Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 19713,78 грн. за кредитним договором № б/н від\~ 16.07.2009 року, та судових витрат. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що відповідач, відповідно до договору № б/н від 16.07.2009 року отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 30.11.2015 року має заборгованість 19713,78 грн., яка складаєть з наступного: 7996,62 грн. заборгованість за кредитом; 9102,22 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500 грн. (фіксована частина); 914,94 грн. (процентна складова). Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не зявився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 24, 27, 30). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала та надала покази, що дійсно уклала з позивачем кредитний договір і отримала кредитні кошти а потім захворіла та не змога своєчасно погашати забргованість. Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669) встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2009 року відповідач уклав з ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір, що складається із Заяви, Умов та правил надання банківських послуг, памятки клієнта та тарифів банку. Відповідно до розділу\~ Заяви «Банківські послуги», банк надав позичальнику кредит з базовою процентною ставкою 2,5% на місяць, без щомісячної комісії (а.с.7-14). За вимогами Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п.6.5). У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник зобовязався виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку (п.6.6). Тримач зобовязаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно умов п. 6.7 Умов. Відповідно до п. 8.6 Умов, - при порушені позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» за несвоєчасне виконання боргових обовязків, власник карти сплачує проценти за підвищенною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами (а.с. 9-14). 17.07.2009 року відбулася зміна найменування юридичної особи позивача на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», позивач є юридичною особою та має Банківську ліцензію (а.с.17-19). Відповідно до розрахунку заборгованності за договором № б/н від 16.07.2009 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 30.11.2015 року,\~ заборгованість за кредитом становить 7996,62 грн.; заборгованість по процентам 9102,22 грн.; сума комісії та пені (накопичувальним підсумком) 1200,00 грн.; заборгованість по судовим штрафам 1414,94 грн. Разом 19713,78 грн. (а.с.4-6). Відповідно до розрахунку заборгованості за пенею (накопичувальним підсумком) (стовбець 14): на дату розрахунку 30.11.2015 року заборгованість склала 1200,00 грн., на дату розрахунку 08.04.2014 року заборгованість складала 0,00 грн. (а.с.5-6). Зобов'язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. Суд на підставі ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за\~ зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК). Письмовими доказами, відповідно до ст. 64 ЦПК України, є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 19713,78 грн. за кредитним договором № б/н від 16.07.2009 року, підлягають задоволенню частково. Позов містить вимоги про стягнення загальної грошової суми, що є предметом позовних вимог і яка складається з 7996,62 грн. заборгованості за кредитом; 9102,22 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1200,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 914,94 грн. (процентна складова). Суд розглянувши вимоги позивача про стягнення 7996,62 грн. заборгованості за кредитом та 9102,22 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, вважає що ці позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком та визнані відповідачем у судовому засідані. Розглянувши вимоги позивача про стягнення 1200,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 914,94 грн. (процентна складова), суд дійшов до висновку, вони не підлягають задоволенню. [PERSON] Пруди Олександрівського району, Донецької області, де зареєстрована відповідач, внесене до п. 12 Додатку до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «ПЕРЕЛІК населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» (а.с.26). Відповідно до вимог ст. 2 Закону України № 1669, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Позивач надав суду розрахунок без урахування вимог Закону України № 1669, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні пені та штрафів, оскільки до 14 квітня 2014 року відповідачу пеня не нараховувалася. Сума пені нарахована відповідачу після 14.04.2015 року та суми штрафів, у\~ розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 914,94 грн. (процентна складова), - стягненню не підлягають. На підставі зазначеного, ст. 526, 530, 610-612, 616, 1054 ЦК України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «ПЕРЕЛІК населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», та

Outcome: partial