Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 18.05.2015 року, укладеним між відповідачем та ПАТ «КБ «ПриватБанк» в сумі 34399.38 грн. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 18.05.2015 року, між відповідачем та ПАТ «КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №б/н. За умовами кредитного договору банк надав відповідачу кредит в сумі 20655.11грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну зі сплатою відсотків за користування кредитом 18.00% на рік на суму залишку заборгованості. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підписав договір. Відповідач своїм підписом в заяві підтвердив свою згоду на те що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, та відповідач погодився своїм підписом з банківськими умовами та правилами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді, та зобовязався їх виконувати. При укладенні договору сторони керувались ст. 634 ч.1 ЦК України. За умовами договору банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленим «Тарифами Банку», які викладені на банківському рахунку В разі непогашення зобовязань до 25 числа місяця, що слідує за місяцем в якому були здійснені трати, за користування кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідач взяв на себе зобовязання на умовах договору та у визначені договором строки повертати кредит , виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах передбачених Договором, та Умовами та правилами надання банківських послуг. Кредитор свої зобовязання виконав в повному обсягу. Відповідач же, у порушення вимог договору не виконав взяті на нього зобовязання та станом на 19.07.2017 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 34399.38 грн., з простроченої заборгованості за кредитом яка складається 19500.86грн., за відсотками за користування кредитом 4688.38 грн., 6240.24 грн. заборгованість за пенею та комісією 3969.89 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Тому просив задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі та покласти на відповідача судові витрати у виді сплати судового збору при зверненні до суду 1600 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, але ж залишив заяву про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних в справі доказів, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, залишив заяву про розгляд справи в його відсутність, але надав письмові заперечення проти позову, згідно з я якими він частково визнав позовні вимоги в частині стягнення суми боргу за кредитом 19500.86 грн. (тіло кредиту) та заборгованість за процентами в сумі 4688.39 гривень. Проти решти нарахованої заборгованості заперечує та просить відмовити в її стягненні із наступних підстав. Він звертає увагу, що частково сплатив заборгованість в сумі 7600 гривень. Заборгованість утворилась із-за форс-мажорних обставин, які склались із-за того, що на території де він мешкає проходить вже декілька років антитерористична операція, проведення якої вплинуло на те що він втратив роботу, яка була основним джерелом його доходу. Суттєво погіршився його майновий стан і що негативно вплинуло на виконання ним кредитних зобовязань. Неодноразово він звертався до офісу банку в м. Маріуполі, поясняючи причини утворення заборгованості, але ж банком не були враховані його форс мажорні обставини. На момент укладення договору він не міг передбачити настання цих обставин, які виникли внаслідок непередбачених та непереборних подій надзвичайного характеру. В порушення ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної організації», банк безпідставно нарахував йому пеню і штрафи за неналежне виконання кредитних зобовязань т.щ. він проживає в [INFO] яке відноситься до населених пунктів, в яких проводиться АТО. Окрім того, на його думку банк безпідставно нарахував йому комісію за обслуговування кредиту, при тому що в порушення ст.10,60 ЦПК позивач не обґрунтовує підстави для нарахування комісії. Згідно правової позиції Верховного Суду у цивільній справі №6-1746цс16 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь. Такі умови договору є несправедливими, а тому є недійсними з моменту кладення договору. А тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією в сумі 6240.24 грн., штрафних санкцій в сумі 3969.89 грн., що в сумі становить 10210.13 грн. Дослідивши наявні в справі докази окремо та в їх сукупності судом встановлено наступне. Згідно анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» 10.03.2006 року позивач виявив бажання оформити на своє імя платіжну картку «Універсальна» і визнав, що зазначена заява, разом з із Памяткою клієнта та, Умовами та Правилами надання банківських послуг а також Тарифами, встановленими Банком становлять договір про надання банківських послуг (а.с.7) Згідно генеральної угоди про реструктуризацію боргу від 18.12.2015 року сторони договору домовились про зменшення суми заборгованості за кредитом від 10.03.2006 року до 22385,11 грн. Дата остаточного погашення кредитної заборгованості 31.12.2018 року позичальник зобовязаний сплатити в день підписання договору в рахунок забезпечення кредиту 1730 грн. Згідно до п.2.1 договору банк надає позичальнику кредит в сумі 20655.11 грн. на строк 36 місяців по 31.12.2018 року на споживчі потреби в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту сплати процентів в розмірі 1.5% в місяць на суму залишку заборгованості згідно вказаних в заяві, Умовах та Правилах строки Погашення щомісяця з першого до двадцять пятого числа кожного місяця щомісячним платежем 749.37 грн. Згідно умов договору (п.2.2) при порушенні зобовязань позичальником зазначених в Генеральній угоді та Умовах та Правилах більше ніж на 31 день, з 32 дня заборгованість вважається простроченою та позичальник сплачує штраф 4268.28 грн. При невиконанні зобовязань позичальник сплачує штраф, пеню. Процентна ставка по кредиту може змінюватись відповідно від зміни облікової ставку НБУ чи в інших випадках, передбачених Умовами, Правилами. Суд вважає доведеним, що між сторонами виникли кредитні договірні правовідносини за якими за умовами кредитного договору банк надав відповідачу кредит в сумі 20655.11 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку і сплатою відсотків за користування кредитом 1.5% за місяць. Відповідач визнав, що його заява, разом з із Памяткою клієнта та, Умовами та Правилами надання банківських послуг а також Тарифами, встановленими Банком становлять договір про надання банківських послуг, та зобовязався користуватись кредитом на цих умовах. Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Висновок суду про стягнення заборгованості ґрунтується на положеннях укладеного між сторонами кредитного договору, згідно яких встановлені права та обовязки сторін договору ,положеннях ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, які регулюють відносини за кредитним договором та встановлюють обовязок позичальника повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку встановленому в договорі. Неналежне виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором підтверджується розрахунком кредитної заборгованості. Суд вважає доведеним, що у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором яка на 19.07.2017 року становила: заборгованість за тілом кредиту - 19500,86 грн., заборгованість за процентами -4688.39 грн., із них 313 грн. несплачені проценти на поточну заборгованість та 4.375.39 грн. несплачені проценти на прострочену заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Висновок суду про стягнення заборгованості ґрунтується на положеннях укладеного між сторонами кредитного договору, згідно яких встановлені права та обовязки сторін договору ,положеннях ст.ст. 1049, 1050,1054 ЦК України, які регулюють відносини за кредитним договором та встановлюють обовязок позичальника повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку встановленому в договорі. Вимога позивача про дострокове повернення кредиту ґрунтується на ст. 1050 ЦК України, яка згідно ч 2 ст.1054 поширюється на кредитні правовідносини, яка надає право кредитодавцю вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому за умови прострочення позичальником повернення чергової частини кредиту, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами. Що стосується позовних вимог про стягнення 6240.24 грн. комісії за користування кредитом, то вони не можуть бути задоволені тому що банк,\~ зазначивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за управління кредитом, не зазначив про те, які саме послуги за вказану комісію були надані відповідачу банком. При цьому нарахування комісії було проведено за послуги банку, що супроводжують кредит, що не відповідає вимогам Закону України « Про захист прав споживачів», при тому що згідно кредитного договору та додатків до нього кредит сторонами визначено споживчім. Так, відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №\~168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Таким чином на підставі викладеного умови про комісійну винагороду банку за управління кредитом є нікчемною, що, відповідно до ст. 215 ч.2 ЦК України не потребує визнання такого правочину недійсним, а тому, відповідно до ст..216 ЦК України [PERSON] як сторона договору, не зобовязаний виконувати передбачені цим пунктом договору умови. Така позиція суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеному в постанові від 25.09.2013 по справі №6-80ц13 та постанові у справа\~№ 6-1746цс16. А тому в цій частині позову слід відмовити. Судові витрати по справі сплачені в мінімальному розмірі позивачем при зверненні до суду в сумі 1600 грн., які відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають покладенню на відповідача. Таким чином на користь позивача слід стягнути з відповідача заборгованість за кредитом - 19500,86 грн., заборгованість за процентами - 4688.39 грн., із низ 313 грн. несплачені проценти на поточну заборгованість та 4.375.39 грн. несплачені проценти на прострочену заборгованість, що становить 24188.39 грн. та судовий збір в сумі 1600 грн., а всього 25788.39 грн. В решті позову слід відмовити.

Outcome: partial