Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вимогами про скасування заборони на відчуження квартири [ADDRESS], здійсненого на підставі рішення Васильківського районного суду Київської області від 5 лютого 2003 року, оскільки свої зобовязання перед відповідачем він виконав в добровільному порядку, а на даний час позбавлений можливості розпорядитися своїм майном. Позивач в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями ст.ст.319, 321 та 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328 ЦК України, зазначають, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок зняття арешту з майна або його звільнення з-під арешту у цивільному процесі визначений положеннями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 7 лютого 2014 року. З огляду матеріалів цивільної справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31 грудня 1997 року, позивачу належить 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Рішенням Васильківського районного суду Київської області від 13 березня 2003 року з позивача на користь [PERSON], стягнуто 1851 грн.11 коп., в рахунок відшкодування шкоди. Ухвалою Васильківського районного суду Київської області від 5 лютого 2003 року на майно позивача накладено арешт. Проте, позивач в добровільному порядку відшкодував заподіяну відповідачу шкоду, що підтверджується довідкою відділу ДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції, згідно з якою виконавчих документів щодо стягнення з [PERSON], на виконанні не перебувають. Таким чином, на підставі зібраних по справі доказів суд приходить до висновку, що будь-яких правових підстав для подальшого здійснення заборони на відчуження спірної квартири та відсутності відповідної майнової заборгованості, не має, а тому, з метою недопущення порушення майнових прав позивачів, заборона щодо нерухомості підлягає скасуванню. На підставі наведеного та

Outcome: approved