Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 березня 2018 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №141/18, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 5 000 грн. строком на 24 місяців, зі сплатою за користування кредитом процентів. Кредит був отриманий відповідачем 02 березня 2018 року, що підтверджується Видатковим касовим ордером №93 від 02 березня 2018 року. Проте позичальник порушив умови кредитного договору по погашенню кредиту, сплати відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 5 999, 23 грн., з яких: 2 757,97 грн. - залишок по кредиту; 3 241,26 грн. - проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів, у позові й заявлено відповідну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми заборгованості, а також понесені судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою від 15 квітня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явивсяя, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, на задоволенні позовних вимог наполягали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, що 02 березня 2018 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №141/18, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 5 000 грн. строком на 24 місяців, зі сплатою за користування кредитом процентів. Кредит був отриманий відповідачем 02 березня 2018 року, що підтверджується Видатковим касовим ордером №93 від 02 березня 2018 року, наявного в матеріалах справи. Відповідно до Кредитного договору № 141/18 від 02 березня 2018 року, погашення заборгованості здійснюється щомісяця у період з 10 по 16 число кожного місяця згідно до графіку, яким сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, її заборгованість перед позивачем становить 5 999, 23 грн., з яких: 2 757,97 грн. - залишок по кредиту; 3 241,26 грн. - проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів. Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору), що підтверджується кредитним договором №141/18 від 02 березня 2018 року, підписаним сторонами, розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 598, ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено судом, з боку відповідача було допущено порушення умов виконання зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, тому порушені права позивача підлягають поновленню в обраний в даному позові спосіб (ст. 16 ЦК). З урахуванням вищенаведеного для суду наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості у розмірі 5 999, 23 грн., з яких: 2 757,97 грн. - залишок по кредиту; 3 241,26 грн. - проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: approved