Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11237192000 від 19.10.2007 року в розмірі 71401,23 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США - 799,3 грн.) складає 570710 грн. 03 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру №2, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 44,0 кв.м., що розташована в будинку [ADDRESS], шляхом передачі йому права власності на вказане майно, визнати за ним право власності на вказаний предмет іпотеки, припинити право власності відповідача на вищевказану квартиру, виселити з даної квартири відповідача та усіх мешканців, які проживають та зареєстровані за вказаною адресою та витребувати від відповідача технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на вищевказану квартиру. Вмотивував свої вимоги тим, що 19.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту за №11237192000, згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 42700,00 доларів США зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 12,90% річних строком до 16.10.2037 року, а відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки. Разом з тим, в забезпечення зобов'язань, взятих на себе [PERSON], між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений Договір іпотеки нерухомого майна від 19.10.2007 року, згідно якого, банку в іпотеку відповідач передав належне йому нерухоме майно, а саме: квартиру №2, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 44,0 кв.м., що розташована в будинку [ADDRESS]. Однак відповідач своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконує, в результаті чого станом на 22.11.2013 року утворилась вказана вище заборгованість. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати в розмірі 3654 грн. Представник позивача в судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення, в яких просив розглянути справу за його відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 19.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту №11237192000 (далі - Кредитний договір), згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 42700,00 доларів США зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 12,90 % річних строком до 16.10.2037 року, а відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти на умовах, визначених у Кредитному договорі (а.с.12-17). Разом з тим, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 19.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений Договір іпотеки нерухомого майна, згідно якого, банку в іпотеку відповідач передав належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме квартиру №2, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 44,0 кв.м., що розташована в будинку [ADDRESS] (а.с.29-31, 48-49). Позивач є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (а.с.58-62). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Так, відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 22.11.2013 року утворилась заборгованість, що склала 71401,23 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США - 799,3 грн.) складає 570710 грн. 03 коп., із розрахунку: 41386,96 доларів США, що в еквіваленті складає 330805 грн. 97 коп. - тіло кредиту, 30014,27 доларів США, що в еквіваленті складає 239904 грн. 06 коп. - заборгованість по процентам, що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.34). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) у разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. При цьому, відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Таким чином, судом установлено, що відповідач своїх зобов'язань за Кредитним договором не виконує, а відтак у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, для проведення реєстрації права власності на предмет іпотеки за позивачем, до реєстраційної служби необхідно подати оригінали документів, які характеризують нерухомість (технічний паспорт на вказану квартиру) та інші правовстановлюючі документи (або їх дублікати), що передбачені «Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженим Постановою КМУ від 22.06.2011 року №703 та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та які перебувають у відповідача, у зв'язку з чим суд убачає підстави витребування у відповідача та передати позивачу всі необхідні документи на вказану квартиру. Стосовно вимог позивача про виселення відповідача та інших мешканців із зазначеної квартири, суд зазначає наступне. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 43 Постанови від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців з цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Однак, в супереч вище викладеного, позивач не надав суду доказів звернення до відповідача з письмовою вимогою щодо звільнення вказаної квартири, яка є предметом іпотеки за Кредитним договором, оскільки направлений 04.12.2013 року позивачем лист про погашення наявної заборгованості у повному обсязі або добровільну передачу предмету іпотеки у власність іпотекодержателя, а у разі невиконання порушених зобов'язань потягом тридцяти днів погодити вартість предмету іпотеки та звільнити добровільно житлове приміщення (а.с.50-51), не може вважатись письмовою вимогою позивача про виселення відповідача та інших мешканців із вказаної квартири, а тому суд приходить до висновку, що ця позовна вимога є передчасною та в її задоволенні слід відмовити. Відтак, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Разом з тим, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі 3654 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial