Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 10 080,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.04.2015 року передав сімейний автомобіль [NUMBER], зареєстрований на ім'я його дружини [PERSON], відповідачу в оренду про що того ж дня отримав від нього розписку. Згідно умов, передбачених договором та розпискою, яка була написана відповідачем на виконання умов договору оренди, останній отримав від позивача автомобіль [NUMBER], ключі та технічний паспорт до нього, газобалонне обладнання, запасне колесо, домкрат, магнітолу «Pioneer». Натомість відповідач зобов'язався; сплачувати щотижневу орендну плату в розмірі 1260 грн.; слідкувати за технічним станом авто, проводити поточний ремонт; у випадку пошкоджень авто - відновити його за свій рахунок; у випадку знищення - повернути його ринкову вартість на момент знищення; сплачувати всі штрафи, що виникнуть в процесі експлуатації авто; у випадку невнесення орендної плати - повернути автомобіль за першою вимогою. 30.11.2015 року відповідач повернув автомобіль позивачу, однак, не сплатив орендну плату за останні 2 місяці користування авто, тобто з 05 жовтня 2015 року по 30 листопада 2015 року, що в загальній сумі складає 10080,00 грн. Несплату відповідач мотивував тим, що в нього захворів близький родич, на що позивач не став заперечувати проти повернення грошей пізніше. У подальшому відповідач самостійно борг за оренду автомобіля не повернув. На прохання повернути борг не реагував, з часом став уникати зустрічей, а надалі взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки. 28.03.2016 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про повернення суми боргу, яка до цього часу відповідачем не виконана. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилався на те, що гроші йому також потрібні для лікування власного сина. Відповідач в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Автомобіль ВАЗ 21110, д/н [NUMBER], відповідно до наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], належить [PERSON]. Датою першої реєстрації транспортного засобу вказано 12.08.2005 року. Відповідно до наданої позивачем розписки відповідача від 27.04.2015 року [PERSON] взяв в оренду автомобіль [NUMBER]. Вказаною розпискою зобов'язався: слідкувати за технічним станом авто та проводити його поточний ремонт; у випадку зовнішнього пошкодження відновити авто за власний кошт; якщо авто не буде підлягати відновленню - повернути його оціночну вартість в розмірі, встановленому незалежним оцінювачем на момент ДТП; виплачувати за оренду авто кожний вівторок в розмірі 1260 грн. готівкою; у випадку не внесення чергової плати - повернути авто за першою вимогою; виплачувати всі штрафи, які виникнуть під час користування авто; використовувати авто тільки в межах Харківської області; не передавати авто третім особам, а також в суборенду. Авто передано в наступній комплектації: ключі, технічний паспорт, магнітофон, ГБО, запасне колесо, домкрат, ключ. Між позивачем [PERSON] та [PERSON] 07.06.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, на підтвердження чого суду надано копію свідоцтва від 07.06.2002 р. серія [NUMBER]. Приписами ч. 1 ст. 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Частиною 2 ст. 762 ЦК України встановлено, що плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Сторонами встановлено, що розмір плати за користування автомобілем [NUMBER], становить 1260 грн., які відповідач зобов'язався виплачувати готівкою кожного вівторка. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 509 ЦК України закріплено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Разом з тим, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На виконання виниклого між сторонами зобов'язання позивачем 28.03.2016 року було направлено відповідачу вимогу про повернення боргу з якої вбачається, що автомобіль повернутий позивачу 30.11.2015 р., проте за відповідачем виникла заборгованість з оплати користування автомобілем за період з 05.10.2015 по 30.11.2015 р. в розмірі 10080,00 грн. Боржник, відповідно до ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного, суд дійшов висновку проте, що між сторонами виникло зобов'язання на підтвердження чого надано розписку відповідача. За відповідачем виникла заборгованість з оплати користування автомобілем за період з 05.10.2015 по 30.11.2015 р. в розмірі 10080,00 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Згідно квитанції № 0.0.534241201.1 від 12.04.2016 позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 551,21 гривень. Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України

Outcome: approved