Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що 01.11.2001 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. Позивач скористався своїм правом на спадкування так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. До складу спадкового майна увійшла частка в чотирьохкімнатній квартирі, що розташована за адресою: Вінницька область, м. Липовець, вул. 40 років Перемоги, 5/18. Вказана квартира належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності, згідно свідоцтва про право власності на житло. Співвласниками вищевказаної квартири окрім померлої є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Реалізувати свої спадкові права на частку належну померлій позивач не в змозі, оскільки у свідоцтві про право власності на житло невірно вказано відомості про спадкодавця, а саме, «імя, по-батькові» померлої вказано «Анастасія Анатоліївна», а не «Анастасія Антонівна», як зазначено у свідоцтві про смерть, крім цього, не визначено частку, яка належала особисто померлій, на що вказав нотаріус, зазначивши, що такі обставини є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав з вимогами про встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 19.12.2000 року, визначення померлій та позивачу по 1/5 частки в праві спільної сумісної власності на квартиру та визнання за позивачем права власності на 1/5 частки в порядку спадкування за законом після смерті матері. В судове засідання позивач не з'явився, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та повідомив суд, що заявлені вимоги підтримує просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, в заяві, яку адресували суду зазначили, що заявлені вимоги визнають, проти їх задоволення не заперечують, розгляд справи просять проводити у їх відсутність. Враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі скористались наданим їм правом на розгляд справи у їх відсутність, суд не вбачає підстав для відкладеня розгляду справи, а тому, проводить його в даному судовому засідані без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом на підставі зібраних у справі доказів. Як вбачається з приписів ст. 174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01.11.2000 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 140087 від 01.11.2000 року (а.с 7). Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до 01.01.2004 року, тобто, до набуття чинності ЦК України, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. До складу спадщини увійшла частка чотирьохкімнатної квартири за адресою: Вінницька область, м. Липовець, вул. 40 років Перемоги 5/18, яка належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності, згідно свідоцтва про право власності на житло, яке було видане 19.11.2000 року Липовецькою селищною радою народних депутатів Липовецького району Вінницької області на підставі розпорядження від 19.12.2000 року за № 137, відповідно до якого власниками вищевказаної квартири зазначено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На випадок своєї смерті [PERSON] особистого розпорядження не зробила, тому спадщина відкрилась за законом. Згідно матеріалів Спадкової справи № 63/2014, своїм правом на спадкування скористався позивач, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Факт родинних відносин позивача із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серія ІІ-АМ № 394579 від 13.02.1979 року (а.с 15). Інші спадкоємці, [PERSON] (дочка померлої), [PERSON] (дочка померлої), [PERSON] (онука), від прийняття спадщини відмовилися на користь позивача, що підтверджується копіями заяв в матеріалах спадкової справи (а.с. 36-38). Онука померлої [PERSON], від прийняття спадщини відмовилась подавши заяву нотаріусу (а.с. 35). Таким чином, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем на майно померлої. Для оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який постановою від 30.04.2015 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири за адресою: Вінницька область, м. Липовець, вул. 40 років Перемоги 5/18, оскільки у свідоцтві про право власності на житло невірно вказано відомості про спадкодавця, а саме, «імя, по-батькові» померлої вказано «Анастасія Анатоліївна», а не «Анастасія Антонівна», як зазначено у свідоцтві про смерть, а також не визначено частку, яка належала особисто померлій. З огляду на зазначене вище суд вважає, що право позивача при реалізації спадкових прав не визнається, а відтак підлягає захисту судом у спосіб визначений законом. Той факт, що свідоцтва про право власності на житло належить [PERSON] доведено: свідоцтвом про народження [PERSON] від 13.02.1979 року серії ІІ-АМ № 394579, з якого слідує, що його матірю є [PERSON]; свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 25.03.1996 року серії І-АМ № 294254, після укладення матері позивача було присвоєно прізвище «Калінчук»; довідкою Липовецької міської ради від 20.01.2014 року № 39, з якої слідує, що померла [PERSON] на день смерті була зареєстрована і постійно проживала за адресою м. Липовець, вул. 40-років Перемоги, 5/18; записами в домовій книзі; пенсійного посвідчення серії В-ІІІ № 049384, виданого 22.03.1999 року на імя [PERSON]. В зазначених документах збігаються прізвище та імя із записами в свідоцтві про право власності на житло. У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ч.2 ЦПК України). З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, про доведеність факту належності правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на житло, яке було видане 19.11.2000 року Липовецькою селищною радою народних депутатів Липовецького району Вінницької області на підставі розпорядження від 19.12.2000 року за № 137, - [PERSON]. Стосовно позовних вимог про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається зі ст. 112 ЦК УРСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам. Спільна власність без визначення часток є сумісною власністю. Враховуючи наведене, суд вважає, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а отже, кожному із них, як співвласнику належить по 1/5 частці квартири за адресою: м. Липовець, вул. 40 річчя Перемоги, 5/18. За змістом ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Дії які свідчать про прийняття спадщини, передбачено ст.549 ЦК УРСР, відповідно до якої визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Як встановлено судом, позивач належить до спадкоємців першої черги, спадщину прийняв, інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися. Належність спадкової маси спадкодавцю доведена належними та допустимими доказами. За таких обставин суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»). Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного ст.ст. 112, 524, 527, 548, 549 ЦК УРСР,

Outcome: approved