Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідно до за заяви відповідачки від 10.10.2015 року останній згідно «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року, було призначено щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання з 10.10.2015 року. Відповідачка була ознайомлена зі змістом п.6 вказаного Порядку, згідно якого грошова допомога не призначається у разі, коли: будь хто із членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти в розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для працездатних осіб, а також про відповідальність за недостовірність даних, наданих для призначення грошової допомоги. Під час проведення в управлінні ревізії виплати грошової допомоги, що здійснюється за рахунок державного бюджету, Східним офісом Держаудитслужби було виявлено, що відповідачка на час звернення мала депозит в ПАТ КБ «Приватбанк» з 28.07.2015 року по 30.10.2015 року в сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для працездатних осіб, про що не зазначила в заяві. В звязку з цим, в період з 10.10.2015 року по 09.04.2016 року з державного бюджету було надміру перерахована сума щомісячної адресної допомоги в розмірі 5833 грн. 51 коп., яку позивач на підставі ст.1212 ЦК України просив стягнути з відповідачки. Під час розгляду справи в суді представник позивача позов підтримав та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні 29.05.2017 року та письмових запереченнях просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на час призначення допомоги та в подальшому не мала депозитних вкладів на рахунках, а кошти, що надходили на її поточний рахунок, перераховувались від продажу майна. В подальшій судові засідання відповідачка не зявилась, про причини своєї неявки не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи відповідачки, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки №1202003209 від 10.08.2016 року відповідачка [PERSON] була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа. За заявою відповідачки від 10.10.2015 року останній з вказаної дати відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року, було призначено щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання. Під час проведення в управлінні ревізії виплати грошової допомоги, що здійснюється за рахунок державного бюджету, Східним офісом Держаудитслужби було виявлено, що відповідачка на час звернення мала депозит в ПАТ КБ «Приватбанк» з 28.07.2015 року по 30.10.2015 року в сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для працездатних осіб, про що не зазначила в заяві. Посилаючись на це, позивач просив стягнути з відповідачки надмір виплачену суму щомісячної адресної допомоги, нараховану за період з 10.10.2015 року по 09.04.2016 року в розмірі 5833 грн. 51 коп. Відповідно до п.1 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року (далі - Порядок), цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Пунктом 6 Порядку, в редакції, що діяла на час призначення відповідачці допомоги, було встановлено, що грошова допомога не призначається у разі, якщо будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання (п.10 Порядку). Уповноважений представник сімї, якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку (п.11 Порядку). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до термінів, наведених в ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»: -банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; -вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно п.1.8 «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 року за №1172/8493 (далі Інструкція), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору. З наданих до позовної заяви, а також до заперечень відповідачки довідок ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на момент призначення [PERSON] державної допомоги та під час її подальшої виплати, на імя останньої в банківській установі було відкрито поточні (карткові) рахунки, на які зараховувались та обліковувались кошти в розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Проте, будь-яких відомостей про існування депозитного рахунку на імя відповідачки у вказаний період та розміщення останньою на цьому рахунку коштів, що перевищували 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, вказані довідки не містять та відповідних доказів стороною позивача під час розгляду справи в суді у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не представлено. Оскільки, відповідно до зазначеного вище Порядку, в редакції, що діяла на час призначення та виплати допомоги відповідачці, однією з підстав для відмови в призначенні допомоги було визначено наявність коштів, що перевищували 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, розміщених саме на депозитному банківському рахунку, а також враховуючи, що вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю та через не підтвердження цих вимог належними доказами. В звязку з відмовою в задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір слід віднести на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed