Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив суд: - встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON], померлою [INFO]., на час відкриття спадщини; - визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]., на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (поз. 1- коридор, поз. 2- кладова, поз. 3- санвузел, 4- кухня, лоджія, 5- житлова кімната), житловою площею 19,0 кв.м., загальною площею 35,9 кв.м. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за життя померлій належала вищезазначена квартира. Позивач починаючи з 2002р. проживав разом з [PERSON] на правах родича у її квартирі однією сім'єю, вели спільний побут, придбавали необхідні речі та ін. На теперішній час, як і раніше, він проживає у квартирі померлої. На підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, а також ст.1264 ЦК України вважає себе особою, яка фактично прийняла у спадок усе майно, що належало [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача просила розглянути справу в заочному порядку, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі достатніх у справі доказів про правовідносини сторін на підставі ст.224 ЦПК України - заочне. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного терміну, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.3 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO]., про що свідчить актовий запис №5940 від 23.07.2008р. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, яке їй належить, а саме: квартира [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу від 06.03.2001р., посвідченого Зайченко В.Г., державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 4-505, укладеного між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець), Продавець передав майно: квартиру [ADDRESS] (поз. 1- коридор, поз. 2- кладова, поз. 3- санвузел, 4- кухня, лоджія, 5- житлова кімната), житловою площею 19,0 кв.м., загальною площею 35,9 кв.м., приведеною площею 39,6 кв.м., в тому числі лоджія 3,7 кв.м. Судом встановлено, що позивач більш, ніж п'ять років постійно проживав однією сім'єю разом з [PERSON] у вказаній квартирі, де разом з померлою вів спільне господарство, мали спільний бюджет, позивач доглядав її до смерті, що підтверджується пояснення свідка [PERSON], допитаного під присягою у судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знав давно, він є сусідом та проживає в цьому ж будинку і на тому ж поверсі у квартирі [ADDRESS], йому відомо, що [PERSON] проживав однією сім'єю з померлою, вели спільне господарство, позивач доглядав за нею, придбавав ліки. Увесь цей час у квартирі інші особи не проживали, родичів у померлої не було, ніколи їх не бачив. Тому, позивач відповідно до приписів ст.1264 ЦК України, як спадкоємець [PERSON] четвертої черги має право на спадкування за законом після її смерті, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає можливим встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю з 2002 року до часу відкриття спадщини - [INFO]. Стаття 182 ЦК України передбачає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Разом з цим, судом встановлено, що право на спадкування на спадкове майно було набуто позивачем на законних підставах та правомірно, тому його позовні вимоги про визнання за ним права власності на нього підлягають задоволенню. Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Згідно ст.19 цього Закону підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, в тому числі, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Згідно зі ст.2 цього Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір по справі, сплачений позивачем при подачі позову до суду слід покласти на відповідача по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved