Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив зобов'язати відповідачів привести до первісного стану квартиру [ADDRESS] відповідно до технічної документації та зобов'язати їх звільнити самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого об'єкту площею 43,66 кв.м. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що згідно наданих їм матеріалів Суворовської райадміністрації, отриманих на підставі доповідної записки КП ЖКС «Пересипський», відповідачі, без затвердженої у встановленому порядку проектної документації та відповідного дозволу, здійснили самочинне будівництво, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення. Проектно-правові документи на реконструкцію відсутні, тому позивач просить вимоги задовольнити. Представник позивача до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вважав позов безпідставним та просив відмовити позивачу в задоволенні його вимог, повідомивши, що здійснив реконструкцію належної їм квартири, оскільки квартира з великою сирістю, а у житлі проживає малолітня дитина, із сусідами була відповідна домовленість, у тому числі й з третьою особою, яка в подальшому відмовилась від надання такої згоди. Відповідач вважає, що ними не було порушено жодних норм та правил будівництва, здійснене перепланування не привело до погіршення стану квартири чи будинку, в якому вона знаходиться, і не призвело до погіршення стану конструкцій будинку в цілому. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилась, до суду було надано довідку про її хворобу. Третя особа у судовому засіданні вважав вимоги обґрунтованими, суду повідомив, що добудова відповідачами другого поверху перешкоджає йому у користуванні своїм житлом, зазначивши, що його квартира також реконструйована, але з відповідними узгодженнями. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд дійшов до висновку, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.13.2013 року, виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради, квартира [ADDRESS] належить у рівних частках [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до технічного паспорта на квартиру від 01.11.2012 року, відомості про наявність самочинних реконструкцій відсутні, квартира відповідачів знаходиться на першому поверсі одноповерхового черепашникового будинку з перекриттям дерев'яними балками. Без відповідних узгоджень з балансоутримувачем будинку, з відповідними службами міста та співвласниками суміжних квартир, відповідачі дійсно здійснили реконструкцію належної їм квартири. Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу здійснення такої реконструкції з детальним відображенням обсягу виконаних робіт, зайняття земельної ділянки біля квартири підтверджується неналежним чином оформленою план-схемою, яка не містить дати її складання. Судом також встановлено, що у будинку існують інші самочинні реконструкції. З наданих матеріалів неможливо перевірити, чи не знаходиться квартира в будинку, що належить до застарілого фонду відповідно до Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду». Клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи позивачем не заявлялось, а без висновку експертизи неможливо однозначно стверджувати, що здійснена реконструкція квартири та прибудова до неї є невід'ємним поліпшенням і невід'ємною частиною зазначеної квартири, а її знесення та приведення в попередній стан погіршить технічний стан усього будинку. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст.319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Частиною 7 ст. 376 ЦК України встановлено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Згідно ч.1, ч.2, ч.4 ст.376 ЦК України, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу. При цьому п.2 ч.7 ст.376 ЦК України встановлено, що якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Таким чином, диспозиція даної норми законодавства передбачає наявність певного юридичного складу для зобов'язання проведення перебудови. Так, перша ознака - це істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам. Однак позивач не надав жодного доказу, що вищевказане будівництво істотно відхилилось від проекту будинку, а також порушує суспільні інтереси. Другою ознакою є порушення права інших осіб під час самовільного будівництва. Однак з наданих позивачем документів не вбачається, що мешканці будинку заперечують проти проведеної реконструкції. Третьою ознакою є істотне порушення будівельних норм, проте доказів порушення будівельних норм позивачем не надано. У відповідності до п.п.22, 23 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК). Пунктом 25 вказаної Постанови роз'яснено, що відхилення від проекту забудови об'єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об'єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об'єкта нерухомості. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.10 та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, суд приходить висновку про те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених у позові обставин, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed