Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту обліковану та необліковану електричну енергію. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі є абонентами ДФ ДП «Регіональні електричні мережі» за адресою: м. Донецьк-38, [ADDRESS]. При перевірці дотримання вимог діючого законодавства у відповідачів виявлені порушення Правил користування електричною енергією для населення, які полягали у самовільному знятті електричного лічильника, про що складено акт №27875 від 23.07.2011 року, розмір збитків, заподіяних енергопостачальнику, складає 3321 грн. 89 коп.. Крім того, відповідачі, користуючись послугами позивача, спожиту обліковану електроенергію не оплачують, завдаючи позивачеві збитків, у зв'язку з чим мають заборгованість за електроенергію, сума якої станом на 07.02.2014 року становить 1593 грн. 84 коп.. Добровільно відшкодувати завдані збитки та сплатити заборгованість відповідачі відмовляються, внаслідок чого позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за необліковану електроенергію в розмірі 3321 грн. 89 коп., суми заборгованості за обліковану електроенергію в сумі 1593 грн. 84 коп., а також 243 грн.60. - витрат на сплату судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтвердила позовні вимоги та їх обґрунтування у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Суду пояснила, що позов у частині необлікованої електроенергії не визнає, оскільки на час складення акту вона не мешкала за даною адресою та не була власником даної квартири, лише на прохання власників квартири доглядала за нею. Під час складання акту вона була присутня, тому як їй зателефонувала сусідка і повідомила, що прийшли контролери і необхідна її присутність. На час складення акту власниками квартири були [PERSON] та [PERSON]. Визнає позов в частині облікованої енергії з вересня 2011 року, тобто з часу фактичного мешкання за адресою: м. Донецьк-38, [ADDRESS]. Після оформлення права власності на зазначену квартиру вона не зверталася до позивача з приводу оформлення договору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно з ст.26 ч.1 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. В судовому засіданні встановлено, що за адресою: [ADDRESS] з вересня 2011 року по теперішній час мешкає [PERSON]. Квартира [ADDRESS] в Петровському районі м. Донецька належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 03.02.2012 року, посвідченого Другою Донецькою державною нотаріальною конторою (а.с.37-38, 48-50). З договору дарування квартири вбачається, що на час укладення договору, укладеного між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, квартира [ADDRESS] в Петровському районі м. Донецька належить дарувальникам - [PERSON] [PERSON] на праві спільної часткової власності (по ? частині кожному) на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № 1607, виданого 24.03.2005 року Управлінням комунальних ресурсів Донецької міської ради, та зареєстрованого у БТІ м. Донецька в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно 10.05.2005 року за № 1989 (а.с.48-50). Згідно домової книги за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 29.11.1989 року до 18.11.2011 року, [PERSON] - з 16.07.2010 року по 18.11.2011 року (а.с.51-52). Згідно домової книги за адресою: м.Донецьк, [ADDRESS] по теперішній час зареєстровані: [PERSON] з 20.04.2004 року, [PERSON] - з 26.02.2010 року (а.с.53-54). При цьому суд враховує, що відповідно до ст.1 Закону «Про електроенергетику» споживачами енергії є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Відповідно до ст.ст. 317, 322 ЦК України в обов'язки власника входить тягар утримання належного йому майна і місце проживання власника на зміст права власності не впливає. Згідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, в оплаті податків, зборів, платежів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином, суд вважає споживачем електричної енергії до вересня 2011 року - [PERSON] та [PERSON], а з вересня 2011 року - [PERSON]. Викладене свідчить про те, що [PERSON], [PERSON] та Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» перебували в договірних правовідносинах з користування електроенергією до вересня 2011 року, а з вересня 2011 року договірні правовідносини з користування електроенергією виникли між [PERSON] та Державним підприємством «Регіональні електричні мережі». Згідно зі ст.526 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов. Відповідно до п. 37 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357, енергопостачальник має право перевіряти справність приладів обліку та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку, вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушенням, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. В судовому засіданні встановлено, що при перевірці дотримання вимог Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357, у відповідачів виявлені порушення вимог діючого законодавства України, які полягали у самовільному знятті електричного лічильника, про що складено акт №27875 від 23.07.2011 року, розмір збитків, заподіяних енергопостачальнику, складає 3 321 грн. 89 коп. (а.с.5-7). Розрахунок вартості необлікованої електричної енергії позивачем було проведено у відповідності до приписів п.3.1.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 04 травня 2006 року №562. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є контролером енергонагляду, 23.07.2011 року в ході планової перевірки за адресою: м. Донецьк -38, [ADDRESS] виявлено порушення, а саме прилад обліку в будинку був відсутній. Акт про порушення був складений в присутності [PERSON], яка від підпису в акті відмовилася. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є контролером енергонагляду. 23.07.2011 була планова перевірка. У відомості боржників було зазначено прізвище [PERSON]. При перевірці за адресою: м. Донецьк -38, [ADDRESS] була присутня [PERSON], вона не повідомила, що не має відношення до квартири, тому акт була складено відносно неї. В квартирі був відсутній прилад обліку електричної енергії. [PERSON] пояснила, що лічильник викрадено, але документів підтверджуючих крадіжку не надала, оскільки до правоохоронних органі вона не зверталася. Після чого був складений технічний акт про необхідність встановлення приладу обліку. Акт бува складений у присутності [PERSON], копія його вручена [PERSON], від підпису в акті відповідач відмовилася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає [ADDRESS]. За адресою [ADDRESS] в м.Донецьку [PERSON] проживала до осені 2011 року, а [PERSON] до 2009 року. Статтею 26 Закону «Про електроенергетику» передбачено, що споживач електричної енергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357. Пунктами 48, 53 Правил передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за споживання електричної енергії без приладів обліку. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, як встановлено в судовому засіданні, та підтверджується вищенаведеними та оціненим судом доказами, на час складення акту, а саме 23.07.2011 року позивач та відповідачі [PERSON], [PERSON] перебували у договірних правовідносинах з користування електроенергією за адресою: [ADDRESS] з Державним підприємством «Регіональні електричні мережі». [PERSON] та [PERSON] було порушено Правила користування електроенергією для населення, та умови Договору на користування електроенергією. За таких обставин суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію підлягає задоволенню. З [PERSON] та [PERSON] слід стягнути заборгованість необліковану електричну енергію за актом № 27875 у розмірі 3321 грн. 89 коп. в рівних частках. При цьому судом не приймається до уваги надана позивачем довідка від 14.05.2014 року, видана «Комітетом мікрорайону «Петровський машзавод» в Петровському районі м.Донецька» про те, що станом на 23.07.2011 року [PERSON], проживала за адресою : [ADDRESS], оскільки зазначена довідка складена зі слів сусідів, прізвища і адреси яких не зазначено, внаслідок чого суд позбавлений можливості перевірити достовірність даних свідчень, допитавши цих осіб в судовому засіданні. Зазначені в довідці відомості спростовуються іншими дослідженим в судовому засіданні доказами. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за обліковану електроенергію, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 42 Правил користування електроенергією для населення споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію. У відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем за надані послуги належним чином не виконали. Згідно розрахунку, наданому Державним підприємством «Регіональні електричні мережі», заборгованість за адресою: [ADDRESS], станом на 07.02.2014 року за спожиту обліковану електричну енергію складає 1593 грн. 84 коп. (а.с.12). Суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Донецької філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» до [PERSON] [PERSON] про стягнення заборгованості за обліковану електричну енергію за період з лютого 2011 року по серпень 2011 року включно у розмірі 198 грн. 51 коп. в рівних частках, з [PERSON] про стягнення заборгованості за обліковану електричну енергію за період з вересня 2011 року по грудень 2013 року розмірі 1395 грн. 33 коп.. Постановляючи рішення у даній справі, суд не може задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за обліковану та необліковану електричну енергію з відповідача [PERSON], оскільки позивачем не надано доказів про те, що відповідач [PERSON] був споживачем послуг (облікованої та необлікованої електричної енергії) або ним було допущено порушення Правил, стороною у даних зобов'язаннях не є, в зв'язку з чим не несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником. Згідно ст.ст. 79, 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог позивача. А саме, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір з відповідача [PERSON] в розмірі 69 грн. 16 коп. (28,39% від 243 грн. 60 коп.), з відповідачів [PERSON], [PERSON] - в розмірі 174 грн. 22 коп. (71,61% від 243 грн. 60 коп.) в рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: partial