Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по виплаті грошової компенсації за невикористану відпустку та заборгованості по виплаті заробітної плати, покликаючись на те, що він працював в ПП «Христина» з 01 лютого 1994 року до 12 лютого 2014 року. Проте за даний час він не використав право на щорічну відпустку за 1995-1999 роки, 2001-2006 роки, 2008-2013 роки, тобто за 17 років. А також, при звільненні йому не було виплачено заробітну платуз 01 лютого 2014 року по 12 грудня 2014 року у розмірі 1550,88 грн. Просить стягнути з відповідача 51093,84 грн. заборгованості по виплаті грошової компенсації за невикористану відпустку, 1550,88 грн. заборгованості по виплаті заробітної плати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що позивач [PERSON] не використав відпустки виключно з власного бажання та ПП «Христина» жодним чином не перешкоджала йому у цьому. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON]був прийнятий на посаду директора ПП «Христина» 01 лютого 1994 року та був звільнений з посади директора 12 лютого 2014 року за угодою сторін, що стверджується трудовою книжкою [PERSON], наказом №13 від 12 лютого 2014 року. /а.с. 12-19/. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно п. 7 Р. 4 Постанови КМ України №Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08 лютого 1995 року нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. При звільненні позивачу [PERSON] відповідачем ПП «Христина» не виплачено заробітну плату за період 01 лютого 2014 року по 12 лютого 2014 року (включно) у сумі 1550,88 грн. /а.с. 11/ Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Суд не бере покликання представника відповідача щодо того, що позивач [PERSON] не брав відпустки за час роботи на посаді директора у ПП «Христина» з своєї вини, оскільки законодавством України не передбачений обов'язок працівника брати щорічну відпустку, а лише його право. З огляду на наведене, оскільки відповідачем ПП «Христина» при звільненні позивача [PERSON] непроведено виплату 51093,84 грн. грошової компенсації за невикористану відпустку, 1550,88 грн. заробітної плати., дану заборгованість слід стягнути з відповідача ПП «Христина». /а.с. 7/ Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved