Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] померла його мама [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будовами та спорудами [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла в рівних долях йому та його брату, [PERSON] Так, він фактом спільного проживання прийняв спадщину за мамою, тоді як брат на момент смерті матері із такою постійно не проживав та до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців після її смерті не звертався. Оскільки нотаріусом в оформленні спадщини йому було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, тому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеного будинку в порядку спадкування за заповітом та на 1/2 частину за законом. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат. Представник Тур`я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. У судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, проти задоволення вимог позовної заяви не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] померла мама [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Тур`я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 26 червня 2017 року (а. с. 11, 48). Також встановлено, що згідно довідки виконкому Тур`я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 239 від 04 лютого 2019 року [PERSON] , яка померла [INFO] , була головою домогосподарства [ADDRESS] (а. с. 13). Крім цього\~ встановлено,\~ що\~ [PERSON] \~ на\~ випадок\~ смерті\~ все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також те, на що за законом буде мати право, заповіла [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в рівних долях, про що свідчить заповіт від 22 березня 2006 року, посвідчений секретарем Тур`я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за №112 (а. с. 10). Згідно довідки виконкому Тур`я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 240 від 04 лютого 2019 року на день та протягом шести місяців після смерті [PERSON] в будинку [ADDRESS] був зареєстрований та постійно проживав її син [PERSON] , [INFO] (а. с. 12). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55404518 від 11 березня 2019 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня (а. с. 37-38), відтак відомості щодо подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини та заявлення Лабою В [PERSON] про відмову від неї відсутні. Таким чином,\~ оскільки\~ [PERSON] \~ як\~ спадкоємець\~ за\~ заповітом\~ за\~ померлою [PERSON] на час відкриття спадщини із останньою не проживав, заяву про прийняття спадщини у встановлений Законом строк нотаріусу не подав, тому таку не прийняв. У той же час, враховуючи те, що [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовився від неї, а інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку та прийняли спадщину після смерті [PERSON] (а. с. 12, 37-38) не встановлено, тому позивач вважається таким, що прийняв спадщину та успадкував за заповітом 1/2 частину спадкового будинку. При цьому, відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що [PERSON] прийняв спадщину, а наявність\~\~ інших\~ спадкоємців\~ першої\~ черги,\~ які\~ б\~ прийняли\~ спадщину\~ після\~ смерті [PERSON] , не встановлено (а. с. 18, 34-35), відтак позивач за законом успадкував також й іншу 1/2 частину спадкового будинку. Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 26/01-16\~ від\~ 19\~ лютого\~ 2019\~ року\~ позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок [ADDRESS] відсутній (а. с. 15). Згідно повідомлення Перечинської районної ради Закарпатської області № 07-06/Л-33 від 18 лютого 2019 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 156588478 від 18 лютого 2019 року щодо будинку [ADDRESS] відомості про реєстрацію права власності на останній в архіві БТІ та вказаних реєстрах також відсутні (а. с. 14, 24). Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] заповіла належне їй майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, однак останній спадщину не прийняв, проти задоволення даного позову не заперечив, тоді як позивач, який в тому числі є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв таку одноосібно, однак має перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 0611840204 від 18 лютого 2019 року позивачем [PERSON] сплачено 768,40 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої позивачем заяви, останній, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved