Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму переплати пенсії 9017, 00 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] отримував пенсію по інвалідності з 09.03.2012 року по 31.03.2014 року по 2-ій групі та з 01.04.2014 року по 3-ій групі інвалідності. Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.12.2016 року [PERSON] оголошений померлим з 03.09.2015 року. У рішенні суду встановлено, що 14.08.2015 року останній виїхав на запрошення для подальшого працевлаштування в Стамбул. Яхта на якій знаходився [PERSON] затонула поблизу берегів Туреччини. Пенсія [PERSON] за період з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року виплачена по дорученню його матері [PERSON] В звязку з оголошенням [PERSON] померлим, виникла переплата пенсії, яку позивач просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач та її представник у судове засідання не з'явилися, остання надіслала заяву, в якій позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] з 09.03.2012 року перебував на обіку в Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримував пенсію по інвалідності з 09.03.2012 року по 31.03.2014 року по 2-ій групі та з 01.04.2014 року по 3-ій групі інвалідності. Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.12.2016 року у справі № 295/12426/16-ц [PERSON] оголошений померлим з 03.09.2015 року, про що видано свідоцтво про смерть останнього (а.с. 4-5). Пенсія [PERSON] за період з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року виплачена по дорученню його матері [PERSON] в сумі 9017 грн., про що свідчить розрахунок надміру виплачених сум пенсій (а.с.7). Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсії, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз наведених норм свідчить про те, що пенсіонер зобов'язаний повернути надміру сплачену суму пенсії лише у разі встановлення зловживань з його боку або наявності рахункової помилки з боку Пенсійного фонду України. Позивачем не представлено до суду жодних доказів свідомого надання відповідачем недостовірних відомостей, які мали значення для обчислення розміру призначеної пенсії, тобто наявності у неї протиправного умислу на безпідставне отримання пенсії. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження недобросовісної поведінки відповідача, що призвела до переплат, а тому відсутні законні підстави для стягнення надміру виплаченої суми пенсії. Із аналізу вищевикладених норм чинного законодавства слідує, що оскільки позивачем, не надано доказів щодо недобросовісного набуття, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає. Відповідної правової позиції дотримується і Верховний Суд України у постанові від 22.01.2014 року (справа №6-151 цс 13). Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановлено що з боку відповідача не було допущено зловживань, а також позивачем не доведена недобросовісність громадянина набувача в даному випадку відповідача, тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed