Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь аліментів у розмірі ј частки усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох років. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є студенткою Чорноморського національного університету імені Петра Могили за денною формою навчання. ЇЇ мати не в змозі самостійно її утримувати, у зв`язку з тим, що їй необхідні кошти на оплату за навчання, проїзд до місця навчання, одяг, харчування, тощо. Вона ж не має змоги самостійно влаштуватися на роботу. Їй відомо про те, що відповідач перебуває за кордоном на протязі чотирьох років, має другий шлюб та їх спільну дитину. З вересня 2018 року аліментів від відповідача вона не отримує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. На позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позов не визнає. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач зазначає, що її мати [PERSON] та її батько [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 березня 1996 року. Шлюб між ними розірвано 14 вересня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , свідченням чого є свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно довідки Чорноморського національного університету імені Петра Могили від 11.09.2018 року за вих. № 152, [PERSON] є студенткою Чорноморського національного університету імені Петра Могили першого курсу медичного інституту за контрактом на денній формі навчання за спеціальністю «Психологія». Строк закінчення навчання за програмою підготовки бакалавра - 30 червня 2022 року, що підтверджується договором № 103/18 про надання освітніх послуг між Чорноморським національним університетом імені Петра Могили та фізичною (юридичною) особою від 01.09.2018 року. Згідно квитанцій № 0.0.1084989973.1 від 16.07.2018 року; № 0.0.1251082947.1 від 25.01.2019 року [PERSON] сплачено за навчання кошти в загальному розмірі 12100 грн. Позивач в своєму позові посилається на те, що відповідач протягом чотирьох років перебуває за кордоном, має другий шлюб та другу дитину. Судом дане твердження не береться до уваги, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження зазначеного. Клопотань про витребування доказів позивачем заявлено не було. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При призначенні аліментів суд враховує наявність у відповідача на утриманні малолітньої дитини, непрацюючої дружини, що підтверджується доказами наданими [PERSON] та його письмовими поясненнями. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що позивач досягла повноліття, але не досягла двадцяти трьох років, продовжує навчання у вищому навчальному закладі, і тому не може працевлаштуватись, суд приходить до висновку, щодо часткового задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 1/6 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до закінчення навчання - 30 червня 2022 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

Outcome: partial