Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вони з відповідачкою знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20.11.1992р., від шлюбу мають двох дітей, один з яких син [PERSON], 01.10.2006р.н., є неповнолітнім. З травня 2014р. вони припинили подружні відносини у звязку з тим, що у них відсутнє порозуміння, різні погляди на питання сімейного життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З вказаного часу мешкають за різними адресами, спільне господарство не ведуть. Вважає, що родина розпалась остаточно, збереження родини неможливе, на примирення він не згоден. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні 23.06.2015р. позивач підтримав заявлені вимоги повністю, просить їх задовольнити. Додатково пояснив, що за рік окремого проживання вони з відповідачкою ніяким чином не примирились, він намагався вирішити конфлікт, але йому цього не вдалось. Він на даний час мешкає в іншій родині, відповідачці про це відомо. Примирення між ними неможливе і на таке він не згоден. В судовому засіданні 23.06.2015р. відповідачка позов не визнала та пояснила, що вони знаходяться в шлюбі більше 20 років, у ниє є двоє дітей, вони дійсно сварились із-за того, що позивач її зрадив, їй було прикро. Понад рік вони разом не мешкають, спільне господарство не ведуть. За цей рік ніяких заходів для примирення вона не здійснювала. Але вона кохає цю людину, діти кохають і заради цього вона має намір зберегти родину. Їй відомо, що позивач мешкає в іншій родині, але це не є перепоною для їх примирення, оскільки рік окремого проживання це замало для розірвання шлюбу. Просила надати строк для примирення. Ухвалою суду від 23.06.2015р. сторонам наданий строк для примирення один місяць. В судовому засіданні 23.07.2015р. позивач пояснив, що ніяких заходів для примирення з боку відповідачки не приймалось, не було жодного дзвінка та спроби спілкування. Ніякого примирення бути не могло, оскільки у нього є інша жінка, ніяких стосунків з відповідачкою немає. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання 23.07.2015р. не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, що підтверджується власноруч підписаною нею розпискою про вручення судової повістки. Суд вважає можливим продовжити розгляд справу у відсутність відповідачки. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.11.1992. Шлюб зареєстровано у відділі РАЦС міськвиконкому м.Запоріжжя, актовий запис №2256. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 01.10.2006р.н., який після припинення подружніх відносин між сторонами мешкає разом з матірю. З травня 2014р. сторони припинили подружні відносини, оскільки в родині часто відбувалися сварки, скандали, у них різні погляди на питання сімейного життя, вони не розуміють один одного, втратили почуття любові та поваги, примирення між ними не відбулося. Спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини та поділу майна на час розгляду справи між сторонами немає. Згідно ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану і який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ст. 105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши обставини справи, з'ясувавши фактичні взаємини сторін, а саме те, що сторони тривалий час разом не мешкають і спільне господарство не ведуть, за цей строк не примирились і таких заходів фактично не здійснювали, позивач на даний час мешкає в іншій родині, про що відомо відповідачці і вона цього не оспорює, на примирення він не згоден і таке в строк, наданий судом за клопотанням відповідачки, не відбулось, суд вважає, встановленим, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного і подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Ніяких істотних обставин, що викликали б доцільність збереження шлюбу між сторонами, відповідачка суду не вказала, відповідних доказів не надала. При цьому, суд вважає, що збереження шлюбу без згоди одного з подружжя суперечить принципу вільності та добровільності шлюбу, що передбачений ст. 21,24 СК України. При таких обставинах шлюб між сторонами необхідно розірвати, позов [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved