Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 17 червня 2015 року між ПАТ ««Акцент-Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачці був наданий споживчий кредит в сумі 7277 грн. 92 коп. із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту складає між відповідачкою і банком кредитно-заставний договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. Згідно умов даного кредитного договору відповідачка зобов'язана була щомісячно повертати кредит та відсотки за користування кредитом. Однак, в порушення умов даного кредитного договору, відповідачка [PERSON] належно не виконувала взятого на себе зобов'язання і своєчасно не вносила необхідні платежі. Станом на 11 травня 2016 року вона має заборгованість за кредитним договором з урахуванням несплачених відсотків та пені на загальну суму 11036 грн. 67 коп., які позивач просить стягнути з відповідачки. В судове засідання позивач не з'явився, представивши заяву в якій він повністю підтримує свої позовні вимоги, а справу просить розглядати без його участі. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснивши, що в червні 2015 року вона звернулась до магазину побутової техніки «Карприз», що розташований по вул. Терещенків, 56 в м. Глухові, з приводу придбання в кредит холодильника. Однак, поки здійснювалось оформлення відповідних документів вона з'ясувала, що в іншому магазині можна придбати кращий холодильник ніж в магазині «Каприз» за більш прийнятну ціну і на більш вигідних умовах. Тому вона повернулась до магазину і повідомила, що не буде в них купляти холодильник та пішла з магазину. При цьому відповідачка категорично стверджує, що жодного споживчого кредиту на придбання холодильника 17 червня 2016 року в ПАТ «Акцент-Банк» вона не брала і його не підписувала. Так само, ніякого холодильника в цьому магазині вона не отримувала. Припускає, що з метою отримання грошових коштів в банку, хтось із працівників магазину «Каприз» використав її документи, оскільки в цьому магазині в 2013 році вона раніше придбала в кредит газову плиту і там залишались копії її документів. Про те, що вона нібито отримала кредит, за яким має заборгованість більше 11 000 грн. їй стало відомо тільки, коли банк подав позов до суду. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідачки, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, на підтвердження своїх позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» до суду надані копії наступних документів: - заява відповідачки [PERSON] від 17 червня 2015 року в якій остання нібито просить надати їй споживчий кредит в сумі 7277 грн. 92 коп. для придбання холодильника «Норд 239-012» вартістю 8998 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії даного договору - до 16 червня 2016 року включно; - умови надання банком споживчого кредиту; - копію паспорта на ім'я відповідачки [PERSON]; - накладну на ім'я платника [PERSON] на холодильник «Норд 239-012» на суму 8988 грн.; - розрахунок заборгованості із якого слідує, що за вищевказаним кредитним договором від 17 червня 2015 року відповідачка не провела жодної оплати і станом на 11 травня 2016 року вона має заборгованість за кредитом з врахуванням несплачених відсотків та пені на загальну суму 11036 грн. 67 коп. Згідно статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог частини 3 статті 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. В силу статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до статті 626 ЦК України - договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Угодами є вольові акти поведінки людей, при цьому вольовий характер угод виявляється у тому, що сторони, укладаючи угоду, мають намір досягнути певного правового результату. Відповідно до частини 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11.03.2015 № 6-16цс15, який є обов'язковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України, відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак, суд вважає, що позивач не довів в судовому засіданні, що 17.06.2015 року він надав [PERSON]споживчий кредит на придбання холодильника, а сам холодильник був переданий відповідачці. При цьому суд не може не звернути увагу на послідовність та об'єктивність наданих відповідачкою пояснень щодо обставин укладення договору. Так, відповідачка по справі категорично стверджувала, що жодного кредиту 17 червня 2016 року в позивача вона не брала, а в заяві на отримання кредиту стоїть не її підпис. При цьому відповідачка зазначила, що для підтвердження своїх доводів вона згодна на проведення відповідної судово-почеркознавчої експертизи. В свою чергу на запит суду, позивач не надав оригінал спірного договору, що позбавляє суд можливості проведення такої експертизи. Також позивачка пояснила наявність в банку копії її особистих документів тим, що в 2013 році через магазин «Каприз» вона брала в банку споживчий кредит на придбання газової плити. При цьому з копії паспорту представленого позивачем вбачається, що дійсність цієї копії була завірена самою відповідачкою ще в серпні 2013 року. Тобто і в цій частині пояснення відповідачки мають логічну послідовність і підтверджуються матеріалами справи. А з наданої позивачем копії накладної на холодильник «НОРД 239-012» взагалі не можливо з'ясувати хто видав цю накладну, хто був покупцем холодильника, кому він був переданий, і взагалі, чи отримував цей холодильник хто- небудь. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач не надав безперечних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому в задоволенні його позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed