Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що з 22.04.2013 р. він був прийнятий на роботу старшого кухаря в Дніпропетровську приватну СЗШ « Британська міжнародна школа»; при прийомі на роботу був наданий паспорт, ідентифікаційний код, санітарна книжка. Письмово трудовий договір між ним та ТОВ Британська міжнародна школа - Дніпропетровськ» не укладався. За час роботи з його боку не було порушень трудової дисципліни. 22.11.2013 р. в кінці робочого дня директор школи [PERSON] попросила позивача здати ключі від складу з продуктами та фактично відсторонила його від посади, повідомив про розірвання трудового договору та вимагала від позивача написати заяву про звільнення за власним бажанням. Ознайомити з наказом про звільнення та повернути трудову книжку директор школи відмовилась. Як зазначається позивачем при зверненні до суду напружені стосунки склались через те, що [PERSON] вимагала від позивача «з метою економії» кількісних та якісних змін в меню дитячого харчування, порушення технологічного процесу приготування страв, зменшення ваги порцій, в той час як все це є суттєвими порушеннями організації дитячого харчування, про що, як зазначається позивачем, він неодноразово сповіщав директора та лікаря педіатра школи [PERSON], але заходів вжито не було. 25.11.2013 р., прийшовши о 06-50 на роботу, позивач та кухарка не змогли пройти на робоче місце тому, що охоронець на прохідній не пропустив, посилаючись на наказ директора. Зачекав на приїзд [PERSON], остання відмовилася віддати трудову, санітарну книжки, вимагала написати заяву про звільнення за власним бажанням в обмін на нараховану зарплату, психологічно тиснула. З урахуванням погіршення стану самопочуття через перебування в стресовій ситуації з вини відповідача позивач звернувся за медичною допомогою, про що позивач сповістив за місцем роботи через секретаря відповідача та поштою. Враховуючи той факт, що трудові відносини припинені з ініціативи відповідача 25.11.2013 р., відповідач не провів розрахунку при звільненні, про що свідчить відсутність підпису позивача у фінансових документах, не відповідають дійсності і надані до суду бухгалтерські документи, які повинні підтверджувати суму отримуваної заробітної плати. Позивачем зазначається, що саме з квітня 2013 р. працював у відповідача, отримуючи заробітну плату в розмірі - 3 500,00 грн., а з вересня 2013 р. заробітна плата становила 4 300,00 грн., через що за підрахунком позивача на його користь підлягає сплаті середній заробіток в розмірі 12 900 грн. Разом з тим, порушення законних прав і інтересів позивача протизаконним звільненням завдало шкоди не лише позивачу, а також й його родині, перш за все моїм трьом неповнолітнім дітям, адже єдиним джерелом прибутку був заробіток позивача. Підставу позову становлять приписи ст.ст. 43, 124 Конституції України, ст.ст. 116, 117, 232, 233, 234 КЗпП України, ст.ст. 23,166,1167 ЦК України тощо. Предмет позову становить вимога про визнання наказу №175-вк від 22.11.2013 р. про звільнення незаконним, про поновлення на роботі на посаді старшого кухаря Товариства з обмеженою відповідальністю «Британська міжнародна школа - Дніпропетровськ», про зобов'язання відповідача видати відповідні накази, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 3 800,00 грн., про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 12 900,00 грн., на відшкодування моральної шкоди позивач просив суд стягнути 4 000,00 грн. У судовому засіданні позивач та його представник просили суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач в особі представника за довіреністю позов не визнав повністю та просив суд відмовити в його задоволенні. Відповідно до заперечень відповідача відповідно до частини першої статті 26 Кодексу законів про працю України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки віповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. Разом з тим, частиною першою статті 27 Кодексу законів про працю України визначено, що строк апробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, шести місяців. 27 серпня 2013 р. на підставі заяви позивача від 27 серпня 2013 року відповідачем виданий наказ 162-ВК про прийняття [PERSON] на посаду повара з 27 серпня 2013 року з випробувальним терміном три місяці, про що позивач був ознайомлений, що підтверджується його власним підписом. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Утім, позивачем неодноразово порушувалась технологія приготування їжі, недотримувались санітарно-гігієнічні норми, правила особистої гігієни, чим позивач постійно піддавав небезпеці життя і здоров'я школярів та працівників школи. Більше того, позивачем надавалась недостовірна інформація щодо фактичних даних по списанню продуктів, що призводило до неузгодженостей з даними головного бухгалтера, та позивачем неодноразово змінювалось меню без попереднього узгодження з лікарем-педіатром та директором, про що свідчать службова записка офіціанта [PERSON] від 04 жовтня 2013 р., доповідні записки директору [PERSON] від головного бухгалтера [PERSON] від 02 жовтня 2013 р. та від 21 листопада 2013 р., лікаря - педіатра [PERSON] від 04 жовтня 2013 р., та зазначене підтверджується скаргами школярів та їх батьків. На переконання відповідача, такі дії з боку позивача є прямим свідченням його невідповідності займаній посаді, через що у порядку ст. 28 зазначеного вище кодексу відповідач й розірвав трудовий договір, оскільки позивач не відповідав роботі, на яку його було прийнято: відповідачем 22 листопада 2013 року видав наказ № 175-ВК про звільнення позивача з посади повара у зв'язку з непроходженням випробувального терміну на підставі невідповідності вимогам займаної посади. Відповідачем було дотримано норми закону в частині видачі трудової книжки та копії наказу про звільнення з роботи, підготовлено документи для розрахунку, утім, позивач відмовився від підписання про ознайомлення із наказом про звільнення від 22 листопада 2013 р., про що відповідачем було складено Акт №1, не забрав трудову книжку та відмовився від розрахунку при звільненні, у зв'язку з чим позивачу було направлено поштою копію наказу про звільнення та запрошення на отримання трудової книжки, що підтверджується відповідними описами вкладення до листів, факт перераховування грошових коштів на особистий рахунок позивача коштів підтверджується випискою з банку. Разом з тим, встановленню випробувального строку сприяло те, що відповідно до трудової книжки позивача його загальний стаж за спеціальністю «кухар» становить менше 6 місяців, з яких 2,5 місяців (з 25.04.2002 р. по 08.07.2002 р.) на посаді помічника кухаря у ТОВ фірм «Логос», та1 місяць та 3 тижні (з 08.04.2010 р. по 01.06.2010 р.) на посаді шефа-кухаря ц фізичної особи підприємця [PERSON] Оскільки позивач запевняв про те, що його стаж є значно більшим, оскільки більшість ресторанів, в яких він працював, не оформлювала працівників та зазначений досіві не відображений у трудовій книжці, враховуючи ствердження позивача про наявність досвіду та не забуваючи про записи у трудовій книжці, відповідач вирішив прийняти на роботу позивача, встановив випробувальний термін тривалістю три місяці, протягом яких перевірити відповідність позивача роботі, яка йому доручається. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитав свідків та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстави для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю. Згідно ст. 27 зазначеного вище кодексу строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців. Судом відповідно до наказу №162-ВК від 27.08.2013 р. встановлено, що позивач був прийнятий на роботу у ТОВ з іноземною інвестицією «Дніпропетровська приватна середня загальноосвітня школа «Британська міжнародна школа - Дніпропетровськ» кухарем з випробувальним терміном 3 місяці (а.с. 30) на підставі його заяви (а.с.29), що підтверджується копією відповідного наказу; про ознайомлення із даним наказом свідчить підпис позивача. Через зазначене не є слушними доводи позивача щодо перебування його у трудових відносинах із відповідачем з 22.04.2013 р.; суд позбавлений дійти до цього висновку через ненадання позивачем доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження даної обставини, якою позивач обґрунтовує свої вимоги. Оклад був встановлений в розмірі 1 800,00 грн. Відповідно до ст. 28 КЗпП України коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах. Якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення. Згідно з наказом від 22.11.2013 р. №175-ВК про звільнення з роботи [PERSON] був звільнений згідно ст. 28 КЗпП України у зв'язку з не проходженням випробувального терміну. Що стосується законності звільнення позивача, то суд погоджується із доводами відповідача щодо законності наказу про звільнення та законності звільнення позивача з передбаченої ч. 2 ст.28 КЗпП України підстави. Виходячи зі змісту ст. 43 - 1 КЗпП, якщо в результаті випробування було встановлена невідповідність працівника роботі, для виконання якої він був прийнятий, з ним може бути розірваний трудовий договір, в даному випадку згода профспілкового комітету не вимагається. Звільнення по результатам випробування має бути проведено до закінчення строку випробування. Судом встановлено, що підставою для звільнення позивача стало порушення з боку останнього технології приготування їжі, недотримання санітарно-гігієнічних норм, правил особистої гігієни, та суд погоджується із слушністю доводів відповідача щодо того, що зазначеним позивач постійно піддавав небезпеці життя і здоров'я школярів та працівників школи. Разом з тим, звільненню передувало надання позивачем недостовірної інформації щодо фактичних даних по списанню продуктів, неодноразова зміна меню без попереднього узгодження з лікарем-педіатром та директором, про що відповідач надав докази у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України, та якими є службова записка офіціанта [PERSON] від 04 жовтня 2013 р., доповідні записки директору [PERSON] від головного бухгалтера [PERSON] від 02 жовтня 2013 р. та від 21 листопада 2013 р., лікаря - педіатра [PERSON] від 04 жовтня 2013 р. Дані докази не спростовані позивачем (ст.ст. 10, 60 ЦПК України); джерела отримання доказів вичерпані (ст. 11 ЦПК України). Відповідно до кваліфікаційної характеристики кухаря дитячого харчування Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 65 Торгівля та громадське харчування), затвердженого наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 30 листопада 1999 р. N 918, кухар дитячого харчування складає замовлення та отримує від матеріально-відповідальної особи необхідні продовольчі товари, напівфабрикати та сировину за кількістю та якістю, забезпечує їх зберігання для подальшого виготовляння страв та виробів. Складає меню страв. Використовує сезонні продукти, овочі, фрукти, зелень, молоко та молокопродукти. Здійснює первинне механічне та теплове кулінарне оброблення продуктів. Виготовляє для дітей (різного віку відповідно до їх фізіологічних особливостей, правил (раціонального та лікувально-профілактичного харчування гарячі і холодні супи, соуси; страви і гарніри з овочів та грибів, страви і гарніри з круп, бобових та макаронних виробів, страви з м'яса та м'ясних продуктів; страви з птиці, дичини і кролика; страви з риби та нерибних морепродуктів; страви з яєць, молока і сиру; холодні страви і закуски; солодкі страви; гарячі і холодні напої; страви і гарніри з борошна та кулінарні вироби; кондитерські вироби; страви, збагачені вітамінами та вітамінізовані продукти. Додержує санітарних норм, технології і рецептури виготовляння страв. Порціює страви. Застосовує особливі прийоми оздоблення страв з елементами привабливості. Роздає страви відповідно до норм харчування для дітей різного віку. Разом з тим, кухар дитячого харчування повинен знати основи та особливості харчування дітей різного віку; характеристики та біологічну цінність харчових продуктів, ознаки та органолептичні методи визначення їх доброякісності; терміни та умови зберігання і використання продовольчої сировини та готової продукції, напівфабрикатів; особливості кулінарного оброблення продуктів для дітей; технологію виготовляння перших, других, солодких, холодних страв та виробів з тіста; особливості застосування в дитячому харчуванні жирів, речовин з гострим смаком; правила використання високоцінних круп та розширений асортимент страв з круп; вітамінозберігаючу технологію виготовляння страв; порядок використання вітамінних препаратів (аскорбінової кислоти, напоїв з шипшини тощо); режим та тривалість теплової обробки, норми співвідношення та послідовність закладання сировини; обсяг страв відповідно до віку дітей; правила подавання страв дітям; режими харчування дітей для I та II зміни; розподіл добового раціону на сніданок, обід та полудень за калорійністю; правила користування таблицею заміни продуктів; основи раціонального та безпечного харчування; правила роботи підприємств громадського харчування; санітарні правила для підприємств харчування; заходи щодо запобігання харчових отруєнь; правила експлуатації відповідних видів технологічного обладнання, виробничого інвентарю, інструменту, ваговимірювальних приладів, посуду, їх призначення та використання в технологічному процесі; правила і норми охорони праці, протипожежного захисту, виробничої санітарії та особистої гігієни. Приклади робіт кухаря дитячого харчування відповідно до кваліфікаційної характеристики кухаря дитячого харчування є наступними: виготовляння молочних сумішів, в'язких, напівв'язких, розсипчастих каш з різних круп, пюре, салатів, вінегретів з фруктів та овочів; варіння м'ясних та курячих бульйонів; виготовляння вегетаріанських пюреподібних, холодних та заправлених супів, томатних, сметанних, молочних та фруктових соусів, суфле; виготовляння тюфтельок, сате, котлет, гуляшу та інших страв з нежирних м'ясних, курячих та рибних січених, та розроблених на філе без кісток продуктів; виготовляння страв із субпродуктів, запіканок, каш, манників, пудингів, биточків з круп, овочів з м'ясом, яйцем та сиром, овочевих котлет, рагу, молочних та яєчних страв; виготовляння гарячих та холодних напоїв, фруктових та овочевих соків, компотів, киселів, морсів, мусів, желе та інших третіх страв; замішування дріжджового та прісного тіста; випікання булочок, пиріжків, оладків, млинців, ватрушок, сухариків та інших виробів. Відповідно до пояснень свідка [PERSON], яка працює директором школи, звільнення позивача мало місце через те, що позивач, як кухар, неякісно готував їжу для дітей, через що надходили скарги від дітей та їх батьків, тоді як готувати їжу для дітей це дуже відповідальна робота, та саме кухар має смачно готувати, дотримуючись санітарних норм, про порушення яких стало відомо від лікаря школи. Оскільки позивач неякісно готував їжу, діти почали вживати їжу з Макдональдса та піцерій, брати їжу з дому, їжу також привозили дітям до школи батьки. Що стосується ознайомлення позивача із наказом про звільнення, то відповідно до пояснень цього свідка позивач відмовився від ознайомлення із даним наказом та підпису про ознайомлення, кричав, а після звільнення позивача з роботи усі дізналися про те, що він пішов на лікарняний. Свідок вважала, що якість приготування кухарем їжі не відноситься до його посадових обов'язків, оскільки позивач прийшов працювати до відповідача за професією готувати їжу. Аналогічні пояснення були надані також іншим свідком - [PERSON], яка пояснила, що працює головним бухгалтером у відповідача, та звільненню позивача передували зауваження з боку учнів та їх батьків з приводу незадовільного харчування їх дітей у школі, діти почали замовляти їжу вдома, вживати піцу, замовляти їжу у Макдональдс, привозити їжу з дому, що є неприпустимим, враховуючи ще той факт, рік навчання дитини коштує у середній школі відповідача близько 15 000,00 дол. США, та батьки дітей вимагають якості у всьому; саме через це був створений батьківський комітет. Багато приготовленої їжі викидалося, оскільки діти не бажали її вживати, мав навіть випадок, коли дітям були подані напівсирі котлети, макарони вирилися за 40 мінут до подачі на стіл, мало навіть місце порушення порядку приготування чаю; при цьому від позивача не вимагалося приготування екзотичних страв, вимога була одна - якісна, смачна їжі відповідно до дитячого меню. Що стосується видачі трудової книжки, то відповідно до пояснень даного свідка, позивач відмовився від її отримання, про що був складений акт; розрахунок із позивачем проведений повністю в день звільнення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 60 зазначеного кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На переконання суду позивач не довів слушність власних доводів, не надав докази відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК України, не клопотав про їх витребування за умови складнощів в їх отриманні (ст.ст. 133, 137 ЦПК України), не скористався в повному обсязі процесуальними правами, передбаченими ЦПК України, та суд, розглядаючи справу в порядку окремого провадження, позбавлений права збирати докази за власною ініціативою, тому позов не підлягає задоволенню. Судові витрати компенсувати за рахунок держави (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України).

Outcome: dismissed