Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за борговою розпискою в сумі 52128 грн., в обґрунтування якого посилається на те, що 11.09.2018 року [PERSON] взяла у позивачки у борг 50 623 гривні із умовою їх повернути до 10 березня 2019 року. 19 вересня 2018 року [PERSON] додатково взяла в борг ще 1505 гривень на строк до 30.09.2018 року. Обидві позики оформлені борговою розпискою, яку [PERSON] написала власноруч. Однак умов договору позики відповідач не виконав, до цього часу кошти позивачу не повернув. На підставі вище викладеного позивач просив стягнути з відповідача на її користь борг згідно розписки та судовий збір. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву якою просив розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про розгляд справи судом за адресою, яка є зареєстрована у встановленому законом порядку її місцем проживання, в судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавала. Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача та позивача, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до розписки від 11 вересня 2018 року укладеної між позивачем та відповідачем, оригінал якої досліджено в судовому засіданні, а також долучено до матеріалів справи (а.с. 12) відповідач зобов`язався повернути до 18.09.2018 року грошові кошти в сумі 50 623 грн. Крім того 19 вересня 2018 року відповідач додатково отримала на строк до 30.09.2018 року грошові кошти у сумі 1505 гривень.(а.с.12 на звороті) Судом встановлено, що відповідачем не виконано перед позивачем зобов`язання щодо повернення коштів згідно з розписки, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу 52 128 грн. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1ст. 207 ЦК України). Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, 11.11.2015 року в справі № 6-1967цс15. З наявної в матеріалах справи розписки вбачається дата отримання частин позики та дати їх повернення. Отже, вказана розписка містять в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк. Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригіналу боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25.04.2012 року, справа № 6-24ц12. Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання відповідачем боргового зобов`язання перед позивачем. Відповідно до ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. У частині ч. 1ст.527 ЦК України сформульоване загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Із розписки, написаної [PERSON] вбачається, що вона взяла на себе зобов`язання повернути [PERSON] кошти у загальній сумі 52 128 грн. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору щодо подання позову в сумі 768,40 грн., оскільки вказані судові витрати понесені позивачем підтверджені документально.

Outcome: approved