Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказав, що [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], є споживачем електричної енергії. Відповідач свої обов'язки виконує не в повному обсязі, в наслідок чого має заборгованість у розмірі 4109 грн. 40 коп. Просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтвердив позовні вимоги, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач на даний час проживає за адресою - [ADDRESS]. Відповідно до поданого розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем складає 4109 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, сторони мають рівні права щодо надання доказів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст.ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила)_ та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562. Виходячи з положень ст.ст. 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно для його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачається, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та правил користування електроенергією, затверджених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 19 Правил, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно п. 20 Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру плати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну, а знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця (п. 21 Правил). Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виконував свої зобов'язання з оплати спожитої електроенергії, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved