Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що 03 червня 2009 року виконавчим комітетом Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області між ним та відповідачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище Гаринець) [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №10. При цьому вказав, що від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Укладений шлюб виявився невдалим, сторонам не вдалося створити нормальних сімейних стосунків. На протязі останнього часу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбу. Однією сімєю сторони фактично не проживають вже понад шість років. З урахуванням зазначених обставин, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачкою, тому просить їх шлюб розірвати. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. На стягненні з відповідачки на його користь понесених судових витрат не наполягав. Відповідачка в підготовчому судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи, а саме свідоцтва про шлюб, вбачається, що 03 червня 2009 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Гаринець) [PERSON], [INFO] був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 10 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 19 березня 2014 року, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.8-10). На даний час сторони подружні відносини не підтримують, фактично не проживають разом на протязі шести років, шлюб носить формальний характер. Відповідно до п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~ проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дітей, що має істотне значення. \~Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд, вважає встановленим, що збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливе, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Відповідно до ст.113 СК України, відповідачці [PERSON] (дошлюбне прізвище Гаринець) [PERSON] після розірвання шлюбу, залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Питання про стягнення з відповідачки, [PERSON] на користь позивача, [PERSON], понесених судових витрат, судом не вирішувалося, оскільки позивач в підготовчому судовому засіданні не наполягав на їх стягненні.

Outcome: approved