Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його підставність таким. 24 жовтня 1999 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Нападівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області. Вони мають двоє дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує у позовній заяві, що останнім часом в сім'ї постійно виникали сварки та скандали із-за різних непорозумінь та різних побутових обставин. Відповідачка постійно обманює його, без його відома в останні роки набрала кредитів на суму більше 100 тисяч гривень, які витрачає невідомо куди. Також до нього додому та до його батьків приїжджають люди, в яких відповідачка позичала гроші та вимагали їх повернення. Неодноразові спроби налагодити відносини в сім'ї позитивних наслідків не дали, а тому позивач вважає, що вони стали чужими людьми, сім'я існує формально та збереження її буде суперечити його інтересам та інтересам сімї в цілому, що мають істотне значення та є підставою для припинення шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про день та час розгляду справи була оповіщена за зареєстрованою адресою місця проживання, однак судова повістка разом із позовною заявою та додатками до неї повернута до суду, оскільки особа за зазначеною адресою не проживає. Правилами ч.5 ст.74 ЦПК України, визначено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Ураховуючи те, що позивач скористався наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правом на розгляд справи за його відсутності, а відповідач будучи оповіщеним в установленому законом порядку про день та час розгляду справи не зявився в судове засідання, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24 жовтня 1999 року виконавчим комітетом Нападівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області, про що в книзі реєстрації атів про одруження зроблено запис № 7 та видано свідоцтво про одруження серія І-АМ № 033829 ( а. с. 4). Подружжя має двоє дітей: сина - [PERSON], 13 листопада 2002 року, та дочку - [PERSON], [INFO], на що вказують свідоцтва про народження серія І-АМ № 169204, та серія І-АМ № 322217, видані виконавчим комітетом Нападівської сільської сільскької ради Липовецького району, Вінницької області ( а. с.5, 6). Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим. Із позовної заяви встановлено та відповідачем не спростовано, що в сім'ї постійно виникають сварки та скандали, різні непорозуміння на побутовому ґрунті. Позивач не має наміру на збереження шлюбу, а відповідач на пропозицію суду викладену в ухвалі від 05 липня 2016 року жодних заперечень не висловила. Між сторонами має місце недовіра. Наведене свідчить, що між сторонами втрачено почуття любові, поваги та взаємопідтримки, тобто відсутні ознаки сімї, тому суд дійшов до висновку про те, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд задовольняє позов. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved