Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 20.06.2012 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги №26/12-ФНКю, за яким первісний кредитор відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів за кредитним договором №44599198 від 07.07.2011 р., а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача в сумі 21 506,78 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 8 594,61 грн., 0,82 - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 316,74 грн. - заборгованість по комісії за управління кредитом, 8 594,61 грн. - пеня. Після відступлення первісним кредитором права грошової вимоги позивачу відповідачу було направлено лист - повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Посилаючись у позові на те, що через істотне порушення умов кредитного договору позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про зміну умов кредитного договору та вимогу про погашення загальної суми боргу, утім, відповідач зобов'язання не виконала, у позові й заявлено вимогу про стягнення заборгованості в розмірі, який зазначений вище, з відповідача на користь позивача. Підставу позову становлять приписи ст.ст. 509, 512, 526, 530, 549, 610-612, 625 ЦК України. У судове засідання позивач не з'явився, утім, в особі представника за довіреністю надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, та в якій не заперечував проти заочного розгляду справи та в якій просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, не скористався правом надання заперечень проти позову, не надав заяви про розгляд у його відсутності, та у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених суду вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Судом встановлено, що 07.07.2011 р. між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит в сумі 8 594,61 грн. на строк 36 місяців; укладаючи договір, сторони за ним погодили усі умови. Утім, зобов'язання з боку позичальника не виконано. 20.06.2012 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги №26/12-ФНКю, за яким первісний кредитор відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів за кредитним договором №44599198 від 07.07.2011 р., а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача в сумі 21 506,78 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 8 594,61 грн., 0,82 - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 316,74 грн. - заборгованість по комісії за управління кредитом, 8 594,61 грн. - пеня. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Згідно ч. 1 ст. 52 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 512 ЦК кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю. Разом з тим, приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договір є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved