Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів 142283 грн. кредитної заборгованості. Посилався на те, що 21.12.2006р. між АКІБ «Уксиббанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту і заставу майна, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 15269 доларів США з кінцевим терміном повернення 21.12.2013р. і оплатою 12,5 % річних за користування кредитом. Зазначив, що 21.12.2006р. в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем і [PERSON] було укладено договір поруки. Однак, взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті процентів в передбачені договором строки [PERSON] не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 19.03. 2013р. складає 17800,95 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 142283 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а представник відповідачів позов не визнав і просив відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Як вбачається з договору (а.с.18-29) та пояснень представників, 21.12.2006р. між АКІБ «Уксиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту і заставу майна, відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 15269 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом, а 21.12.2006р. в забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між позивачем і [PERSON] було укладено договір поруки (а.с.33-34). Згідно п.1.2.2 вищевказаного договору про надання споживчого кредиту, позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі 21 грудня 2013 року якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з п.п.2.10, 4.8, 4.9., 5.7., 5.9, 5.10, 5.12, 5.14, 7.4, 10.2, 10.14. Згідно пояснень представника позивача, довідки (а.с.6) і виписки (а.с.41-48), [PERSON] перестав належним чином виконувати кредитні зобов'язання, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 19.03.2013р. складає 17800,95 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 142283 грн., з яких: тіло кредиту - 8600,51 долар США, що еквівалентно 68743,88 грн.; відсотки - 2633,49 доларів США, що еквівалентно 21049,49 грн. Згідно п.12.1 кредитного договору, сторони погодили, що у випадку направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 календарний день з дати одержання її Позичальником, при цьому у випадку неотримання Позичальником цієї вимоги протягом 40 календарних днів з дати її направлення, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 календарний день з дати направлення вимоги. 18.02.2010р. АКІБ «Укрсиббанк» направив на адресу [PERSON] вимогу про усунення порушень відповідно до кредитного договору протягом 30 днів з моменту її отримання. Також, в даній вимозі було зазначено, що у випадку не усунення порушень на 31 день з дня її отримання АТ «Укрсиббанк» вважає термін повернення кредиту за кредитним договором таким, що настав, та вимагає дострокового виконання кредитних зобов'язань (а.с.93). 08.12.2011р. між АКІБ «Уксиббанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» був укладний договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором укладним між АКІБ «Уксиббанк» і [PERSON] (а.с.49, 52-55). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи те, що відповідач перестав виконувати свої кредитні зобов'язання, то порушене право позивача підлягає захисту. Разом з тим, суд враховує той факт, що перебіг строку позовної давності для позивача почався з 31 календарного дня після направлення 18.02.2010р. Банком вимоги про дострокове повернення кредиту, тобто з 21.03.2010р. Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а у разі коли такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, то позивачем пропущена позовна давність на 7 місяців і доказів поважності причин такого пропуску позивачем суду не представлено. Крім того, строк позовної давності для позивача щодо пред'явлення вимоги до поручителя сплинув 21.09.2010р. у відповідності з ч.4 ст. 559 ЦК України. Враховуючи те, що відповідачем заявлено про сплив позовної давності, то в задоволенні позовних вимог слід відмовити згідно ч.4 ст. 267 ЦК України. При цьому, суд не приймає тверджень представника позивача в тій частині, що строк дії договору встановлено до 21.12.2013р., а отже і строк перебігу позовної давності слід рахувати з цієї дати. Суд вважає, що зазначений в п.1.2.2 кінцевий термін повернення позивач змінив і застосував інший термін пред'явивши 18.02.2010р. вимогу про дострокове повернення споживчого кредиту. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed