Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача, на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 9897,67 грн.. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що 14.12.2015 року він був звільнений з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 01/14-12-ОС від 14.12.2015 року у звязку зі скороченням штату. При звільненні роботодавець не здійснив з ним повного розрахунку по заробітній платі. У судовому засіданні позивач у повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не надав. Судова повістка направлена за адресою місця знаходження відповідача повернута до суду без вручення. Згідно ст. 224-226 ЦПК України зі згоди позивача суд ухвалює у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи\~\~докази, оцінивши їх у сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом установлено, що [PERSON] працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю « Професійний футбольний клуб «Металург - Запоріжжя» з 29.06.2005 року і звільнений 14.12.2015 року з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 01/14-12-ОС від 14.12.2015 року у звязку зі скороченням штату, що підтверджується записами у трудовій книжці. Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.1\~ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ч.1\~ст.233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Судом установлено, що відповідач при звільненні [PERSON] не здійснив з ним повний розрахунок і не виплатив нараховану заробітну плату у сумі 9897,67 грн., що підтверджується розрахунковим листом по заробітній платі за грудень 2015 року, виданого ТОВ «Професійний футбольний клуб «Металург - Запоріжжя». Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати має бути здійснено після утримання сум належних зборів та податків. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1218 грн. грн.

Outcome: approved