overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що йому на праві власності належить житловий будинок № 61 по вул. Луначарського в с. В-Сироватка, Сумського району, який був придбаний на підставі договору купівлі-продажу та на підставі свідоцтва про право про право особистої власності на житловий будинок. У вказаному будинку значиться зареєстрованою відповідач, однак з 2003 року за місцем реєстрації не проживає, особисті речі її у будинку відсутні, витрат на його утримання не несе. Просив визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним домоволодінням. Представник заявниці [PERSON]П в судовому засіданні позовну заяву підтримала повністю. Відповідач [PERSON] до залу суду не зявився по невідомій причині, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за останнім відомим місцем проживання через оголошення в газеті «Сумщина» № 31 від 26 серпня 2015 року. Представник 3-ї особи УДМС України в Сумській області для розгляду справи по суті не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення представника позивача, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 26 листопада 1980 року та на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок належить житловий будинок № 61 по вул. Луначарського в с. В-Сироватка, Сумського району. Вказані договори посвідчені нотаріально та зареєстровані в органах БТІ (а.с.5,6). У зазначеному домоволодінні значиться зареєстрованою, але 2003 року не проживає [PERSON], її особисті речі у домоволодінні відсутні, витрат по його утриманню не несе. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач це невістка [PERSON]. Вона має сімю і проживає разом з [PERSON] окремо у іншому будинку на окраїні села. Щонайменше 6 років вона не проживає за місцем реєстрації. Вони приходять провідувати позивача, але там не проживають. Коли він бував в гостях у [PERSON], речей відповідача не бачив. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що невістка після одруження з сином позивача спочатку трохи жили у них, а потім переїхали. Відповідач не проживає там уже давно, її речей у будинку позивача він не бачив. [PERSON] вживає спиртні напої, веде блудний спосіб життя, дітьми опікується дід, син позивача з дітьми проживає окремо. Де проживає [PERSON] йому не відомо. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що відповідач [PERSON] з 2003 року добровільно залишила зареєстроване місце проживання, понад один рік не проживає у будинку, її реєстрація перешкоджає позивачу належним чином користуватись власним будинком, він має право на усунення перешкод шляхом зняття відповідача з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Даний будинок придбаний ним за пільговою ціною в колгоспі «Дружба» за 10 166 крб. на правах члена колгоспу, однак договір купівлі-продажу не був оформлений належним чином, тому він не зміг зареєструвати право власності на будинок. В теперішній час колгосп «Дружба» не існує, тому у нього відсутній правовстановлюючий документ на будинок, що перешкоджає державнй реєстрації права власності. Просив встановити факт належності на праві приватної власності вказаного будинку. Представник відповідача для розгляду справи до суду не з»явився, просив справу слухати без його участі, позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Сумського ОБТІ від 26 січня 1994 року, домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за колгоспом «Дружба» на підставі рішення Сумського райвиконкому від 26 червня 1986 року (а.с.6). Відповідно до довідки Сульської сільської ради Сумського району від 2 березня 1994 року №82, за записами погосподарської книги виконкому Сумської сільської ради за №312 значиться будинок [ADDRESS], який рахується за КСП «Дружба» (а.с.8). 10 серпня 1988 року на вказаний будинок виготовлений технічний паспорт (а.с.9). Позивач був членом колгоспу «Дружба», проживав у колгоспному будинку [ADDRESS], перебував на черзі осіб на придбання житлового будинку (а.с.13,14). Станом на 11 грудня 1992 року залишкова балансова вартість будинку складала 20332 руб., 50% - 10166 руб. (а.с.15). Рішенням правління уповноважених колгоспників колгоспу «Дружба» від 8 лютого 1992 року була надана згода правлінню колгоспу на продаж колгоспнику [PERSON] вказаного будинку за пільговою ціною 10166 руб. (а.с.16). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 17 грудня 1992 року №429, позивачем до каси колгоспу «Дружба» внесена сума 10166 руб. за будинок (а.с.7). Згідно реєстраційного посвідчення, виданого 26 січня 1994 року СОБТІ, будинок значиться зареєстрованим за колгоспом «Дружба» (а.с.19). За довідкою Сумської сільської ради від 2 жовтня 2013 року №268/02/22, позивачу [PERSON] за рішенням 21 сессії 21 скликання від 16 листопада 1993 року Сульської сільської ради було передано у власність земельну ділянку площею 0,55 га. У подальшому площа земельної ділянки була уточнена і позивач має у власності земельну ділянку площею 0,37 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд - 0,25 га; для ведення особистого селянського госопдарства - 0,12 га), розташовану в [ADDRESS] (а.