Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що позивач працював в ТОВ «АРІКОЛ» на посаді програміста відділу ІТ з 29.08.2016р. по 31.05.2017р. При звільненні відповідач не виплатив позивачу належну заробітну плату, а тільки 8411,99грн. У звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача суму невиплаченої заробітної плати з урахуванням компенсації за невикористану відпустку, 3% річних, індексу інфляції в загальному розмірі 13828,83грн, середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати в розмірі 169307,09грн., а також моральну шкоду в розмірі 5000,00грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду відзив, який мотивований тим, що відповідачем проведено належний розрахунок сум, які позивачу належить отримати при звільненні в розмірі 3383,69грн., однак [PERSON] відмовився в день звільнення дані кошти. Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював в ТОВ «АРІКОЛ» на посаді програміста відділу ІТ з 29.08.2016р. по 31.05.2017р, що підтверджується копіями наказів №153-к від 26.08.2016р., №116-к від 30.05.2017р. Згідно копії наказу №116-к від 30.05.2017р., позивача звільнено з посади програміста з 31.05.2017р., з наказом останній ознайомлений. Згідно копії журналу обліку трудових книжок, позивач 31.05.2017р. отримав трудову книжку. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи копії штатного розпису, довідки про доходи, платіжних відомостей, суд доходить висновку, що відповідач правильно здійснив розрахунок сум, які належить виплатити позивачу при звільненні в розмірі 3383,69грн, з них: 1642,20грн. заробітна плата за травень 2017р.; 1741,49грн. компенсації за 19 днів невикористаної відпустки. Вказані кошти задепоновано до сплати позивачу. Крім того, суд вважає, що позивач умисно відмовився отримати вказаний розрахунок, оскільки з наказом про звільнення був ознайомлений, а також 31.05.2017р. отримав трудову книжку. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексу. З урахуванням вищенаведеного, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки вказана затримка здійснюється умисно позивачем. Таким чином, також не підлягає задоволенню і похідна вимога про стягнення моральної шкоди.

Outcome: dismissed