Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач. звернувся до суду з позовом у якому прохав: - провести реальний розподіл житлового будинку [ADDRESS] та виділити в натурі у власність [PERSON] як окремий об'єкт нерухомого майна в житловому будинку: тамбур (І) загальною площею 2,2 кв.м., сіни (II) загальною площею 7,0 кв.м., сіни (III) загальною площею 5,1 кв.м., кухня (1) загальною площею 9,4 кв.м., кімната (2) загальною площею 6,8 кв.м., кімната (3) загальною площею 13,0 кв.м., кімната (4) загальною площею 9,7 кв.м., які згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 05 липня 2013 року іменуються як квартира [ADDRESS] та сарай Б; погріб вхідний (Г) площею 13,0 кв.м., сарай (Д) площею 9,0 кв.м., вбиральню (3) площею 1,0 кв.м., колодязь питний (№? 2). - припинити право спільної часткової власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], а саме тамбур (І) загальною площею 2,2 кв.м., сіни (II) загальною площею 7,0 кв.м., сіни (III) загальною площею 5,1 кв.м., кухня (1) загальною площею 9,4 кв.м., кімната (2) загальною площею 6,8 кв.м., кімната (3) загальною площею 13,0 кв.м., кімната (4) загальною площею 9,7 кв.м., які згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 05 липня 2013 року іменуються як квартира [ADDRESS] та сарай Б; погріб вхідний (Г) площею 13,0 кв.м., сарай (Д) площею 9,0 кв.м., вбиральню (3) площею 1,0 кв.м., колодязь питний (№? 2). У судове засідання учасники процесу не з'явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, прохав позов задовольнити. Від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. [PERSON] в судове засідання не з»явилась, повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. В матеріалах справи наявна заява від 21.12.2013 року про розгляд справи за її відсутності, в якій остання позов визнала. Згідно ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу по суті у відсутність сторін на підставі наявних по справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено документально, що 18 травня 2013 року, позивач став власником ? частини житлового будинку номер [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель. Вказана ? - частина житлового будинку та надвірних будівель набута у власність позивача згідно договору купівлі - продажу від 18 травня 2013 року № 789 посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 976268, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майю про реєстрацію права власності від 18 травня 2013 року № 3613973. Вартість придбаного позивачем ? частини будинку та частини надвірних будівель становить 56 000,00 грн. згідно п. 2.1. Договору - купівлі продажу. Власниками інших частин житлового будинку номер [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель є [PERSON] та [PERSON]. Житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 88,1 кв.м., житловою площею 52,8 кв.м., розташований на земельній ділянці держфонду та складається з: коридор (1) загальною площею 1,8 кв.м.; коридор (2) загальною площею 4,4 кв.м.; кухня (3) загальною площею 5,4 кв.м.; кімната (4) загальною площею 7,2 кв.м.; кімната (5) загальною площею 16,1 кв.м.; тамбур (І) загальною площею 2,2 кв.м.; сіни (II) загальною площею 7,0 кв.м.; сіни (III) загальною площею 5,1 кв.м.; кухня (1) загальною площею 9,4 кв.м.; кімната (2) загальною площею 6,8 кв.м.; кімната (3) загальною площею 13,0 кв.м.; кімната (4) загальною площею 9,7 кв.м. До складу надвірних будівель відноситься: сарай Б; погріб вхідний Г; сарай Д; сарай Е; погріб е; вбиральня Ж; огорожа № 1. Фактично позивач володіє та користується тамбуром (І) загальною площею 2,2 кв.м.; сіни (II) загальною площею 7,0 кв.м.; сіни (III) загальною площею 5,1 кв.м.;кухня (1) загальною площею 9,4 кв.м.; кімната (2) загальною площею 6,8 кв.м.; кімната (3) загальною площею 13,0 кв.м.; кімната (4) загальною площею 9,7 кв.м., які згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 05 липня 2013 року іменуються як квартира [ADDRESS]. На даний час між приміщеннями, які належать позивачеві на праві спільної часткової власності та приміщеннями, які належать відповідачам поставлені перегородки, проведені окремі комунікації, у кожного свій вхід до будинку, на земельних ділянках встановлений паркан, який їх розділяє. Приміщень якими позивач користується з відповідачами спільно не має. В процесі володіння та користування житловим будинком та надвірними будівлями співвласниками майна вникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. Окрім того позивач вказує, що будинок потребує капітального ремонту, так як останній раз його ремонтували в 1970 році. Проведення капітального ремонту згідно норм чинного законодавства потребує отримання дозволу з міськвиконкому, отримання якого фактично неможливе без надання згоди інших співвласників. Відповідачі згоди на це не дають та відмовляються від оформлення відповідних документів. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно ч.1 ст. 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачами права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені всіма співвласниками. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Оскільки домовленості про поділ домоволодіння в натурі не досягнуто, позивачем було замовлено експертизу про технічне обстеження стану будівельних конструкцій та можливість виділу в натурі, як самостійного об'єкту права власності. У відповідності до висновку експерта з технічного обстеження будівель і споруд Гончарова Д.С. «Про технічне обстеження стану будівельних конструкцій та можливість виділу в натурі, як самостійного об'єкту права власності[ADDRESS]» від 27 липня 2013 року 1/2 частина (квартира [ADDRESS]) житлового будинку по [ADDRESS] являється ізольованою квартирою, що має окремий вхід, необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, які відповідають нормам. Об'ємно-планувальне рішення об'єкту дослідження в цілому відповідає будівельно-технічним нормам. Виділити 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS], що належить позивачу на праві приватної власності в окрему одиницю технічно можливо. Верховний суд України в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснив судам, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Відповідно до абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз'яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна затвердженої Наказом № 55 Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 18 червня 2007 року передбачено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна (п. 1.2.). Частка, яку прохає виділити позвач є відокремленою, має окремі виходи тому її виділ в натурі можливий. При виділенні в натурі частки із спільної часткової власності, право спільної часткової власності припиняється. У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно з ч. 2 ст. 367 Цивільного кодексу України у разі поділу спільного майна, між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до частини 3 статті 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Outcome: approved