Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 499 643,04 грн. боргу. Посилався на те, що за умовами укладеного між сторонами договору позики, відповідач строком на 4 місяці отримав від позивача 70 000 доларів США, але у встановлений термін гроші не повернув, чим порушив права позивача. В процесі розгляду справи представник позивача зменшив розмір позовних вимог з посиланням на те, що відповідач повернув 20 000 доларів США. Крім стягнення основного боргу, представник позивача просив стягнути з відповідача три проценти річних в сумі 14 453,83 грн. та 5 062,41 грн. інфляційних втрат. В судовому засіданні представник позивача підтримав змінені позовні вимоги, а представник відповідача позов визнав частково в розмірі 1084530 грн. основного боргу і заперечував в частині заборгованості на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки ці вимоги повинні заявлятись окремим позовом. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з розписок (а.с.4, 47-48) та пояснень представників сторін, останні 21.01.2015р. уклали договір позики, за умовами якого позивач передав, а відповідач отримав 70 000 доларів США і зобов'язався повернути вказану суму позики на протязі 4 місяців. У вказаний строк відповідач борг не повернув і тільки після звернення позивача до суду, відповідач 26 червня 2015 року повернув 15 000 доларів США, а 9 липня 2015 року повернув 5 000 доларів США. Решту боргу в розмірі 50 000 доларів США відповідач не повернув, що на день розгляду справи складає за офіційним курсом НБУ 1084530 грн. Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи те, що боржник [PERSON] прострочила виплату боргу за договором позики, то остання повинна відповідати перед відповідачем за завдані простроченням збитки. У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що заборгованість відповідача на 25.06.2015р. складала 1482460 грн., на 08.07.2015р. складала 1193522 грн., а на 16.10.2015р. складала 1084530 грн., то за 148 днів прострочення 3 % річних будуть складати (4264,61 грн.+1275,27 грн.+8913,95 грн.=) 14 453,83 грн. Крім того, за період з липня 2015 р. по вересень 2015 р. за встановленим індексом інфляції збитки складають 5062,41 грн. [1084530*(99,0/100)*(99,2/100)*(102,3/100)-1084530=] 5062,41 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 1084530грн. основного боргу, 14453,83 грн. трьох процентів річних, 5062,41 грн. інфляційних втрат та 3654 грн. судових витрат. При цьому, суд не приймає тверджень представника відповідача в тій частині, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та індексу інфляції складають інший предмет вимог і не повинні були прийматись і розглядатись в цьому провадженні. Суд вважає ці твердження необґрунтованими, оскільки ці вимоги є складовою частиною позову про стягнення боргу, розмір якого позивач вправі збільшувати або зменшувати на протязі всього судового розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: approved