Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 29053,38 доларів США, що еквівалентно 617760 грн. 60 коп. за курсом НБУ станом на 11.08.2015 року, у рахунок погашення заборгованості, що виникла внаслідок порушення відповідачем [PERSON] зобовязань за Кредитним договором №ML-0AU/524/2007 від 29.10.2007 року. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 29.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений зазначений Кредитний договір №ML-0AU/524/2007, згідно якого останньому було надано кредит на споживчі цілі у розмірі 40000 доларів США грн. зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 5,99% річних, строком до 27.07.2020 року, а відповідач зобовязався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. Разом з тим, 29.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки за №SR-0AU/524/2007, згідно з яким остання поручилась перед банком за виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобовязань, яких останній не виконує, в результаті чого станом на 11.08.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 29053,38 доларів США, яка складається з наступного: 26266,34 доларів США залишок заборгованості за кредитом, 2787,04 доларів США заборгованість за відсотками. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь понесені ним судові витрати. Представник позивача у судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові пояснення з приводу предявлених позовних вимог, згідно з якими зазначив, по-перше, що позивач звернувся до суду з даним позовом 16.12.2015 року, тоді як ним був здійснений останній платіж за договором 27.05.2014 року, по-друге, зазначив, що до матеріалів справи не додано первинної бухгалтерської документації, яка давала б можливість перевірити правильність розрахунку, по-третє, позивач просить стягнути заборгованість в іноземній валюті, тоді як грошовою одиницею України є гривня. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась про причини неявки не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 29.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», організаційно-правова форма якого надалі змінилась на «Публічне акціонерне товариство», та [PERSON] був укладений Кредитний договір №ML-0AU/524/2007 (далі Кредитний договір), згідно якого останньому було надано кредит на споживчі цілі у розмірі 40000 доларів США грн. зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 5,99% річних, строком до 27.07.2020 року, а відповідач зобовязався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти на умовах, визначених у Кредитному договорі (а.с.5-14, 82-86). Разом з тим, 29.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки за №SR-0AU/524/2007, згідно з яким остання поручилась перед банком за виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобовязань за Кредитним договором (а.с.62-64). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобовязання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Судом установлено, що відповідач [PERSON] у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору свої зобовязання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 11.08.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 29053,38 доларів США, яка складається з наступного: 26266,34 доларів США залишок заборгованості за кредитом, 2787,04 доларів США заборгованість за відсотками (а.с.73). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Окрім того, у відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Таким чином, судом установлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань відповідно до умов укладеного Кредитного договору, що передбачає солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача визначеної останнім суми заборгованості. Стосовно клопотання представника відповідача про застосування до виниклих правовідносин позовної давності, то таке клопотання задоволенню не підлягає, позаяк п. 5.2 Кредитного договору встановлено, що зазначений Договір діє до повного виконання сторонами зобовязань за ним (а.с.6). Що стосується тверджень відповідача щодо використання банком іноземної валюти, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У відповідності до ч. 2 ст.\~192\~ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від\~19.02.1993\~року №15-93\~«Про систему\~валютного регулювання\~і валютного\~контролю» (далі - Декрет №15-93), Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 30.05.2007 року №200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2007 року за №656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29.12.2000 року №520; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.02.2001 року за №152/5343) та іншими документами. Згідно з ч. 2 ст.\~524\~ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 3 ст.\~533\~ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки\~і банківську\~діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47\~та 49\~цього ж\~Закону визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Статтею 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2\~статті 5 цього Декрету. Оскільки наявність відповідної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями є загальновідомою інформацією, бо розміщена на офіційних сайтах Верховної Ради України та Національного банку, суд приходить до висновку, що перешкоди для стягнення заборгованості в іноземній валюті відсутні, що також узгоджується із правовим висновком Верховного суду, який встановлено в постанові від 04.07.2018 року, справа №761/12665/14-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 9267 грн. в рівних частках, тобто по 4633 грн. 50 коп. з кожного відповідача окремо (а.с.4). Отже, зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позову. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved