Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що в 2010 році він купив автомобіль, просить визнати за ним право власності та звільнити з під арешту. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснив, що він домовився з [PERSON] про купівлю автомобіля, якій їй належав, так, у підтвердження усної угоди купівлі-продажу автомобіля, відповідачка надала йому генеральну довіреність від 25 лютого 2010 року на право керування, експлуатації та розпоряджанням автомобіля марки OPEL моделі VECTRA A, рік випуску 1991, двигун [NUMBER], шасі (рама) №---, кузов (коляска) [NUMBER], ТИП тз - ЛЕГКОВИЙ СЄДАН, реєстраційний [NUMBER], зареєстрованим Запорізьким МРЕВ-2 УДАІ УМВС України, 14.08.2001 року, який належав їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого Запорізьким МРЕВ-2 УДАІ УМВС України, 14.08.2001 року. Дана довіреність посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за №186 строк дії якої до 25.02.2020 року. 25 лютого 2010 року відповідач [PERSON] надала йому автомобіль, розписку про передачу грошей в сумі 4 000 доларів США, за автомобіль він від неї не відбирав, так як вони заключили договір. Однак при укладанні даної угоди відповідач не попередила його про те, що вона має боргові зобов'язання перед КОНЦЕРН «МТМ». 24.05.2014 року на посту ДАІ в смт. Н.Олексіївка Генічеського району його автомобіль було затримано та арештовано співробітниками ДАІ в Херсонській області та направлено на спеціальний майданчик в смт. Н.Олексіївка Генічеського району, Харків-Сімферополь, км.500. Під час затримання автомобіля працівник міліції посилався на постанову Ленінський Відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про розшук та арешт майна боржника [PERSON]. В зв'язку з відсутністю коштів у [PERSON] вона відмовлялась оформити договір купівлі-продажу автомобіля у нотаріуса. Вищевказаний автомобіль до часу вилучення його співробітниками ДАІ не був переоформлений на його ім'я за генеральною довіреністю, так як він багато часу працював, та працював за межами Генічеського району, що позбавляло його можливості розпоряджатися вільним часом. Він вважає себе власником автомобіля на протязі кількох років він ним користувався, сплачував страхові поліси. Просить, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] допитана в судовому засіданні в режимі відео конференції, суду пояснила, що вона дійсно продала належний їй автомобіль [PERSON], про свій борги його не попереджувала, так як вважала не потрібним. Треті особи до суду не з'явились, причини суду не відомі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені наступні обставини по справі. Згідно довіреності від 25 лютого 2010 року на право керування, експлуатації та розпоряджанням автомобіля марки OPEL моделі VECTRA A, рік випуску 1991, двигун [NUMBER], шасі (рама) №---, кузов (коляска) [NUMBER], ТИП тз - ЛЕГКОВИЙ СЄДАН, реєстраційний [NUMBER], зареєстрованим Запорізьким МРЕВ-2 УДАІ УМВС України, 14.08.2001 року, (а.с. 10), який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого Запорізьким МРЕВ-2 УДАІ УМВС України, 14.08.2001 року. Дана довіреність посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за №186 строк дії якої до 25.02.2020 року. Відповідно до акту №ХВ 00939 від 24.05.2014 року автомобіль марки OPEL моделі VECTRA A, рік випуску 1991, двигун [NUMBER], шасі (рама) №---, кузов (коляска) [NUMBER], ТИП тз - ЛЕГКОВИЙ СЄДАН, реєстраційний [NUMBER] було передано на штраф стоянку (а.с.5). Частиною 1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 24.05.2014 року на посту ДАІ в смт. Н.Олексіївка Генічеського району [PERSON] автомобіль було затримано та арештовано співробітниками ДАІ в Херсонській області та направлено на спеціальний майданчик в смт. Н.Олексіївка Генічеського району, Харків-Сімферополь, км.500. Тому він, просить визнати за ним право власності на автомобіль, посилаючись на те, що вказаний автомобіль він купив у відповідачки, заплативши вартість автомобіля 4 000 доларів США, про що відповідач не заперечує. Згідно ч.2 ст. 662 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосується товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 336 ЦК України передбачено, що особа, яка заволоділа рухомою річчю, від якої власник відмовився, набуває право власності на цю річ з моменту заволодіння нею. Відповідно до ч.1 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст.639 ЦК України). Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Outcome: approved