Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, згідно якого просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з обслуговування машиномісця № [NUMBER] в розмірі 10494,79 грн., втрати від інфляції в розмірі 4754,13 грн., 3 % річних в розмірі 458,34 грн. та понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2012 року позивачем розпочато експлуатацію підземного паркінгу, розташованого по [ADDRESS], про що власників паркомісць було повідомлено відповідним оголошенням. Зазначений паркінг обладнано відповідно до вимог Державних будівельних норм України «Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В.2.3.-15:2007». Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб, позивач уклав ряд відповідних договорів із підрядними організаціями та склав калькуляцію вартості утримання одного паркомісця вартість якого станом на 01.09.2012 року становила 420,00 грн. Оскільки частина власників машиномісць скаржилась на завелику суму їх утримання, позивачем було зменшено суму вартості утримання машиномісця та станом на 01.10.2012 року ця вартість становила 291,34 грн. на місяць. 02.07.2013 року та 27.07.2015 року відповідачу було направлено лист з повідомленням про заборгованість з оплати утримання належного йому паркомісця і вимогою укласти договір. Відповідач регулярно користується послугами, які надає позивач. Такі дії порушують права позивача і спричиняють йому значну матеріальну шкоду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти стягнення з відповідача заборгованості за послуги з обслуговування машиномісця № [NUMBER]. При цьому зазначив, що його не влаштовує вартість послуг з утримання паркінгу, з мотивів необґрунтованості вартості послуг, що ним пропонувались, вважає їх завищеними. Позивач без будь-якого погодження з відповідачем уклав господарські договори з підприємствами та організаціями. Суд, заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності [PERSON] на праві приватної власності належить машиномісце № [NUMBER], яке розташоване в м. Києві у підземному паркінгу по [ADDRESS] (а.с. 7) Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо надання охоронних послуг, технічного обслуговування систем вентиляції паркінгу, технічного обслуговування устаткування та інших послуг (а.с. 8-37). Відповідачу було запропоновано укласти договір на технічне обслуговування підземної автостоянки та повідомлено, про необхідність здійснювати оплату на утримання зазначеного паркомісця (а.с. 38-41). Відповідач користується послугами, які надає ТОВ «Управ-Дом», однак не сплачує кошти за утримання та обслуговування паркомісць, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на червень 2015 року за технічне обслуговування підземної автостоянки № [NUMBER] складає 10494,79 грн. (а.с. 42-44) Позивачем на адресу відповідача було направлено лист за вих. №507 від 27.07.2015 року, згідно якого [PERSON] було повідомлено про існуючу заборгованість за користування належним йому на праві приватної власності паркомісцем та запропоновано укласти договір на обслуговування зазначеного машиномісця (а.с. 40). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, що свідчить про наявне у відповідача зобов'язання, нести витрати на утримання належного йому майна. Також суд звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про економічно обґрунтовані вимоги позивача на отримання компенсації від власників машиномісць витрат, які ним несуться на їх утримання. Про зазначене свідчить і розрахунок вартості одного паркомісця на місяць без урахування витрат за спожиту електроенергію, згідно якого вартість обслуговування на місяць складає 291,34 грн. (а.с.200) Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставне ухилення відповідача від компенсації позивачу витрат на утримання належного йому майна. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до вимог ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно ч. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умову визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи наведені положення законодавства, позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з обслуговування паркомісць № [NUMBER] у підземному паркінгу по [ADDRESS] в розмірі 10494,79 грн., суд вважає обґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та підтверджуються матеріалами справи. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною другою вказаної статі передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов'язання є грошовими. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Положення статті 625 ЦК регулюють зобов'язальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Суд вважає правильним розрахунок зазначений позивачем та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню втрати від інфляції в розмірі 4754,13 грн. та 3 % річних в розмірі 458,34 грн. (а.с.45-49) На підставі викладеного, ґрунтуючись на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено правові підстав для задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору (а.с. 4). На підставі викладеного,

Outcome: approved