Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] в м. Старий Оскол Бєлгородської області, Російської Федерації, помер його дядько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки, які розташовані на території Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області. Він є спадкоємцем п`ятої черги за законом. Проте він не звернувся у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після його смерті, оскільки він проживав далеко від [PERSON] , який був громадянином Росії, і тому йому не було відомо про його смерть, бо ніхто його не повідомив. Ухвалою суду від 09.07.2020 р. була визнана обов`язковою явка позивача у судове засідання для дачі особистих пояснень по справі. Однак позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Під час розгляду цієї справи відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що Березівська сільська рада заперечує проти позову, оскільки відповідно до положень ст. 1221 ЦПК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. А з наданих позивачем документів вбачається, що останнім місцем проживання [PERSON] , який є громадянином Російської Федерації, є м. Старий Оскал Бєлгородської області РФ, де він помер [INFO] . В той же час, ч. 2 ст. 45 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах визначено, що право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться. Відповідно до положень ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Разом з тим, в провадженні Глухівського міськрайонного суду знаходиться справа № 576/838/20 за позовом [PERSON] до Березівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] теж у м. Старий Оскол [PERSON] , яка була дружиною спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] , виданого 22.11.1959 року Землянківською сільською радою Глухівського району Сумської області. При цьому позивачем не надано будь-яких доказів, що [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після померлого чоловіка чи не прийняла її. Крім того, Березівська сільська рада вважає, що шестимісячний строк з дня відкриття спадщини позивач пропустив без поважних причин, оскільки наведена ним причина, а саме далека відстань проживання від свого померлого дядька [PERSON] , не є поважною. Також, Березівська сільська рада просила розглянути справу без участі її представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Перевіривши та дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що дядько позивача - громадянин Росії [PERSON] помер [INFO] у місті Старий Оскол Бєлгородської області, Російська Федерація (а.с. 5, 8-10). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, а спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через юридичну необізнаність або через далеку відстань проживання від спадкодавця чи відсутність інформації про спадкову масу, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовим позиціям, що викладені у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 р. по справі № 6-85цс12 та від 04.11.2015 р. по справі № 6-1486цс15, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, позивач не надав доказів, що причини пропуску строку для прийняття спадщини, були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, оскільки як зазначалось вище далека відстань проживання від спадкодавця не може бути такою причиною. Крім того, за змістом п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини можуть бути спадкоємці, а за їх відсутності - територіальні громади відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] , померлий [INFO] в м. Старий Оскол Бєлгородської області, РФ, перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 23), яка померла [INFO] в м. Старий Оскол Бєлгородської області, Росії, і позивач звертався до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , з підстав, що вона є його тіткою, оскільки є дружиною його дядьки [PERSON] . Однак доказів про те, що [PERSON] в установленому законодавством порядку відмовилась від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] або не прийняла спадщину, і що відсутні інші спадкоємці, а саме родичіближчого ступеня споріднення, суду не надані. Враховуючи зазначене, суд намагався знайти законні підстави для задоволення позову, але їх не знайшов, а тому відмовляє у позовіза необґрунтованістю та недоведеністю. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 3, 16, 1220, 1222, 1265, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed