Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 16.09.2015р. між ним та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір №93105298000,\~відповідно до якого йому Банком було надано кредит у розмірі 11\~038,64грн. зі сплатою 28% річних, з\~кінцевим терміном повернення не пізніше 16.09.2018р. Протягом тривалого часу він належним чином виконував свої зобовязання за даним договором і сплачував щомісячні платежі в розмірі 882,00грн. за встановленим Графіком. Однак згідно виписного епікризу від 30.10.2012р. він переніс важку операцію з лікування онкологічного захворювання, яка пройшла успішно, що дозволило йому працювати та мати постійне джерело доходів. Але оскільки отриманих від заробітної плати коштів не вистачало на придбання ліків, він і вимушений був звернутися до Банку з приводу отримання вказаного кредиту з переконанням, що кредит буде повернутий вчасно та у повному обсязі, оскільки на той час він працював. Через деякий онкологічне захворювання почало прогресувати і він втратив можливість працювати, отримувати дохід і сплачувати щомісячні платежі на повернення кредиту. Таким чином, виникла ситуація, причини створення якої знаходяться поза межами дій контрагентів кредитного договору і не залежить від них. Вважає, що на даний час наявні усі чотири умови, передбачені ч.2 ст.652 ЦК України, для розірвання кредитного договору. Він звертався з приводу розірвання договору до Банку, однак його звернення залишені без задоволення, що свідчить про відсутність згоди на те. У звязку з чим він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Просить розірвати кредитний договір №93105298000 від 16.09.2015р. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню через таке. Судом встановлено, що\~16.09.2015р. між сторонами було укладено кредитний договір №93105298000,\~відповідно до якого Банк надав позивачу споживчий кредит в загальному розмірі 11\~038,64грн. шляхом відкриття карткового рахунку, зі сплатою 28% річних, з\~кінцевим терміном повернення не пізніше 16.09.2018р. Згідно умов даного кредитного договору позивач зобовязувався здійснювати погашення кредиту щомісячно за встановленим графіком рівними платежами в сумі 882,00грн. (арк..5-6) Також судом встановлено, що в 2012р. у позивача було діагностовано онкологічне захворювання, з 08.09.2012р. по 30.10.2012р. він перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі у звязку з цим захворюванням, переніс оперативне втручання. (арк..8-11) З 21.09.2015р. по 30.09.2015р. позивач також перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі у звязку з рецидивом онкологічного захворювання (арк..12). Згідно пояснень представника позивача позивач продовжує страждати на онкологічне захворювання, його стан здоровя погіршився. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно з ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ст.525,526,530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1,2\~ст.652 ЦК України\~у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої\~статті 652 ЦК\~і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] Так, судом встановлено, що при укладенні кредитного договору позивач був ознайомлений з усіма його умовами та вимогами, що підтверджується його особистим підписом і відповідно свідчить про те, що сторонами погоджені усі його істотні умови. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному в договорі, що останнім не оспорюється. При цьому, судом встановлено, що свої зобовязання за вказаним кредитним договором позивач також виконував до певного періоду часу. \~\~\~\~\~\~ Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказав, що у звязку з загостренням на даний час онкологічного захворювання і неможливістю працювати, він не має можливості надалі виконувати свої зобовязання за кредитним договором, а тому вважає, ці обставини такими, що суттєво впливають на спірні договірні стосунки. Відповідно до положень\~ст.10,60 ЦПК України саме на позивача в даному випадку покладається обовязок довести підстави для розірвання кредитного договору. Однак, позивач в порушення вищевказаних вимог належними та допустимими доказами не довів суду наявність підстав, передбачених ст.652 ЦК України, для розірвання кредитного договору. Зокрема, те, що відбулась істотна зміна обставин (змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах), якими сторони керувалися при укладанні кредитного договору, що відповідач не згоден на добровільне розірвання чи зміну кредитного договору у звязку із зміною таких обставин, що дає право позивачу на звернення до суду з цим позовом, а також те, що наявні одночасно усі чотири умови, передбачені ч.2\~ст.652 ЦК України, за яких суд може прийняти рішення про розірвання кредитного договору. Суд враховує, що онкологічне захворювання, з загостренням якого позивач на даний час повязує неможливість виконання умов кредитного договору і вважає істотною зміною обставин, було виявлено у нього ще у 2012р., тобто задовго до укладання кредитного договору. Безпосередньо після укладання кредитного договору 16.09.2015р., він з 21.09.2015р., тобто через пять днів, потрапив на стаціонарне лікуванні у звязку з загостренням цього ж захворювання. За таких обставин, суд вважає, що позивач при належній обачності міг передбачити при укладенні кредитного договору можливі наслідки наявного у нього захворювання, можливість настання неплатоспроможності. Отже, не можна вважати доведеним той факт, що в момент укладання кредитного договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. При цьому, суд вважає, що сама по собі наявність такого захворювання не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі ст.652 ЦК України. Доказів неможливості виконання ним своїх зобовязань за кредитним договором, в т.ч. через наявне захворювання, позивач суду не надав. Таким чином, суд не знаходить законних підстав для розірвання кредитного договору, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed