Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом вчиненим спадкодавцем [INFO] , відповідно до якого вона заповіла належну їй земельну ділянку, площею 2,8811 га, що розташована на території Староприлуцької сільської ради [PERSON] . Позивач виявив намір на прийняття спадщини, утім пропустив шестимісячний строк визначений законодавцем для прийняття спадщини, вказуючи, що пропустив його з поважних причин, оскільки не знав про існування заповіту на його ім`я, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач не подав до суду відзиву на позов, утім сільським головою подано заяву про визнання позову, відповідно до якої він не заперечував обставини наведені у позові, справу просив розглянути у відсутність представника сільської ради. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] в с. Нова Прилука Липовецького району Вінницької області, померла [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина. Судом встановлено, що 24.06.2016 [PERSON] на випадок своєї смерті вчинила особисте розпорядження відповідно до якого заповіла належну їй земельну ділянку, площею 2,8811 га, що розташована на території Староприлуцької сільської ради [PERSON] (а.с.10). Вказаний заповіт не змінено та не скасовано за життя спадкодавця. Згідно інформації витребуваної судом з Липовецької державної нотаріальної контори встановлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена. Із довідки виданої виконавчим комітетом Старопртлуцької сільської ради Липовецького району 16.12.2019 за №1046 (а.с.11), встановлено, що на день смерті [PERSON] зареєстрована та постійно проживала по [ADDRESS] , інші особи які проживали чи були зареєстровані відсутні, сім`ї не мала, була одинокою. Позивач звернувся до суду із даним позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи, що пропущено його з поважних причин, так як він не був обізнаний про наявність заповіту на його ім`я. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Позивач у позові вказує, що він не проживав зі спадкодавцем за заповітом, а нотаріус не вчиняв дій щодо розшуку та повідомлення його як спадкоємця за заповітом, про існування заповіту йому стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. З огляду на зазначене, нотаріус при заведенні спадкової справи не перевірив за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та відповідно чи вчиняв дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, чи здійснював виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що наведені позивачем обставини щодо пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] є поважними, оскільки пов`язані вони з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову. У постанові пленуму ВСУ за №14 від 18.12.2009 зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Ураховуючи те, що визнання представником відповідача позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved