Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору [PERSON] 16.08.2008 року отримала кредит у розмірі 6613,76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала і станом на 09.09.2013 року має заборгованість - 34232,52 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 34232,52 грн. за кредитним договором № DOXRRХ38310021 від 16.08.2008 року, а також судові витрати у розмірі 342,33 грн. судового збору. Представник позивача у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнавала, зазначила, що кредит отримала, бланк заяви самостійно підписувала, банк надав їй у користування обумовлену договором суму, але просила суд застосувати строк позовної давності, оскільки вважає, що кінцевий термін повернення строкового кредиту сплинув 17.08.2009 року та просила справу закрити. Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DOXRRХ38310021 від 16.08.2008 року, [PERSON] отримала на строк в один рік по 16.08.2009 року кредит у розмірі 6613,76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом [PERSON] у заяві. Відповідно до п. 3.2.3., п.п. 4.1., 4.2. умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. У відповідності до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON], станом на 09.09.2013 року має заборгованість - 34232,52 грн., яка складається з наступного: 3514,23 грн. - заборгованість за кредитом; 95,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 446,45 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 28070,34 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1606,31 грн. - штраф (процентна складова). Судом встановлено, що відповідно до п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором, встановлено сторонами тривалістю 5 років. Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України - позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Оскільки встановлена законом загальна позовна давність у три роки та один рік була збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до п'яти років, перебіг п'ятирічного строку позовної давності для банку розпочався з 17.08.2009 року (кредитний договір укладено на строк з 16.08.2008 року по 16.08.2009 року), тому звернення 22 жовтня 2013 року до суду з позовом про стягнення заборгованості відбулося в межах строку позовної давності, встановленої за домовленістю сторін. На підстав вищезазначеного суд вирішив відмовити позивачці у застосуванні строків позовної давності до її боргових правовідносин з позивачем. Задовольняючи позов суд керується наступними нормами матеріального права : У відповідності зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит…. За ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позикодавець, на підставі ч.1 ст. 1048 ЦК України, має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Частина 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, можливість застосування якої до кредитних правовідносин між позивачем і відповідачем зумовлено ч. 2 ст. 1054 цього Кодексу, визначає обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити за неї проценти. При цьому ч. 3 ст. 1049 Кодексу встановлює, що позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, яка позичалась, на банківський рахунок позикодавця. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а не тільки для позивача. Позивач свої зобов'язання щодо надання кредиту виконав належним чином, а відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Аналізуючи матеріали справи та наведені норми закону, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 34232 (тридцять чотири тисячі двісті тридцять дві гривні) 52 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України та стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 342,33 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved