overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 5,42 га, яка розташована на території Злинської сільської ради. Позивач стверджує, що він не підписував спірний договір і не звертався за його реєстрацією, тому вважає його недійсним. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,42 га, кадастровий номер 3523181600:02:001:0538, яка розташована на території Злинської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 6). Від імені позивача [PERSON] як орендодавця і ТОВ «СТОВ «Авангард» як орендаря укладено договір оренди земельної ділянки від 10 липня 2015 року, що підтверджується копіями договору та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Відповідно до висновку експерта № 497 від 04.11.2015 року підписи у графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки, у графі «Передав» акту приймання передачі обєкта оренди, виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 12-14). Враховуючи, що позивач [PERSON] власноручно не підписував договір оренди земельної ділянки, даний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 5,69 га, яка розташована на території Злинської сільської ради. Позивач зазначив, що не підписував договір оренди земельної ділянки з відповідачем, а тому вважає даний договір недійсним. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки [NUMBER] площею 5,69 га, кадастровий номер [PERSON], яка розташована на території Злинської сільської ради, що підтверджується копією державного акту. 10 липня 2015 року від імені позивача [PERSON], як орендодавця і ТОВ «СТОВ «Авангард», як орендаря, укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору та витягом про державну реєстрацію. Відповідно до висновку експерта № 64 від 08.04.2016 року підпис у договорі і акті приймання-передачі виконані не [PERSON], а іншою особою. Враховуючи, що позивач [PERSON] власноручно не підписував спірний договір оренди земельної ділянки, даний договір не створює юридичних наслідків , крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстрована відповідач - його колишня дружина, яка після розірвання шлюбу, тобто більше 10 років за зазначеною адресою не проживає. Реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує його права як власника, оскільки він має намір здійснити його відчуження. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування належною йому квартирою. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги. Просить задовольнити позов з підстав, викладених у заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомила, відзив не подала. Судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Виконком Інгулецької районної у місті ради надав клопотання про розгляд справи без участі представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Судом постановлена ухвала про розгляд справи без його участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленим такі обставини. Позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7). У квартирі з 14.10.2005 року зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Шлюб між сторонами розірвано 27.05.2011 року (а.с.4), у зазначеній квартирі [PERSON] не проживає з 01.06.2011 року (а.с. 5). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюються ст. 405 ЦК України. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не проживає у спірній квартирі з 2011 року, її реєстрація в квартирі, належній позивачу, завдає перешкоди у здійсненні ним права розпорядження власним майном, домовленостей між сторонами щодо порядку користування житлом не було, перешкоди у користуванні житлом відповідачу не чинились. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстрована відповідач, яка є його дочкою. Відповідач у квартирі не проживає з 2006 року. Реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує права позивача як власника. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування належною йому квартирою. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позові. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомила, відзив не подала. Судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив, пояснення щодо позову не надав. Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим такі обставини. Позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 9, 10, 11-12). У квартирі зареєстровані позивач та відповідач (а.с. 13, 14, 16). У зазначеній квартирі [PERSON] не проживає з 2006 року, фактично проживає в м. Дніпро, зв`язку з батьком не підтримує (а.с. 14). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюються ст. 405 ЦК України. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не проживає у спірній квартирі з 2006 року, її реєстрація в квартирі, належній позивачу, завдає перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власним майном, домовленостей між сторонами щодо порядку користування житлом не було, перешкоди у користуванні житлом відповідачу не чинились. Крім того, у зв`язку з реєстрацією відповідача в квартирі позивача на неї нараховуються житлово-комунальні послуги, що завдає додаткових майнових витрат позивачу, та позбавляє позивача права на отримання субсидії. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору (а.с. 6, 7), підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який був зареєстрований за згодою колишніх власників. Відповідач у квартирі не проживає. Реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує права позивача як власника. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належною йому квартирою. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Судом постановлена ухвала про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив, відзив не подав. Судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Представник виконкому Інгулецької районної у місті ради надав клопотання про розгляд справи без участі представника виконкому. При ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Судом постановлена ухвала про розгляд справи без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим такі обставини. Позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 5, 8-9). У квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). У зазначеній квартирі [PERSON] не проживає з 2004 року (а.с. 7). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюються ст. 405 ЦК України. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не проживає у спірній квартирі з 2004 року, його реєстрація в квартирі, належній позивачу, завдає перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власним майном, домовленостей між сторонами щодо порядку користування житлом не було, перешкоди у користуванні житлом відповідачу не чинились. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є опікуном малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідачі є батьками цих неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження. Відповідачі добровільно не надають матеріальної допомоги на утримання дітей. Просить стягнути з відповідачів на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. Відповідачі до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність, що не суперечить вимогам ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. В суді встановлено, що відповідно до копій свідоцтва про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON], їх батьками записано відповідачів. Відповідно до рішення Суворовської районної ради м. Херсона від 26.04.2013 року №63, надано малолітнім [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З рішення Суворовської районної у м. Херсоні ради від 14.06.2013 року №106 вбачається, що [PERSON] призначено опікуном над малолітніми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно довідки про склад сім'ї №159, [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають разом з позивачем. Відповідачі добровільно не надають матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані, та підлягають задоволенню, а саме: з відповідачів необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісяця з кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ст.183 СК України. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути судовий збір в сумі 114,70 грн. з кожного на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є сином відповідача [PERSON] . Позивач після досягнення повноліття навчається, є студентом Криворізького державного комерційно-економічного технікуму і тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає допомоги на утримання позивача, а сам він не в змозі самостійно утримувати себе. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) відповідача. Від відповідача відзив на позов не надходив. Від третьої особи пояснення щодо позову не надходили. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається у Криворізькому державному комерційно-економічному технікумі за денною формою навчання. Строк закінчення навчання - 31 січня 2022 року. Син зареєстрований та проживає разом з третьою особою за адресою: [ADDRESS] . Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів, суд враховує сімейний та майновий стан сторін та третьої особи, враховує потребу повнолітнього [PERSON] у коштах на проїзд до місця навчання, харчування, одяг та взуття, на придбання необхідних матеріалів для навчання та канцелярського приладдя тощо. При цьому суд враховує, що позивач навчається, не працює, власного доходу не має. Відповідач є працездатною особою, відзив на позов не надав. На підставі зазначеного позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є сином відповідача. Позивач навчається, є студентом 3 курсу Політехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» і тому потребує матеріальної допомоги. Матері самостійно важко утримувати повнолітнього сина. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 3000 грн щомісячно. Від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги визнає в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат заперечує, оскільки ці витрати не підтверджені документально. Від третьої особи пояснення на позов та відзив не надходили. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Відповідач та третя особа є батьками [PERSON], [INFO] (а. с. 10, 26). [PERSON] є студентом 3 курсу денного відділення Політехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет». Термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року. Навчається на бюджетній основі (а. с. 4, 6). Стипендію не отримує (а. с. 5). Позивач проживає разом з матірю, якій самостійно важко утримувати сина. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів, суд враховує сімейний та майновий стан сторін та третьої особи, враховує потребу повнолітнього [PERSON] у коштах на проживання, харчування, одяг та взуття, на придбання необхідних матеріалів для навчання та канцелярського приладдя. При цьому суд враховує, що позивач навчається, не працює, стипендію не отримує, власного доходу не має. Відповідач позовні вимоги визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі. Тому суд вважає, що аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн на користь позивача відповідають обставинам справи та майновому стану сторін та третьої особи, а також потребам позивача. Підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір. Витрати, повязані з розглядом справи, які зазначені позивачем в попередньому розрахунку судових витрат, стягненню з відповідача на корить позивача не підлягають як документально не підтверджені. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2008 року. Від шлюбу мають малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З осені 2020 року шлюбні стосунки між ними припинені, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї не можливе, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з`явився, в позові зазначив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, час для примирення не потрібен. Судом постановлена ухвала про розгляд справи без участі сторін. Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №79 (а.с.12).\~Від шлюбу\~мають дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~і [PERSON] ,\~ [INFO] \~(а.с.10,11). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть. Відсутність взаєморозуміння призвела до розпаду сім`ї. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу до суду. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що подальше збереження шлюбу протирічить інтересам позивача, сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені витрати із сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved