Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, покликаючись на те, що між позивачем та відповідачем був укладений договір №АМ/2054816 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіля марки «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] . 05 травня 2018 року відбулась ДТП за участю відповідача., який керував застрахованим транспортним засобом та автомобілем марки «Форд». Відповідач самовільно залишив місце скоєння ДТП за його участю, а тому просить стягнути з нього на їх користь 14786,81 грн. страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 26 серпня 2020 року, 17 вересня 2020 року, відповідач не подав відзив на позовну заяву, а тому суд вважає, що справу слід розглянути на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що згідно постанови Залізничного районного суду м. Львова від 03 липня 2018 року 05 травня 2018 року о 21 год. 40 хв. [PERSON] у м. Львові на вул. Медової Печери, 16 керуючи автомобілем «Volkswagen» реєстраційний номер [NUMBER] під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Ford» реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Відповідно до полісу №АМ/2054816 від 19 листопада 2017 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та [PERSON] , застрахований автомобіль марки «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до страхового акту №221-18 ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» виплатило страхове відшкодування у розмірі 14786,81 грн. ТзОВ «Велет Авто». у зв`язку із заподіянням шкоди автомобілю марки «Форд», реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. в ч. 38.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути на користь позивача з [PERSON] 14786,81 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, оскільки відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, що додатково стверджується постановою Залізничного районного суду м. Львова від 03 липня 2018 року. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Внаслідок наведеного, суд вважає, що з відповідача слід стягнути у дохід держави 2102,00 грн. судового збору.

Outcome: approved