Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Мотивував позовну заяву тим, що він є власником зазначеного будинку. 09 серпня 2016 року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області шлюб між ним та відповідачем розірвано. Зазначає, що відповідач не проживає у вказаному будинку з 16 квітня 2017 року. Відтак, вважає, що вона втратила право користування житловим приміщенням, а тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 23 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 01 жовтня 2019 року до суду від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшло клопотання про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] . Протокольною ухвалою від 01 жовтня 2019 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, зазначив, що [PERSON] дійсно не проживає у вищезгаданому будинку з 16 квітня 2017 року. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, повідомила, що [PERSON] дійсно не проживає у вищезгаданому будинку з 16 квітня 2017 року. Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити. Відповідач та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак 26 листопада 2019 року до суду від представника відповідача Давидова О.А. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Заслухавши думку представника позивача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується реєстраційним посвідченням серії [NUMBER] , виданим 14 березня 2001 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 лютого 2001 року, посвідченим нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Государською Н.В. Як вбачається з актів обстеження житлово-побутових умов від 17 січня 2018 року, 28 травня 2019 року, 26 лютого 2019 року [PERSON] не проживає у житловому будинку [ADDRESS] з 16 квітня 2017 року. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 серпня 2016 року у справі № 450/1195/16-ц шлюб між сторонами розірвано. Таким чином відповідач [PERSON] не є і не може бути членом сім`ї позивача. У відповідності до ч.1 ст. 383 ЦК власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, він є власником вищезгаданого житлового будинку, а відповідач не проживає без поважних причин у такому з 16 квітня 2017 року. Сторона відповідача у свою чергу не надала суду жодних належним та достовірних доказів на спростування аргументів позивача, не надала доказів поважності причин непроживання протягом тривалого часу за місцем своєї реєстрації. Враховуючи вищенаведене, те, що позивач є власником будинку та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпоряджання таким, непроживання тривалий час відповідача за місцем реєстрації, що підтверджується матеріалами справи,суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а відповідача слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved