Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із відповідним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого зазначила, що вона, [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частках по 15 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] інша частина належить [PERSON], яка померла [INFO] року . [INFO] року помер чоловік позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/5 частку в квартирі. Після звернення позивачки до Другої Луганської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], позивачці було відмовлено, оскільки за життя померлий належним чином не зареєстрував своє право власності на 1/5 частку вищезазначеної квартири, та здійснити державну реєстрацію за померлим неможливо, а також при зверненні до реєстраційної служби для проведення реєстрації вищезазначеної квартири також було відмовлено. 1/5 частка у спільній власності померлого [PERSON] залишилась незареєстрованою в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, що перешкоджає отриманню свідоцтв про право на спадщину його спадкоємцем. Позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Відповідач [PERSON] та третя особа по справі не заперечували проти задоволення позовних вимог позивачки. Відповідач Управління комунальним майном Луганської міської ради вирішення спору поклали на розсуд суду. Позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивачка та померлий [PERSON] перебували у шлюбі, відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09.10.1987 року, актовий запис № 583 (а. с. 10). Від спільного шлюбу мають дітей: [PERSON] ( свідоцтво про народження від 03 грудня 1998 року [NUMBER](а.с.7)) яка в подальшому одружилась та змінила прізвище на [PERSON] , що свідчить свідоцтво про одруження від 16 березня 2002 року [NUMBER] (а.с.7) та [PERSON] (свідоцтво про народження від 09 квітня 1991 року [NUMBER] (а.с.6)). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 02.08.1994 року, за реєстровим № 1/26 (а. с. 15), квартира, [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної власності - [PERSON], яка померла [INFO] року (свідоцтво про смерть від 31.10.2011 року [NUMBER]) та членам її сім»ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] (а.с.15). [INFO] року [PERSON] помер, що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.06.2006 року, зареєстрованого та виданого Гресівською селищною радою м. Сімферополь АРК , актовий запис № 25 (а. с. 9). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 1/5 частки квартири [ADDRESS], спадкоємцем якого є позивачка , оскільки проживала та була зареєстрована на час смерті [PERSON] разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою від 01.03.2007 року (а. с. 5). Позивачка звернулась до Другої Луганської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], позивачці було відмовлено нотаріусом в оформленні , оскільки за життя померлий [PERSON] не зареєстрував квартиру [ADDRESS] - об'єкт нерухомого майна, ні право власності на нього, до діючого законодавства , що діяло на той час, в зв'язку з чим здійснити державну реєстрацію права на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства за померлим неможливо (а.с.18). Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] позивачці було відмовлено у державній реєстрації права власності на приватну спільну частку квартири, що розташована [ADDRESS], за [PERSON] 1/5 частину та [PERSON] 1/5 частину. Згідно свідоцтва про права власності на житло (а.с.15) квартира за адресою: [ADDRESS], належить в рівних частках позивачці, її дітям та померлим [PERSON] та [PERSON] З відповіді державного нотаріуса Другої Луганської державної нотаріальної контори вбачається,що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № ІІ-15-915 по заяві про прийняття спадщини від імені [PERSON] та [PERSON] які мешкають [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Також у спадковій справі є Постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири у [ADDRESS] після [PERSON]. Відсутність реєстрації не є перешкодою у оформленні спадщини позивачами. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1269 ч.1,2 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно ст. 41 Конституції України право власності в Україні захищається законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Від 18.12.2009 Року № 14 «Про Судове Рішення У Цивільній Справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. Враховуючи,що згідно свідоцтва про право власності на житло (а.с.15) квартира належить в рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.20) [PERSON] належить 1/5 частка квартири за адресою: [ADDRESS]; [PERSON] належить 1/5 частка квартири за адресою: [ADDRESS]; [PERSON] належить 1/5 частка квартири за адресою: [ADDRESS], таким чином суд приходить до висновку що частка померлого [PERSON] складає 1/5 частку. Враховуючи вищевикладене, а саме факт належності спадкодавцю зазначеного майна, у вигляді 1/5 частки зазначеної квартири , відсутність інших спадкоємців, а також неможливість оформлення позивачем права на спадщину в нотаріальній конторі , суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та ст. ст. 4, 16, 328,392, 1216, 1218, 1261, 1268, ч.1 ст.1278 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved