Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Батько дитини - [PERSON], помер [INFO] року. Дитина зареєстрована та мешкала разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. 23.07.2016 року неповнолітня вимушена була піти з дому через несприятливі та загрозливі умови створені її матір'ю [PERSON], а саме: мати, перебуваючи в нетверезому стані, піднімала руку на дівчинку, взагалі не займалася вихованням та утриманням дочки. останнім часом. З 23.07.2016 року по 13.06.2017 року [PERSON] мешкала у сторонньої людини [PERSON], яка опікувалася дівчиною, займається її вихованням, утримання та навчанням, тим самим виконуючи обов'язки, від яких відмовилася мати. З 12.06.2017 року дитина перебуває в комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей». За час проживання дівчинки у [PERSON] мати жодного разу не відвідала доньку, не підтримувала з нею будь-який зв'язок, не приймала участі у вихованні, утриманні та навчанні дочки, не надавала матеріальної допомоги. На теперішній час [PERSON] взагалі не турбується про подальшу долю своєї дитини. З 25.07.2016 року неповнолітня [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. [PERSON] на контакт зі спеціалістами служби не йшла, на запрошення відвідати службу не реагувала, відмовилась від допомоги служби у справах дітей у вирішенні проблеми, на засідання комісії з питань захисту прав дитини 05.04.2017 року не з'явилася. Таким чином, неповнолітня [PERSON] є дитиною позбавленою батьківського піклування, але ніяких пільг не отримує. Вирішення питання щодо позбавлення матері батьківських прав необхідно для надання дитині відповідного статусу та отримання державної допомоги. У зв'язку з чим, просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, з дня подачі позову, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини у відділенні публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме: судовими повістками за адресою місця реєстрації, проте вони не одноразово поверталися до суду за закінченням терміну зберігання, що дає підстави вважати, що відповідач відсутня за місцем реєстрації, тому була повідомлена відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 8 і 9 статі 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. . Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959року, визначила принципове положення, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до актового запису про народження № 90 від 01.03.2000 року, зробленого Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Херсона батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. З актового запису № 302, зробленого Корабельним районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 30.05.2017 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року. Дитина зареєстрована та мешкала разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. З подання адміністрації Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 47 Херсонської міської ради за № 113/02-05 від 15.11.2016 року вбачається, що неповнолітня [PERSON] вимушена була піти з дому через несприятливі умови проживання, а мати не цікавиться, що з дитиною. Дитина проживає у незнайомої людини [PERSON]. Матір участі у житті дитини не приймає, не виконує батьківські обов'язки, а саме: не забезпечує дитину їжею, одягом, шкільними приладами. ЇЇ не цікавить де перебуває дочка. Станом на 15.11.2016 року в учениці відсутній паспорт та ідентифікаційний код. Мати зловживає алкоголем, проживає в антисанітарій них умовах (в квартирі мешкає більше десятка тварин) та веде аморальний спосіб життя. Згідно повідомлення Головного управління Національної поліції в Херсонської області Херсонського ВП Корабельного ВП від 04.08.2016 року вбачається, що співробітниками СПП Комсомольського ВП було складено адміністративний протокол відносно [PERSON] за ст. 184 КУпАП за невиконання своїх батьківських обов'язків. З неповнолітньою [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо недопущення кримінальних та адміністративних правопорушень. З 12.06.2017 року дитина перебуває в комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей». На теперішній час [PERSON] не турбується про подальшу долю своєї дитини. З 25.07.2016 року неповнолітня [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. [PERSON] на контакт зі спеціалістами служби не йде, на запрошення відвідати службу не реагує, відмовилась від допомоги служби у справах дітей у вирішенні проблеми, на засідання комісії з питань захисту прав дитини 05.04.2017 року не з'явилася. Таким чином, неповнолітня [PERSON] є дитиною позбавленою батьківського піклування, але ніяких пільг не отримує. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради від 16.06.2017 року № 02-14-63-25 Виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради, як органи опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO]. Суд погоджується із наданим висновком органу опіки та піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованим та відповідає інтересам дитини. Враховуючи, зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, якими підтверджується свідоме ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню дитини, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене вище, стан здоров'я, матеріальне становище та потреби дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved