Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору дарування від 13 листопада 2003 року йому належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Крім нього у квартирі зареєстрована його дочка - відповідач по справі, - яка з 2005 року в квартирі не проживає, свої речі не зберігає. Жодного разу до квартири не приїздила, наміру вселитися не виявляла. В зв`язку з реєстрацією відповідача він не має можливості оформити житлову субсидію. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подала заяву у якій просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно копії договору дарування від 13.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Бендеровим О.В., зареєстрованого в реєстрі за №6938, [PERSON] належить квартира, яка знаходиться у [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом ДРАЦС по місту Олександрія Олександрійського МРУЮ у Кіровоградській області, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки КП «Житлогосп» №39 від 31.07.2019 року [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . Згідно акту-розпорядження вих.№379 засвідченого Директором КП «Житлогосп» складеного в присутності сусідів, при обстеженні квартири [ADDRESS] було встановлено, що [PERSON] в квартирі не проживає з 2005 року. На момент перевірки 19.08.2019 року в квартирі відсутня, особистих речей немає. Реєстрація [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується довідкою наданою на запит суду Управлінням дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради від 26.11.2019 №3143/156/16. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи надані позивачем докази, виходячи зі змісту наведених норм права і з урахуванням вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, а також те, що відповідач не надала суду доказів, які б вказували на те, що вона не проживає у зазначеній квартирі або відсутня у ній з поважних причин, або за нею відповідно до закону зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає доведеним те, що відповідач втратила право користування спірною квартирою. Тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved