Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, загальною площею 6,25 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті батька [PERSON] земельна ділянка залишилася йому за заповітом, але він не може її переоформити в нотаріальному порядку, оскільки в державному акті на ділянку по батькові власника-батька було записано з помилкою: замість «[PERSON]» зазначено - «[PERSON]». Посилаючись на те, що він прийняв спадщину, однак не може зареєструвати своє право через зазначену обставину, і виправити її він не може в зв'язку зі смертю власника, тому просив винести судове рішення про визнання за ним права власності на дане спадкове майно. Ухвалою суду до участі в справі був залучений в якості третьої особи інший спадкоємець - брат позивача [PERSON], який також прийняв спадщину після смерті батька. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням справу розглядати без їх участі. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. [INFO] помер громадянин [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді двох земельних ділянок, загальною площею 6,25 га: перша - площею 3,04 га, інша - площею 3,21 га, виділених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області. Ця земля йому належала на підставі Державного акту серії І-МК № 032110, виданого 20 грудня 2002 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області. За свого життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 12 листопада 2003 року секретарем виконавчого комітету Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, за яким він заповів на випадок своєї смерті зазначену землю своєму сину [PERSON], тобто позивачу в справі. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Позивач відповідно до ст.ст. 1217, 1222, 1223, 1233 ЦК України є єдиним спадкоємцем за заповітом. Осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні, судом не встановлено. Він вчасно, в передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому є таким, що прийняв спадщину. Крім нього її також прийняв його брат - [PERSON], а дружина померлого відмовилася від спадщини Згідно ст. 1223 ЦК України позивач має первісне право на спадкову землю за заповітом, аніж інші спадкоємці за законом. Проте, при оформленні спадщини він отримав від нотаріуса відмову, оскільки представив неналежним чином оформлений спадкодавцем Державний акт на землю: в ньому по батькові власника зазначено з помилкою: замість «[PERSON]» записано - «[PERSON]». Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земля загальною площею 6,25 га належала за життя [PERSON], а співпадання інформації про нього у Державному акті та в інших документах, вказує, що цей првовстановлючий документ був оформлений саме на підтвердження його права власності на земельні ділянки. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved