Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що згідно договору купівлі-продажу частки квартири від 02 квітня 2015 року, укладеного між ним та [PERSON], він придбав у останнього ? частку квартири [ADDRESS]. Інша ? частка власності даної квартири належить [PERSON] Виділення часток власності квартири в натурі не проводилось, тому квартира знаходиться у нього з [PERSON] у спільній частковій власності. Рішенням Лебединського райсуду Сумської області від 16 травня 2001 року [PERSON] визнаний недієздатним, а його опікуном призначено [PERSON] Чоловік [PERSON] - [PERSON] рішенням Сумської міської ради № 541 від 07 вересня 2010 року був призначений опікуном над частками власності [PERSON] у спірній квартирі. Позивач вважає, що з урахуванням потреб як його сімї, так і потреб недієздатного, кожен власник повинен мати в квартирі для свого проживання і користування визначені житлові приміщення. Посилаючись на зазначені обставини та остаточно уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд встановити наступний порядок користування квартирою №84 в будинку №14 по вул. Сумсько-Київських дивізій м. Суми: виділити позивачу в користування жилу кімнату №6 площею 13,7 кв.м. разом з прилеглою до неї шафою №8 площею 1.4 кв.м.; виділити недієздатному [PERSON] в користування жилу кімнату №5 площею 13,1 кв.м. разом з прилеглим до неї балконом №1 площею 2,6 кв.м.; всі інші допоміжні приміщення квартири, а саме: коридор №1 площею 4,5 кв.м, коридор №7 площею 2,2 кв.м, санвузол №2 площею 1,1 кв.м, ванна кімната №3 площею 2,1 кв.м, кухня №4 площею 4,9 кв.м залишити в їх спільному користуванні. В судовому засіданні позивач та його представник уточнили позовні вимоги, та з урахуванням позиції відповідача [PERSON], просили виділити в користування позивачу кімнату жилу кімнату з балконом, а недієздатному [PERSON] жилу кімнату з прилеглою шафою. В ході судового розгляду позивач та представник остаточно уточнили позовні вимоги та просили встановити такий порядок користування квартирою, як вони первісно визначили в своєму позові (а.с.3). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні в цілому з позовом про встановлення порядку користування квартирою погодилась в тій частині, щоб недієздатному [PERSON], опікуном якого вона являється виділили в користування кімнату з балконом, однак спочатку заперечувала проти позову в тій частині, що вважала необхідним вбудовану шафу площею №8 площею 1.4 кв.м. поділити на двох власників для спільного користування. В ході судового розгляду [PERSON] погодилась повністю з встановленням такого порядку користування, як просив позивач, за умови, що позивач в коридорі спільного користування встановить окрему шафу для [PERSON] для зберігання продуктів, речей, тощо. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи органу опіки та піклування Сумської міської ради при вирішення справи покладався на розсуд суду, зазначивши, що орган опіки та піклування не заперечує проти встановлення порядку користування квартирою, але при цьому не повинні бути порушені права недієздатної особи. Вислухавши думку осіб, які приймають участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно \~договору купівлі-продажу частки квартири від 02 квітня 2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], позивач [PERSON] придбав у останнього 1/2 частку квартири [ADDRESS] (а.с.4,5). Даний договір купівлі продажу сторонами не оспорювався, недійсним не визнавася. Інша 1/2 (1/3 + 1/6) частка даної квартири належить на праві власності [PERSON] (а.с.45, 46). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є недієздатною особою, і рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 07.10.2010 року над недієздатним [PERSON] встановлено опіку, та опікуном призначено [PERSON] (а.с.44). Рішенням виконавчого комітет Сумської міської ради від 07.09.2010 року № 541 опікуном над житлом недієздатного [PERSON] призначено [PERSON] (а.с.8). На даний час позивач [PERSON] та недієздатний [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], і кожен із них має у власності по ? частини даної квартири . Судом встановлено, що недієздатний [PERSON] на даний час фактично не проживає за своїм зареєстрованим місцем проживання в [INFO], а проживає у свого опікуна [PERSON] в Чернігівській області Талалаївському районі с. Березівка, вул. Шкільна, 3. Відповідач [PERSON] проти цього не заперечувала, пояснила, що вона як опікун з недієздатним [PERSON], або її діти мають намір проживати в цій квартирі в майбутньому. Як встановлено судом, між співвласниками станом на день розгляду справи не склався порядок користування спільною квартирою, так як сторони фактично не проживали спільно у вказаній квартирі. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. В своїй позовній заяві позивач просив виділити йому у користування жилу кімнату з вбудованою шафою, а іншому співвласнику жилу кімнату з балконом, при цьому обґрунтовує свої вимоги тим, що він вважає такий порядок користування справедливим і розумним, оскільки вбудовану шафу він хоче перебудувати в додаткову площу для своєї кімнати як нішу для дитячого ліжка, натомість у відповідача в користуванні буде балкон як додаткова площа, як місце для зберігання продуктів та як місце для просушки білизни. Відповідач [PERSON], яка є опікуном недієздатного [PERSON], із запропонованим порядком користування погодилась. Вивчивши думку кожної сторони, суд вважає можливим встановити такий порядок користування квартирою, як просить позивач, виділивши позивачу у користування жилу кімнату з прилеглою до неї шафою, а відповідачу жилу кімнату з балконом, при цьому суд враховує, що в квартирі є всього дві жилі кімнати, що обидві сторони знаходяться у рівному становищі, оскільки кожен є власником ? частини квартири. Враховуючи надані докази, суд приходить до переконання що необхідно задовольнити позовні вимоги, оскільки виділення в користування сторонам у справі житлових кімнат та інших допоміжних приміщень згідно варіанту, запропонованому позивачем, не суперечить інтересам сторін, житлова площа, що виділяється в користування кожному із співвласників у спільному, відповідатиме їхній частці у праві власності. Також суд враховує, що відповідач [PERSON] в суді погодилась з варіантом користування квартирою, що був запропонований позивачем. Судові витрати залишити за позивачем, згідно його заяви. На підставі ст. 358 ЦК України,

Outcome: approved