Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить повернути йому заощадження в загальній сумі 59 966,25 грн., які знаходяться на рахунках, відкритих в Ощадному банку України. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до 02.01.1992 року позивачем на рахунки, відкриті в Житомирському відділенні Ощадного банку СРСР було внесено ним трудові заощадження на загальну суму 59 966,25 грн., які на даний час йому не повернуті, а його вимоги про їх повернення на даний час не виконані. У судовому засіданні позивач і його представник позовні вимоги підтримали з підстав, заявлених у позові. Позивач додав, що має серйозні захворювання, тому потребує коштів для забезпечення можливості лікуватися. Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що виплата вкладникам установами Ощадбанку здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України лише при надходженні коштів з державного бюджету, а відповідач не відповідає за зобов'язаннями держави перед громадянами України. Представник відповідача Кабінету Міністрів України у судовому засіданні позов також не визнала, вказавши про відсутність порушення прав позивача зі сторони Кабінету Міністрів України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем на рахунки, відкриті в Ощадному банку СРСР, внесено трудові заощадження, які в перерахунку на гривні відповідно до порядку такого перерахунку, встановленого ст. 3 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», становлять 60166,29 грн., зокрема на рахунок № [NUMBER] внесено 10 959,04 грн., на рахунок № [NUMBER] внесено 6 661,25 грн., на рахунок № [NUMBER] внесено 12798,45 грн., на рахунок № [NUMBER] внесено 16294,95 грн., на рахунок № [NUMBER] внесено 13452,60 грн., що підтверджується відповідними копіями ощадних книжок. 05.10.2002 року позивачу здійснено виплату з рахунка № [NUMBER] у сумі 50 грн., залишок на рахунку становить 10 909,04 грн. 04 коп., 06.09.2002 року позивачу здійснено виплату з рахунка № [NUMBER] у сумі 50 грн., залишок на рахунку становить 6 611,25 грн., 19.05.2004 року позивачу здійснено виплату з рахунка № [NUMBER] у сумі 50 грн., залишок на рахунку становить 12 748,45 грн., 19.05.2004 року позивачу здійснено виплату з рахунка № [NUMBER] у сумі 50 грн., залишок на рахунку становить 16 244,95 грн., 09.04.2003 року позивачу здійснено виплату з рахунка № 29712(35357) у сумі 50 грн., залишок на рахунку становить 13 402,60 грн. Одночасно судом встановлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 346 від 23.04.2012 року «Про виплату в 2012 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 році в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов'язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР» на картковий рахунок позивача надійшли компенсаційні кошти в розмірі 1 000 грн., які ним були отримані 19.102012 року, що підтверджено листом ПАТ «Державний ощадний банк України» від 26.03.2013 року та не заперечувалося позивачем у судовому засіданні. Таким чином, судом встановлено, що загальна сума заборгованості становить 58 916,29 грн. Статтею 1 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» встановлюється, зокрема зобов'язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України. Компенсації підлягають також грошові заощадження громадян України, поміщені в установи Ощадного банку України протягом 1992 - 1994 років і які знаходилися на рахунках зазначених установ не менше одного повного календарного року в період 1992 - 1995 років. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» держава зобов'язується забезпечити збереження та відновлення реальної вартості заощаджень громадян і гарантує їх компенсацію у встановленому порядку. Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» компенсація громадянам України втрат від знецінення грошових заощаджень проводиться, починаючи з 1997 року в грошовій формі за рахунок коштів Державного бюджету України. Компенсація втрат від знецінення грошових заощаджень, поміщених до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України проводиться їх власникам у готівковій чи безготівковій формі через установи Ощадного банку України після внесення в інформаційно-аналітичну систему «Реєстр вкладників заощаджень громадян» відомостей про них, необхідних для ідентифікації вкладника під час відкриття рахунку. Порядок проведення компенсації, у тому числі перерахування коштів, передбачених у Державному бюджеті України, установам Ощадного банку України та колишнього Укрдержстраху, визначається Кабінетом Міністрів України. Статтею 7 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» встановлено, що заощадження повертаються поетапно, залежно від суми вкладу в межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік. Перелік груп вкладників і порядок проведення виплат проіндексованих грошових заощаджень, а також обсяг виплат згідно із статтею 8 цього Закону у межах коштів, передбачених Державним бюджетом України, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Отже, проведення компенсаційних виплат проіндексованих грошових заощаджень вкладникам Ощадного банку СРСР здійснюється через установи Ощадного банку України у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік, і у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Іншого порядку виплати компенсаційних виплат проіндексованих грошових заощаджень ніж який встановлюється Кабінетом Міністрів України у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік, не передбачено. Частиною 2 ст.5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що держава не відповідає за зобов'язаннями банків, а банки не відповідають за зобов'язаннями держави, якщо інше не передбачено законом або договором. Таким чином, Ощадний банк України, через установи якого здійснюється проведення компенсаційних виплат, не відповідає за зобов'язаннями держави щодо відновлення заощаджень громадян України, а здійснює лише їх виплату в межах коштів перерахованих з державного бюджету установам Ощадного банку для компенсації грошових заощаджень громадян України. Враховуючи вкладене вимоги позову не ґрунтуються на положеннях закону, тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Outcome: dismissed