Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 24 вересня 2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») було укладено кредитний договір, за яким ним було отримано кредит в сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. 22 січня 2018 року заочним рішенням Глухівського міськрайонного суду у справі № 576/2302/17 з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованості за кредитним договором б/н від 24.09.2014 року в сумі 8326 грн. 73 коп. На виконання вказаного рішення суду, 24 січня 2018 року ним до ПАТ КБ «Приватбанк» було сплачено заборгованість за кредитним договором від 24.09.2014р. в сумі 8332 грн. 27 березня 2018 року постановою Апеляційного суду Сумської області апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» була частково задоволена, заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2018 року в оскарженій частині та в частині розподілу судових витрат скасовано та стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 2292 грн. 81 коп. та комісію (пеня) у розмірі 110 грн. В частині задоволення позову про стягнення штрафів відмовлено. Також на користь банку з нього стягнуто відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову 933,13 грн. та за подання апеляційної скарги 607,33 грн. На виконання вказаної постанови Апеляційного суду Сумської області 11.04.2018 та 20.04.2018 ним, сплачено на користь ПАТ КБ «Приватбанк»: 1600 грн. погашення заборгованості за користування кредитом; 805 грн. погашення заборгованості за користування кредитом, комісію (пеня); 1540,46 грн. відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову та за відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору подання апеляційної скарги. Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду 18 грудня 2017 року з вимогою про стягнення з нього всієї суми заборгованості, яка виникла станом на 25 вересня 2017 року, то з 18 грудня 2017 року припинилось право ПАТ КБ «ПриватБанк» нараховувати передбачені договором проценти за кредитом. Таким чином, за умовами вищезазначеного кредитного договору ПАТ «КБ «Приватбанк» мав право на нарахування процентів та пені з 25 вересня 2017 року по день звернення до суду із позовом, тобто до 18 грудня 2017 року. Розмір процентів за період із 25.09.2017 по 18.12.2017 становить 225,33 грн. та ним сплачені 11 грудня 2018 року. Таким чином, ним повністю виконані свої обов`язки перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 24.09.2014 року. Оскільки сплачені ним кошти на рахунки ПАТ КБ «Приватбанк» прийняті банком, вважає, що виконання його зобов`язання є належним. В той же час, після сплати банку визначених судом платежів, протягом травня - грудня 2018 року йому неодноразово дзвонили представники ПАТ КБ «Приватбанк» вимагаючи погасити неіснуючу заборгованість за кредитним договором від 24.09.2014р., а на його мобільний телефон [NUMBER] надійшло повідомлення, що заборгованість становить більше 25 тис. гривень. Вищезазначеними протизаконними діями ПАТ КБ «Приватбанк» порушено його права як споживача фінансових послуг банку, передбачені ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів». За вказаних обставин, позивач просить суд визнати кредитний договір укладений 24 вересня 2014 року між ним та відповідачем припиненим. Позивач в судовому засіданні позов повністю підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позов не подав. Враховуючи дані обставини та зважаючи на положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, з матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Зазначеним договором було передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, пені за користування кредитом та інших витрат. Оскільки станом на 25 вересня 2017 року у [PERSON] за вказаним кредитним договором виникла заборгованість на загальну суму 17016 грн. 62 коп., банк звернувся до суду з позовом про стягнення з нього вказаної суми заборгованості. Заочним рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2018 року зазначений позов ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено частково та з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 8326 грн. 73 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 24.09.2014 та судовий збір в сумі 782,40 грн. Постановою Апеляційного суду Сумської області від 27 березня 2018 року заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2018 року в оскарженій частині та в частині розподілу судових витрат було скасовано. З [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 2292 грн. 81 коп. та комісію (пеня) у розмірі 110 грн. В частині задоволення позову про стягнення штрафів відмовлено. Також з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову 933,13 грн. та за подання апеляційної скарги 607,33 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили 27 березня 2018 року. Також судом встановлено, що на виконання вказаної постанови позивачем повністю було сплачено заборгованість ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 24.09.2014 р. Таким чином, після звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду з вимогою про дострокове погашення позивачем всієї заборгованості за кредитним договором, в силу положень п.1 ч.1 ст.611 ЦК України кредитний договір від 24 вересня 2014 року вже припинив свою дію. За вказаних обставин, суд не може визнати припиненим укладений між сторонами кредитний договір від 24.09.2014 року, оскільки цей договір і так припинив свою дію. Також суд звертає увагу на те, що ні Цивільним кодексом України, ні Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено такого способу захисту прав споживача, як визнання договору припиненим. За наявності відповідних умов, кредитний договір може бути розірваний, або визнаний недійсним. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Однак, жодних доказів, які б підтверджували, що АТ КБ «Приватбанк» вчиняються якісь дії, що порушують права позивача після сплати ним банку визначених судом платежів по погашенню заборгованості за кредитним договором від 24.09.2014 року, позивачем суду не надано. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору б/н від 24.09.2014 рокуприпиненим слід відмовити за їх необґрунтованістю.

Outcome: dismissed