Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та, уточнивши позовні вимоги, зазначив, що 28.05.2019 року в місті Дніпрі на регульованому світлофором перехресті проспекту Слобожанського та вулиці Магдалинівської відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 33023, реєстраційний номер [NUMBER] , перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, при включеному в його напрямку сигналі світлофора, що дозволяє рух, не дав дорогу і скоїв зіткнення з автобусом Мерседес, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є вона, позивач, під керуванням водія [PERSON] , який закінчував проїзд перехрестя. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2019 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП. Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця № 124/19А від 03.06.2019 року розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля Мерседес, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження у ДТП, становить 50757,84 грн. Вартість вказаного дослідження становить 2000,00 грн. На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Галицька» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО7718303. Позивач зазначила, що вона зверталася до ПрАТ «СК «Галицька» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак ані відповіді, ані страхового відшкодування не отримала. Також, позивач зазначила, що внаслідок вказаного ДТП їй була заподіяна моральна шкода, котра полягала у моральних стражданнях, що виразилося в емоційному стресі, переживаннях за власне життя, тривозі, розгубленості, безпомічності і страху. Змінився її звичний спосіб життя, було витрачено час на звернення до судового експерта, до адвоката. Розмір моральної шкоди вона, позивач, оцінює у 10000,00 грн. У зв`язку з цим, позивач просила суд стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Галицька» на її користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 50757,84 грн., з відповідача [PERSON] стягнути на її користь на відшкодування матеріальної шкоди 2000,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн., та судові витрати у справі, що складаються із сплаченого нею судового збору у розмірі 2942,80 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 8500,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надала на адресу суду заяву, в котрій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 152). Представник відповідача ПрАТ «СК «Галицька» та відповідач [PERSON] в судове засідання двічі поспіль не з`явилися, про причини неявки не повідомили, відзиву на позов не надали. На адресу суду повернулися конверти із судовими повістками із рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, враховуючи, що судом судові повістки про виклик відповідачів в судове засідання направлялися за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача [PERSON] та за місцезнаходженням відповідача ПрАТ «СК «Галицька» згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак на адресу суду повернулися поштові конверти із відмітками «за закінченням терміну зберігання», а іншої адреси відповідачі суду не повідомили, суд вважає відповідачів належним чином повідомленими та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.05.2019 року в місті Дніпрі на перехресті проспекту Слобожанського та вулиці Магдалинівської сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Мерседес, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є позивач, та автомобіля ГАЗ 33023, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2019 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 36). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належний позивачеві автомобіль Мерседес, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 124/19А від 03.089.2019 року розмір матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля Мерседес, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 50757,84 грн. (а.с. 7-30). Вартість проведення вказаного експертного дослідження становить 2000,00 грн. (а.с. 31). На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ГАЗ 33023, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СК «Галицька» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО7718303 від 14.03.2019 року. Відповідно до умов вказаного полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000,00 грн.; розмір франшизи 2000 грн. (а.с. 106). Відповідно до вимог частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною п`ятою цієї статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальних зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну, третьої особи. Відповідно до статті 29 цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно зі статтею 12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З урахуванням встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносинам, суд вважає, що стягненню з відповідача ПрАТ «СК «Галицька» на користь позивача підлягає сума матеріальної шкоди у розмірі 48757,84 грн. (за вирахуванням франшизи у розмірі 2000,00 грн.). У постанові від 04.07.2018 року (14-176цс18) Великої Палати Верховний Суд дійшов наступного висновку: «У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдавав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності». Тому суд вважає, що стягнення з ПрАТ «СК «Галицька» розміру завданої внаслідок ДТП шкоди на користь позивача в межах суми страхового відшкодування є правильним. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (франшиза) у розмірі 2000,00 грн. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачеві було завдано моральної шкоди, оскільки з вини відповідача було пошкоджено автомобіль позивача, що завдало останній певних незручностей, які полягали в тому, що вона певний час не могла користуватися цим транспортним засобом, порушено було її звичний уклад життя. Виходячи з конкретних обставин справи, принципів справедливості і розумності, приймаючи до уваги характер та глибину моральних страждань позивача, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 2 000,00 гривень. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі пропорційно частині задоволених позовних вимог [PERSON] до кожного з відповідачів, суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача ПрАТ «СК «Галицька» на користь позивача 653,30 грн. на відшкодування судового збору та 6604,50 грн.. на відшкодування витрат на правову допомогу; з відповідача [PERSON] на користь позивача суд стягує 187,50 грн. на відшкодування судового збору та 1895,50 грн.. на відшкодування витрат на правову допомогу. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у більшому розмірі, аніж це визначено Законом України «Про судовий збір», а саме позивачем було сплачено 2942,80 грн., в той час, як сплаті підлягав судовий збір у розмірі 840,80 грн. (1% х 62757,84 грн.).

Outcome: partial