Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись, що 15.07.1995 року він уклав шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського райвиконкому Київської області, актовий запис № 52 . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позову посилається на те, що спільне життя не склалося через протилежні погляди на життя. З серпня 2014 року між ними припинені шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Просить їх з відповідачем шлюб розірвати та визначити місце проживання дітей з ним. Сторони, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, натомість подали заяви, якими позивач позов підтримує, відповідач позов визнає та просять розглянути справу у їх відсутності. За викладеного суд ухвалює рішення у вісутності сторін спору, що узгоджується з положеннями ст.169 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ст.61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 15.07.1995 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського райвиконкому Київської області, актовий запис № 52 . Від шлюбу сторони мають дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З серпня 2014 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Миритися сторони спору не бажають. Викладене підтверджується письмовими матеріалами справи, які досліджені у судовому засіданні і якими є: - свідоцтво про укладення шлюбу; - свідоцтва про народження дітей; - копії паспортів сторін спору. За викладеного суд приходить до висновку, що шлюб сторін спору існує формально і його збереження суперечить інтересам сторін спору. На підставі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Звідси, визнання відповідачем такої позовної вимоги не порушує прав та інтересів інших осіб, а тому судом приймається і така вимога підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років і батьки якої проживають окремо, визначається нею самою. Зважаючи, що батьки (сторони спору) та їх діти проживають разом в одному будинку, а також з огляду на встановлену в судовому засіданні відповідно до матеріалів позову обставину відсутності спору між батьками щодо визначення місця проживання їх малолітньої дитини, зважаючи на положення ст.160 СК України, визнання відповідачем позову в частині визначення місця проживання їх з позивачем дітей по місцю проживання позивача не грунтується на законі, а тому судом не приймається і така вимога задоволенню не підлягає. За викладеного позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ст..235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач виявила бажання залишити після розірвання шлюбу шлюбне прізвище. Понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243-60 грн. підлягають у відповідності з положеннями ст.88 ЦПК України стягненню на її користь з відповідача .

Outcome: partial