Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ту обставину, що з 19.02.2007 року він працював ревізором 2 категорії відділу контрольно-ревізійної роботи державного підприємства «Херсонський морський торгівельний порт» З 13.06.2013 року працював ревізором 2 категорії внутрішнього фінансового контролю Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Після скорочення відділу внутрішнього фінансового контролю з 22.12.2015 року був переведений на посаду інженера 2 категорії відділу матеріально-технічного постачання на місце працівника, який знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Термін відпустки цього працівника закінчився 24.09.2016 року та 26.09.2016 року він приступив до роботи. У відділі матеріально-технічного постачання 23.08.2016 року звільнився працівник за власним бажанням з посади інженера 2 категорії, тому він направив в. о. начальника ХФ ДП «АМПУ» заяву на переведення його на зазначену посаду. Однак, заяву розглянуто не було і наказом від 23.09.2016 року його було звільнено на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Просив поновити його на роботі в Херсонській філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на посаді інженера 2 категорії відділу матеріально-технічного постачання, або рівноцінну посаду; стягнути з Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 23 вересня 2016 року день поновлення на роботі. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що наказ було винесено на законних підстава. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно наказу №227/к від 18 червня 2013 року [PERSON] працював на посаді ревізора 2 категорії в ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП). На підставі розпорядження ДП «Адміністрації морських портів України» від 14.08.2015 № 65 «Щодо забезпечення фінансового контролю» та у зв'язку із ліквідуванням відділу внутрішнього фінансового контролю наказом начальника ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) від 07.10.2015 №325 скорочено штат відділу внутрішнього фінансового контролю і виключена посада ревізора 2-ї категорії. [PERSON] 08.10.2015 був ознайомлений під підпис з наказом №325 від 07.10.2015 «Про внесення змін до штатного розпису та організаційної структури ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) та з наказом №453 від 07.10.2015 «Про персональне попередження [PERSON] щодо майбутнього вивільнення у зв'язку із скороченням посади 10 грудня 2015 року». На підставі заяви [PERSON] керівництвом ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) видано наказ №549-к від 22.12.2015 про зарахування на посаду інженера 2-гої категорії (з комерційної роботи та цінової політики) відділу матеріально-технічного постачання. Наказом № 494-к від 23.09.2016 року [PERSON] було звільнено з роботи у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Судом встановлено, що [PERSON] 08.10.2015 був ознайомлений під підпис з наказом №325 від 07.10.2015 «Про внесення змін до штатного розпису та організаційної структури ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) та з наказом №453 від 07.10.2015 «Про персональне попередження [PERSON] щодо майбутнього вивільнення у зв'язку із скороченням посади 10 грудня 2015 року». Йому було запропоновано вакантні посади станом на 07.10.2015 року: електрогазозварник 6 розряду, муляр 5 розряду, штукатур 4 розряду, електрозварник ручного зварювання 3 розряду, оператор котельні 3 розряду та станом на 03.11.2015 року: бухгалтера 2 категорії сектору з обліку доходів і розрахунків, помічника начальника (призначеної особи із СУБ), посаду інженера 2 категорії (з розвитку та логістики). Від запропонованих посад позивач відмовився у звязку з відсутністю у нього відповідної кваліфікації. Наказ керівника ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) про звільнення [PERSON] на підставі п.1 ст.40 КЗпП України не видавався у зв'язку з тим, що останній з 08.12.15 року по 21.12.2015 року знаходився на лікарняному. Після виходу з лікарняного 22.12.2015 року позивач погодився на запропоноване йому тимчасове виконання посадових обов'язків інженера 2-гої категорії (з комерційної роботи та цінової політики) відділу матеріально-технічного постачання, та ним була надана згода на укладання строкового трудового договору. Крім того, з наданих відповідачем документів вбачається, що станом на 29.08.2016 року на підприємстві у звязку із звільненням працівника за власним бажанням була вакантна посада інженера 2 категорії відділуматеріально-технічного постачання, що відповідає кваліфікації та освіті позивача, на заняття якої він подав заяву роботодавцю. Проте відповідачем на вказану посаду був прийнятий інший працівник. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про порушенням відповідачем норм трудового законодавства при звільненні позивача, який надав згоду на укладення трудового договору у звязку із скороченням штату та відсутністю вакантних посад однак на час закінчення строку трудового договору у відповідача була вакантна посада, право на зайняття якої право на зайняття якої мав позивач відповідно до приписів ст. 42 КЗПП України. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач звільнений з займаної посади з порушенням трудового законодавства, а тому його позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню, позивач підлягає поновленню на роботі. Також відповідно ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. День звільнення є останнім днем роботи, тому позивач підлягає поновленню на роботі з 23.09.2016 року. При зазначених обставинах відповідач зобов'язаний виплатити [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 21220,32 грн. за період з 23.09.2016 року по 26.12.2016 року, що складає 66 робочих днів (середньоденна заробітна плата - 321,52 грн. х 66 робочих днів). Яка визначена з вирахування прибуткового податку та інших обовязкових платежів та підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved