Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який у подальшому уточнив та в остаточному варіанті просить суд визнати недійсним свідоцтво [NUMBER] на право особистої власності на домоволодіння від 13.02.1976 року, видане на підставі рішення виконкому Богунської районної Ради депутатів трудящих м. Житомира №53 від 04.02.1976 року на ? ідеальну долю домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] на ім»я [PERSON], так як воно було тільки виписане, але ним не отримане, тому, що він помер ще в жовтні місяці 1973 року; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.09.1987 року на ? частину жилого будинку по [ADDRESS] належної померлому [INFO] [PERSON], видане державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Фещенко А.С. на ім»я позивача і його сестер та зареєстроване в реєстрі за №2-4183; визнати за позивачем право власності на ? частку із ? частки спадкового майна, а саме: житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування, яка належала його померлому [INFO] року батькові [PERSON] і знаходилась в його користуванні. При цьому посилається на те, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно, а саме свідоцтво [NUMBER] на право особистої власності на домоволодіння від 13.02.1976 року було видано на ім»я його батька вже після його смерті [INFO] року з порушенням вимог закону, а тому вказане свідоцтво та видане на його підставі свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.09.1987 року є недійсними. Оскільки позивачем прийнято спадщину після смерті батька він набув право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON], в судове засідання повторно не з»явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою реєстрації її місця проживання. В судове засідання представник відповідача Житомирської міської ради не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.100, 101 ЦК УРСР, чинних на час виникнення спірних правовідносин, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. В особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва [NUMBER] на право особистої власності на домоволодіння від 13.02.1976 року, виданого Богунським районним відділом комунального господарства, ? ідеальна доля домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності. Це домоволодіння в цілому складається з одного жилого будинку. Відповідно до свідоцтва [NUMBER] на право особистої власності на домоволодіння від 13.02.1976 року, виданого Богунським районним відділом комунального господарства м. Житомира, ? ідеальна доля домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності. Це домоволодіння в цілому складається з одного жилого будинку. Вказані свідоцтва видані на підставі рішення виконкому Богунської районної ради депутатів трудящих м. Житомира №53 від 04.02.1976 року. Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.1987 року, виданого державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори Фещенко А.С. та зареєстрованого в реєстрі за №2-4183 спадкоємцями майна [PERSON], померлого [INFO] року є в ? частці його діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з ? частини жилого будинку по [ADDRESS] належної померлому на підставі свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння, виданого Богнуським відділом комунального господарства м. Житомира 13.02.1976 року за [NUMBER], зареєстрованого в Житомирському бюро технічної інвентаризації 01.03.1976 року по реєстру №9354. Згідно ст. ст.9, 10 ЦК УРСР здатність мати цивільні права і обов»язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Громадяни можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно, обирати рід занять і місце проживання, тощо, а також мати інші майнові та особисті немайнові права. З огляду на те, що на час видачі свідоцтва [NUMBER] на право особистої власності на домоволодіння 13.02.1976 року на ім»я [PERSON] вказана особа вже померла та її правоздатність припинилася, а тому вказане свідоцтво було видане з порушенням вимог закону, що є підставою для визнання цього правовстановлюючого документу, а також виданого на його підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.1987 року, недійсними. Позовна вимога про визнання за позивачем права власності на ? частку із ? частки спадкового майна, а саме: житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування, яка належала його померлому [INFO] року батькові [PERSON] і знаходилась в його користуванні не підлягає до задоволення, оскільки правовстановлюючий документ про належність нерухомого майна на праві власності спадкодавцеві визнано судом недійсним. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial