Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу по кредитному договору укладеного між відповідачем [PERSON] та позивачем ( на момент укладання договору назва Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк»). При цьому в обгрунтування позовних вимог посилався на те, що між сторонами було укладено договір№11304595000 25.02.2008р. про надання [PERSON] кредиту в розмірі 18700доларів США строком до 25.02.2015року із сплатою процентів шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 345доларів США в день сплати ануїтентного платежу. за користування кредитним договором. Під час дії договору відповідач не виконав вимоги кредитного договору щодо сплати кредиту та відсотків щомісячно. Відповідно на 15.06.2015року відповідач має заборгованість перед банком, яка складається в розмірі 17107доларів США 98 центів, 21067,19доларів США заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 12460,70грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 146730,12грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Просив стягнути зазначену заборгованість з відповідача [PERSON]. та стягнути судові витрати по справі сплачений судовий збір. Представник позивача просив розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача позов визнала частково, посилаючись на те, що дійсно був укладений кредитний договір. Відповідачка не ухилялася від зобов»язань та сумлінно здійснювала відповідні платежі. Залишок заборгованості станом на 24.02.2009р. складає 17106,98дол.США, а не 17107,98дол.США, як зазначає позивач у позовній заяві. Відповідно до п.1.2.2. кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов»язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 25.02.2015р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі Додаткової угоди Сторін. Так, відповідно до додатку №2 до вказаного договору передбачено графік погашення ануїтентних платежів з вказівкою строків їх оплати. Позивачем пропущено строк позовної давності щодо нарахування основного боргу та процентів за період по 31.05.2012р., оскільки додатком №2 до Договору №11304595000 від 25.02.2008р. передбачено графік погашення ануїтентних платежів з вказівкою строків їх оплати. Позивач звернувся до суду з позовом лише в червня 2015р., у зв»язку з чим просить застосувати строк позовної давності щодо основної суми заборгованості в розмірі 7757,71дол.США за період 25.02.2009р. по 31.05.2012р. та суми 9248,51дол.США процентів за користування кредитом та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. З урахуванням строку позовної давності визнає позов на суму основної заборгованості за період з червня 2012р. по червень 2015р. в розмірі 9349,27дол.США, 11818,68дол.США нарахування процентів за цей період, також пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 17621,96грн. та пеню за несвоєчасне погашення процентів за кредитом в розмірі 1982,49грн. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Між відповідачем [PERSON] та позивачем Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» ( на момент укладання договору назва Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» 25.02.2008року укладено договір №11304595000 про надання кредиту в розмірі 18700доларів США строком до 25.02.2015року із сплатою процентів шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 345доларів США в день сплати ануїтентного платежу за користування кредитним договором./а.с.4-8// Під час дії договору відповідач не виконав вимоги кредитного договору щодо сплати кредиту та відсотків щомісячно. Відповідно на 15.06.2015року відповідач має заборгованість перед банком, яка складається в розмірі 17106доларів США 98 центів, а не 1707доларів США 98центів, як вказано в позовній заяві. При цьому судом встановлено, що в описовій частині позовної заява в цій частині допущена описка, оскільки із наданого розрахунку позивачем сума основного боргу по кредиту зазначена саме 17106доларів США 98 центів./а.с.13зв.стор./ Також відповідач має заборгованість у розмірі 21067,19доларів США по простроченим процентам за користування кредитом; 12460,70грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 146730,12грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом./а.с.14-18/ В той же час суд враховує, що розрахунок позивачем проводився за курсом долара НБУ в еквіваленті до грн.. в 21,059дол.США станом на 15.06.2015р. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України банк зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі ...) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із наданого розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] не в повному обсязі і несвоєчасно погашала заборгованість за укладеним кредитним Договором. В судовому засіданні представник відповідача проосила застосувати строк позовної давності. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 1.2.2), тобто до 25.02.2015р., так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, «день сплати ануїтентгого платежу» - це 25 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого Позичальник зобов»язаний сплатити ануїтентний платіж./а.с.4/ При цьому відповідно до п.1.2.2 кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов»язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 25.02.2015р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі Додаткової угоди Сторін. Так, відповідно до додатку №2 до вказаного договору передбачено графік погашення ануїтентних платежів з вказівкою строків їх оплати. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями./а.с.8-10/ Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього [PERSON]_1 перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з лютого 2009 року /а.с.13/, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся , направивши позов до суду поштою в червня 2015р., який надійшов до суду 26.06.2015року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму заборгованості, так і заборгованість по процентам, а також по пені. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (1.2.2) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним./а.с.4/ Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, але не пізніше 25 числа, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що доводи представника відповідача щодо застосування строку позовної давності про стягнення заборгованості з відповідача за період з 25.02.2009р. по 31.05.2012р. суми боргу за кредитом в розмірі 7751,71дол.США та суми процентів за користування кредитом в розмірі 9248,51дол.США є обґрунтованими, відповідно до даних вимог суд застосовує строк позовної давності. Таким чином за період з 21.06.2012р. по 15.06.2015р. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору в розмірі 9349,27 (дев»ять тисяч триста сорок дев»ять доларів США 27центів), що за курсом НБУ в еквіваленті складає 196886грн.27коп.(сто дев»яносто шість тисяч вісімсот вісімдесят шість грн..27коп.), 11818,68 (одинадцять тисяч вісімсот вісімнадцять доларів США 68центів) заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, що за курсом НБУ в еквіваленті складає 248889грн.58коп.(двісті сорок вісім тисяч вісімсот вісімдесят дев»ять грн.), пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 17621грн.96коп.(сімнадцять тисяч шістсот двадцять одна грн..96коп.), пеню за несвоєчасне погашення процентів за кредитом складає 1982грн.49коп.(одна тисяча дев»ятсот вісімдесят дві грн..49коп.), а всього 21167доларів США 95центів (двадцять одна тисяча сто шістдесят сім дол..95центів), що за курсом НБУ в еквіваленті складає 445775грн.85коп.(чотириста сорок п»ять тисяч сімсот сімдесят п»ять грн..85коп.), та пеню в загальному розмірі 19604грн.45коп.(дев»ятнадцять тисяч шістсот чотири грн.45коп.). Стягуючи борг в іноземній валюті суд виходить з наступного. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Outcome: partial