Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 24.02.2017 року між сторонами було укладено договір розстрочки №002407, за яким постачальник зобов'язується придбати та передати за договором автомобіль Кіа Sportage 2.0 АТ 2 WD Comfort (сірий), 2013 року випуску, вартістю 265 000 грн. на умовах внесення щомісячних платежів. Відповідно до п. 5.1. Договору товар передається в користування отримувачеві протягом строку, який становить від п'яти до двадцяти робочих днів з моменту сплати отримувачем на рахунок постачальника першого періодичного платежу, платежу за передачу товару. Розмір платежу визначався в Додатку № 2 до Договору, а саме 50% від вартості автомобіля, тобто 131 500 грн. За усною домовленістю в день підписання договору представники ТОВ «Техно Трейд Ві Шелл» запевнили, що автомобіль буде наданий після сплати частини першого періодичного платежу, на що позивач погодився. Того ж дня, позивач на виконання умов домовленості вніс частину першого періодичного платежу в розмірі 52 600 гривень. Однак, автомобіль так і не був наданий позивачу. В подальшому було встановлено, що станом на 28.03.2017 року за ТОВ «Техно Трейд Ві Шелл» жодних транспортних засобів не зареєстровано і митницю товар не перетинав. На підставі викладеного позивач вважає, що відповідач ввів його в оману. Позивач також вважає, що в договорі є пункти, виконання яких призведе до негативних наслідків для позивача, крім того договір містить несправедливі умови та суперечить ЗУ «Про захист прав споживачів». Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.02.2017 року між [PERSON] та ТОВ «Техно Трейд Ві Шелл» укладено договір розстрочки № 002406 з додатками № 1, 2, 3. Згідно п. 2.1 вищевказаного Договору постачальник ТОВ «Техно Трейд Ві Шелл» зобов'язується придбати та передати на умовах розстрочки у користування майно - транспортний засіб Kia Sportage 2.0 AT 2 WD Comfort, 2013 року випуску, а отримувач зобов'язаний прийняти товар та сплачувати періодичні та інші платежі, згідно з умовами Договору. Предметом Договору є транспортний засіб Kia Sportage 2.0 AT 2 WD Comfort 2013 року випуску, вартість предмета договору згідно Додатку № 2 до Договору визначена у розмірі 131 500,00грн. На виконання умов договору позивачем було сплачено перший періодичний платіж у розмірі 50% від загальної суми договору в розмірі 52 600,00 грн., що підтверджується квитанцією від 24.02.2017 року. Однак, предмет договору (транспортний засіб) відповідачем не був поставлений позивачу. Відповідно до розділу 2 спірного договору постачальник зобов'язується придбати та передати на умовах розстрочки у користування майно, а отримувач зобовязується прийняти товар та сплачувати періодичні платежі і інші платежі згідно умов договору, а тому ураховуючи положення статей 655, 806 ЦК України, зазначений договір за своєю правовою природою є договором лізингу. Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг». Згідно з п. 7постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності до нікчемного правочину. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК україни недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 статті 807 ЦК України встановлено, що предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Виходячи з аналізу вищезазначених норм чинного законодавства та положень ст. 628 ЦК України договір розстрочки № 002407 від 24.02.2017 р. за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Судовим розглядом встановлено, що договір розстрочки № 002407 від 24.02.2017 р., укладений між сторонами, нотаріально посвідчений не був, через що вважається нікчемним, а тому він не підлягає визнанню недійсним, але мають бути застосовані судом наслідки недійсності нікчемного правочину у вигляді реституції. Оскільки на виконання даного правочину [PERSON] сплатив відповідачу перший періодичний платіж в розмірі в розмірі 52 600 грн., предмет лізингу позивачу не передавався, то з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені на його рахунок кошти. На підставі викладеного,

Outcome: partial