоріжжі ГУ ДПС у Запорізькій області підприємством ТОВ «ВБФ «Будівельно-шляхове підприємство» за період з січня 2016 року по лютий 2017 року, заборгованість з виплати заробітної плати у підприємства відсутня. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист пав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (§58 рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 року №4909/04 у справі «Серянін та інші проти України). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, законодавець покладає саме на позивача в справі доведення обставин і підстав позову. Оскільки [PERSON] підставою заявленого ним до ТОВ «Будівельно шляхове підприємство» позову вказує існування між ним і відповідачем трудових правовідносин, то саме позивач відповідно до вимог частини 1 ст.81 ЦПК України повинен довести суду обставини, що є підставою його позову, зокрема, існування між ним та відповідачем трудових правовідносин, тобто, докази, що підтверджують день прийняття його на роботу та день звільнення з роботи, займану посаду, розмір його посадового окладу або щомісячної заробітної плати, розмір і розрахунок заборгованості по заробітній платі на день звільнення. При цьому, доказування повинно відбуватися на підставі надання суду належних і допустимих доказів. Так, згідно частини 1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а відповідно до частини 2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В спірному випадку, [PERSON] в обґрунтування та підтвердження заявленого ним позову до ТОВ Виробнича багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, не надав суду жодного належного і допустимого доказу відповідно до їх розуміння в ч.1 ст.77 і ч.2 ст.79 ЦПК України, а обґрунтовував позовні вимоги лише своїми особистими поясненнями. До того ж на вимогу суду позивачем не було надано витребувані ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 21.01.2021 року оригінали документів. Ксерокопії протоколів загальних зборів учасників, які містяться в матеріалах справи (а.с. 2-5) не можуть бути визнані судом належним і допустимим доказом існування між ТОВ Виробнича Багатопрофільна фірма «Будівельно-шляхове підприємство» і [PERSON] трудових відносин та не підтверджує розмір заборгованості відповідача по заробітній платі, яку позивач просить стягнути з останнього. Частина 6 ст.81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв?язку, суд приходить до висновку про необхідність відмови в позові у зв?язку із його недоведеністю.

Outcome: dismissed