с.10). Нотаріальне посвідчення договору не здійснювалось, правоустановлюючий документ на житловий будинок позивачу не видавався. За наведених обставин у судовому засіданні встановлений факт належності позивачу домоволодіння. Відсутність правовстановлюючого документу є перешкодою для державної реєстрації права власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що між ним та відповідачем 3 листопада 2010 року укладений шлюб. До укладання шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось і 23 березня 2016 року він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. З грудня 2015 року він бачив сина лише один раз. На його прохання вирішити питання участі у вихованні сина відповідач не реагує, перешкоджає йому виконувати зобов'язання щодо утримання дитини. Разом з тим з дитиною постійно спілкується інший чоловік. Просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні йому з дитиною, встановити спосіб участі у вихованні сина шляхом побачень щосуботи на щонеділі наодинці, проведення оздоровчих відпусток до 21 календарного дня. Під час розгляду справи уточнив свої позовні вимоги та просив встановити час побачень з сином кожної суботи без урахування відвідування дошкільного (або шкільного) закладу з 9.00 до 21.00 год., кожної неділі без урахування відвідування дошкільного (або шкільного) закладу з 9.00 до 19.00 год. В іншій частині позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач позовні вимоги у зміненій редакції визнала повністю, про що подала суду письмову заяву. Представник 3-ї особи для розгляду справи до суду не з'явився, вважає за доцільне спір вирішити за участі Служби у справах дітей Сумської міської ради. Враховуючи позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 3 листопада 2010 року. Мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого зазначений позивач, матір'ю - відповідач (а.с.6). Позивач за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.27), на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.28-29). Приймає участь у витратах за харчування дитини у дитячому закладі (а.с.30-32). Як встановлено судом у судовому засіданні раніше, між сторонами існує не сам спір щодо участі у вихованні дитини, проти чого відповідач не заперечує, а фактично - спір щодо форми цієї участі. Позивач визначився у своїх позовних вимогах щодо побачень з дитиною, відмовившись від умови зустрічей наодинці. Відповідач з цими позовними вимогами погодилась. Відповідно до ст.ст. 141, 157 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, той з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею, той з батьків, з ким проживає дитина - не має права чинити в цьому перешкоди. Відповідно до ст. 159 СК України, у випадку перешкод у спілкуванні з дитиною тому з батьків, який проживає окремо, він має право на звернення до суду з відповідним позовом. Дослідивши позовні вимоги щодо способу участі у вихованні дитини, суд вважає, що вони відповідають інтересам хлопчика і саме у такому вигляді вони підлягають закріпленню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з указаним позовом 04 листопада 2014року, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 листопада 1997року у виконавчому комітеті Реутинської сільської ради Кролевецького району Сумської області за актовим записом №5 він зареєстрував шлюб з [PERSON], прізвище якої після реєстрації шлюбу було змінено на [PERSON]. Під час шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO] народження, та [PERSON], [INFO] народження. За час перебування в шлюбі з відповідачкою вони втратили любов та взаємоповагу один до одного, зникло взаємопорозуміння, у зв'язку з чим стали виникати сварки, образи, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З літа 2011 року вони разом не проживають, відповідачка покинула їх спільне місце проживання та виїхала в м. Харків, де і проживає зараз, залишаючись зареєстрованою в с. Реутинці. Діти проживають з матір'ю в м. Харкові, кожні канікули вони приїздять в с. Реутинці. Він приймає участь у вихованні дітей та в їх утриманні. Вважає, що примирення між ними не буде, шлюб носить формальний характер, наміру поновлювати подружні стосунки з відповідачкою він не має, а тому вважає за недоцільне надавати їт строк для примирення. Судові витрати просить залишити за ним. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.12). Будучи повідомленою про час розгляду справи, відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно, заяви про відкладення розгляду справи не надала. В телефонному режимі вона повідомила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, просить залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 1997 року, шлюб зареєстровано у виконавчому комітеті Реутинської сільської ради Кролевецького району Сумської області за актовим записом №5, дошлюбне прізвище відповідачки - [PERSON] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] народження, та [PERSON], [INFO] народження (а.с.5,6). Як вбачається з позовної заяви, сторони не проживають разом з 2011 року; діти проживають з відповідачкою, а позивач бере участь в їх вихованні та утриманні; на думку позивача, примирення неможливе і він наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд приходить до висновку, що звернення позивача до суду відповідає положенням ст. 110 Сімейного кодексу України, а враховуючи положення ст. 112 СК України щодо підстав для розірвання шлюбу, суд вважає, що примирення між сторонами не буде, надавати строк для примирення відповідно до ст. 111 СК України недоцільно, і шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з указаним позовом 29 липня 2016 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 травня 1979 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Кролевецькому відділі РАЦС. Через постійні сварки та дорікання зруйнувалася гармонія в їх відносинах. Він залишив квартиру, в якій вони проживали сім'єю, і з травня 2016 року проживає в будинку матері. З цього часу шлюбні відносини між ними припинені, всі фізичні та духовні зв'язки втрачені, у кожного з них свій бюджет, вони не спілкуються. Всі його намагання порозумітися закінчуються черговою сваркою і за таких обставин він вважає збереження шлюбу неможливим та суперечить його інтересам. Він наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а він не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою, оскільки втратив до неї любов та повагу. Вони не мають неповнолітніх дітей, але домовитися з відповідачкою про подачу заяви до відділу РАЦС спільної заяви про розірвання шлюбу неможливо. Тому наполягає на розірванні шлюбу, судові витрати просить залишити за ним, справу просить розглядати за його відсутності. Відповідач надала суду заяву, в якій не заперечує проти розірвання шлюбу, справу просить розглядати за її відсутності, після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище - [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 травня 1979 року, шлюб зареєстровано відділом ЗАГС Кролевецького райвиконкому Сумської області за актовим записом №67(а.с.6). Як вбачається з позовної заяви, сторони припинили подружні стосунки, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд приходить до висновку, що звернення позивача до суду відповідає положенням ст. 110 Сімейного кодексу України, а, враховуючи положення ст. 112 СК України щодо підстав для розірвання шлюбу, суд вважає, що примирення між сторонами не буде, надавати строк для примирення відповідно до ст. 111 СК України недоцільно, і шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначив, що 01.08.2012 року зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинені. Вважає, що примирення та збереження сімї неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №981, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Дегтяренко». Як вбачається з копії свідоцтва про народження 05.01.2013 року народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі. Однак внаслідок непорозумінь сімя сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сімєю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив скасувати обтяження у виді заборони відчуження нерухомого майна, накладене постановою державного виконавця Ніжинського ВДВС - Кашлюк С. М. серії АН № 449148 від 21.02.2005 року, реєстраційний номер обтяження 1707112, дата державної реєстрації обтяження 23 лютого 2005 року. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.08.2004 року він є власником житлового будинку [ADDRESS] . У липні 2021 року позивач виявив бажання розпорядитися своєю власністю, проте дізнався від приватного нотаріуса, що вказаною постановою державного виконавця накладено арешт на майно. Стверджував, що жодних постанов про арешт майна чи заборони на його відчуження він не отримував. Позивач звернувся із заявою до виконавчої служби про зняття арешту, у відповідь отримав 03 серпня 2021 року письмового листа, з якого вбачається, що відповідно до відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень у ДВС на виконанні перебували виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] , а саме: ВП № 11406271 з виконання виконавчого листа № АЕ-1621 Конотопського міського суду від 25.08.1992 р. про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів, втім як зазначено в листі ДВС, 28.06.2010 року прийнято постанову про закінчення цього ВП на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»; ВП № 3187174 з виконання виконавчого листа № 2-1258 Конотопського міського суду від 03.08.2000 року про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів, однак 10.01.2014 року прийнято постанову про закінчення цього ВП на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто будь-яка заборгованість з боку позивача відсутня. Крім того, як убачається з листа ДВС, матеріали вказаних вище виконавчих проваджень знищені у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання. На підставі викладеного позивач просив суд звільнити належне нерухоме майно з-під арешту. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 листопада 2021 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, судове засідання призначено на 15-00 год. 07 грудня 2021 року. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в його та позивача відсутність, підтримання позову та його задоволення. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення поклався на розсуд суду. Представник третьої особи подав до суду листа про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення поклався на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованость по оплаті за житлово-комунальні послуги станом на 01.04.2014 року в сумі 1838, 69 грн. на користь Житомирського державного технологічного університету, вказавши, що відповідач з вересня 2013 року по березень 2014 року не повністю розрахувалась за отримані житлово-комунальні послуги, що призвели до виникнення заборгованості. В судове засідання 11.08.2014 року представник позивача Турбовець А.В. надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити та прийняти заочне рішення. Відповідач в судове засідання 11.08.2014 року не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином (відповідно до ст. 76 ЦПК України), що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням (а.с. 22). Заяв про розгляд справи у його відсутності та заперечень на позов суду не надано. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 158, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено обставини, зазначені вище, які підтверджуються письмовими доказами по справі. Разом з тим, суд погоджується із розрахунком заборгованості та вважає його вірним.(а.с. 4) Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 526, 610 ЦК України, п.п. 14, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992р. № 572. Згідно ст.ст. 10 ч. 3, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, відповідачем не представлено суду доказів щодо спростування доводів позивача. Статями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Таким чином між сторонами існували зобов'язальні правовідносини, які з свого боку відповідач не виконував належним чином і допустив заборгованість станом на 01.04.2014 року у сумі 1838,69 грн. Враховуючи, що між сторонами існували зобов'язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконував належним чином, своєчасно не вносив необхідні платежі, чим порушив права позивача і допустив заборгованість перед останнім, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову повністю. Окрім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved