Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачкою. Заяву мотивує тим, що він зареєстрував шлюб з [PERSON] 12.05.2005 року. Від шлюбу мають спільну дитину, сина [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що вони після одруження проживали разом у квартирі матері відповідачки. Спочатку їхні стосунки були нормальними, вони разом відпочивали, облаштовували свій побут, розом виховували та опікувалися дитиною, спільно вирішували матеріальні проблеми. В 2014 році після буремних подій в Україні він втратив роботу, в нього були дрібні підробітки, але сума грошей дружину не задовольняла. Відповідачка почала вимагати грошей, котрих він не заробляв і тому не міг матеріально забезпечувати сім'ю. Почалися претензії, сварки, котрі одного разу закінчилися тим, що відповідачка вигнала його з квартири. Позивач вказує, що влітку 2014 року він поїхав в зону АТО добровольцем і з тих пір вони разом не проживають. Шлюбні відносини між ними фактично припинено, спільного господарства не ведуть. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, у заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 12 травня 2005 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 649 (а.с. 6). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved