Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 20.03.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] (відповідач -1) було укладено кредитний договір №СL -310/081/2008, згідно з яким банк надав відповідачу - 1 кредит в розмірі 20 418,00 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем -1 був укладений договір застави РСL-310/081/2008 від 20.03.2008 р., відповідно до умов якого відповідач - 1 передав в заставу банку рухоме майно - легковий автомобіль Hyundai Tucson р/н [NUMBER], 2008 р.в., колір світло-сірий, тип - легковий, кузов [NUMBER], що належить відповідачу -1 на праві власності. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 20.07.2011 р. ПАТ «ОТП Банк» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» прийняло право вимоги за кредитним договором №СL -310/081/2008 від 20.03.2008 р., укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем -1. На запит позивача від 02.04.2015 р. до Державної реєстраційної служби про надання відповіді відносно арештів на рухоме майно, що є предметом застави за [PERSON] був отриманий витяг. Станом на 02.04.2015 р. накладені наступні обтяження: 12.05.2010 р. за №9813974 згідно постанови про відкриття виконавчого провадження В-3-807 від 07.05.2010, винесеної АНД ВДВС ДМУЮ; 03.06.2010 р. за №9895767 згідно постанови про відкриття виконавчого провадження В13-1224/10 від 20.05.2010 р., винесеної АНД ВДВС ДМУЮ; 21.05.2012 р. за №12517937 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 17.05.2012 р. державним виконавцем ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції; 02.04.2010 р. за №14279020 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 18.12.2013 р. державним виконавцем ВДВС Криничанського районного управління юстиції. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, згідно Інструкції про проведення виконавчих дій №74/5 від 15.12.1999 р. та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: -виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; -коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. На переконання позивача, право застави у банка виникло 20.03.2008 р., а постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження були винесені пізніше. Разом з тим, станом на 02.04.2015 р. заборгованість відповідача - 1 перед позивачем складає 38 043,31 дол. США (еквівалент 894 017,78 грн.), що значно перевищує вартість предмета застави. Посилаючись у позов на те, що державні виконавчі служби не мали правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями, у позові й заявлено вимогу про звільнення арештів з заставленого майна - легкового автомобіля Hyundai Tucson р/н [NUMBER], 2008 р.в., колір світло-сірий, тип - легковий, кузов [NUMBER], що належить відповідачу -1 на праві власності. Особи, які беруть участь у справі, не скористалися правом брати участь у судових засіданнях. Представник позивача за довіреністю надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, та в якій не заперечував проти заочного розгляду справи та в якій просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач - 1 не скористалася правом брати участь у судових засіданнях. Відповідач - 3 в окремо наданій суду заяві просив суд розглядати справу у його відсутності. Відповідач -4 в окремо наданій суду заяві просив суд розглядати справу у його відсутності, в заяві також повідомив, що не має заперечень проти зняття з майна арешту. Дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до наступного висновку (за ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється). Як встановлено судом, згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 20.07.2011 р. ПАТ «ОТП Банк» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» прийняло право вимоги за кредитним договором №СL -310/081/2008 від 20.03.2008 р., укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем -1, згідно з цим кредитним договором банк надав відповідачу - 1 кредит в розмірі 20 418,00 дол. США (ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк»). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем -1 був укладений договір застави РСL-310/081/2008 від 20.03.2008 р., відповідно до умов якого відповідач - 1 передав в заставу банку рухоме майно - легковий автомобіль Hyundai Tucson р/н [NUMBER], 2008 р.в., колір світло-сірий, тип - легковий, кузов [NUMBER], що належить відповідачу -1 на праві власності. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Станом на 02.04.2015 р. заборгованість відповідача - 1 перед позивачем складає 38 043,31 дол. США (еквівалент 894 017,78 грн.). Разом з тим, з отриманого позивачем витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 12 - 17) стало відомо про наявність інших обтяжень зазначеного вище рухомого майна. Так, станом на 02.04.2015 р. існують наступні обтяження: 12.05.2010 р. за №9813974 згідно постанови про відкриття виконавчого провадження В-3-807 від 07.05.2010, винесеної державним виконавцем АНД ВДВС ДМУЮ; 03.06.2010 р. за №9895767 згідно постанови про відкриття виконавчого провадження В13-1224/10 від 20.05.2010 р., винесеної державним виконавцем АНД ВДВС ДМУЮ; 21.05.2012 р. за №12517937 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 17.05.2012 р. державним виконавцем ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції; 02.04.2010 р. за №14279020 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 18.12.2013 р. державним виконавцем ВДВС Криничанського районного управління юстиції. Таким чином, постанови про арешт майна боржника були винесені пізніше, ніж у банка виникло право застави. Застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, та в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом. За ч. 2 ст. 14 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1 - 4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У силу положень ст. 54 зазначеного вище Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Згідно із ч. 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого Закону). Факт порушення основного зобов'язання, забезпеченого заставою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав заставодержателя й не пов'язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета застави. Ураховуючи наведене вище, а також виходячи із суті застави, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 Закону «Про виконавче провадження». Оскільки в даній справі належними відповідачами є стягувач та боржник, суд з урахуванням зазначеного й розв'язує питання про розподіл судових витрат: судові витрати підлягають стягненню з відповідача -1 на користь позивача (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України).

Outcome: approved