Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який у подальшому був уточнений, по якому просить суд усунути перешкоди у користуванні 638/3000 частиною квартири [ADDRESS], яка являє собою частину окремої кімнати, що зазначена в технічному паспорті на вказану квартиру 14,1 кв.м. та належить [PERSON] та [PERSON]; зобов'язати [PERSON] забезпечити вільний доступ до кімнати, площею 14,1 кв.м., що зазначена в технічному паспорті на квартиру [ADDRESS], шляхом демонтажу встановлених ним вхідних дверей до кімнати та недопущення інших дій, які перешкоджають вільному доступу [PERSON] до належної їй частини вказаної квартири; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував з приводу його задоволення. В судовому засіданні пояснив, що він є власником 681/1000 частини [ADDRESS] на підставі договору дарування, під час укладання якого йому попереднім власником було повідомлено, що він також став власником спірної часини приміщення, яким він на даний час і користується. Суд, дослідивши та ознайомившись з матеріалами справи та наданими доказами, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та врегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Позивач по справі є власником 638/3000 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-2187 від 04.07.2001 року, виданого Шостою Одеською державною нотаріальною конторою (а.с.5). Відповідач є власником 681/1000 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування № 2019 від 19.07.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] ( а.с.5). З технічного паспорту вбачається, що квартира розташована на першому поверсі триповерхового будинку та складається з житлових кімнат, у тому числі кімнати площею 14,1 кв.м. частина якої належить позивачу ( а.с. 8-9). Позивач в позові посилається на те, що відповідач самовільно зайняв кімнату площею 14,1 кв.м. та користується нею. Даний факт також був підтверджений відповідачем в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: припинення дії, яка порушує право, і відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст.. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленостями між ними. Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідач по справі користується 638/3000 частиною квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачу, без остатньої на те правової підстави, а отже вважає за необхідне позов в частині усунення перешкод у користуванні спірним приміщенням задовольнити. Щодо вимоги, зобов'язати відповідача забезпечити вільний доступ до кімнати площею 14,1 кв.м., шляхом демонтажу встановлених вхідних дверей, суд вважає за необхідне відмовити у зв'язку з тим, що позива не надала суду доказів, що такі двері були встановлені, не змогла пояснити де саме вони влаштовані, так як не бачила їх, тому що відповідач її не допускає до кімнати, а відповідач пояснив, що двері він не встановлював, а тільки пофарбував двері, які є за планом. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача. Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивач виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надала ніяких доказів причино- наслідкового зв'язку між поведінкою відповідача та її моральними стражданнями. Таким чином, позивач не надала доказів на підтвердження факту заподіяння їй відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обґрунтувала , з чого вона виходила, визначаючи розмір заподіяної їй шкоди. Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, надавши оцінку зібраним по справі доказам, які свідчать про порушення прав позивача, неправомірними діями відповідача суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. На підставі викладеного та

Outcome: partial