Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 22 січня 2013 року на прохання відповідача він позичив йому 5000 гривень, про що відповідач власноруч написав розписку та обіцяв повернути на протязі трьох місяців. До даного часу відповідач гроші не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути гроші, однак відповідач не повертає кошти. Тому він змушений звернутись до суду і просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на його користь 5000 гривень та судові витрати у справі в сумі 243 гривні 60 копійок. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи і надані в ній сторонами докази на обґрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст1047 ЦК України - на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Із наданих документів встановлено, а саме: із оригіналу розписки, що 22 січня 2013 року [PERSON] позичив в борг у [PERSON] 5000 ( п»ять тисяч) гривень і зобов»язався їх віддати протягом трьох місяців, про що в розписці є його підпис. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Згідно з вимогами ст.509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України - Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, ч.1 ст. 527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Положенням ст.1049 ЦК України - передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До того ж, ч.1 ст.530 ЦК України - Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст.610 ЦК України передбачено - що Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З врахуванням вище викладеного, суд має підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики у розмірі 5000 гривень, який мав місце 22 січня 2013 року, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, тому суд має підстави для задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі, крім цього, обставини справи визнані сторонами, і в порядку ст.61 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved