Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту № R022.0012281 від 22 лютого 2012 року в розмірі 10401,47 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 лютого 2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір кредиту № R022.0012281, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 11681,17 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,99% річних та 2,29% комісії за обслуговування кредиту, строком на 24 місяці з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Згідно умов договору відповідач зобовязався своєчасно та у повному обсязі сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом та комісії, повертати кредит частинами у сумах та терміни визначені у графіку платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору № R022.0012281 від 22 лютого 2012 року; за несвоєчасне виконання зобовязань з погашення заборгованості по кредиту для відповідача передбачена відповідальність у виді пені в розмірі 0,3% від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення. Позивач свої зобовязання виконав та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 11681,17 гривень, відповідач зазначені кошти отримала, але свої зобовязання щодо виплати коштів не виконала, в результаті чого, станом на 20 лютого 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 10401,47 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином, тому суд, за письмовою згодою представника позивача, ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 22 лютого 2012 року укладено договір кредиту № R022.0012281, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 11681,17, на термін до 21 лютого 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,99% річних та 2,29% комісії за обслуговування кредиту, а відповідач зобовязалася повернути кредит до 21 лютого 2014 року сплачуючи своєчасно та у повному обсязі відсотки за користування кредитом та комісії, частинами у сумах та терміни визначені у графіку платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору № R022.0012281. За несвоєчасне виконання зобовязань з погашення заборгованості по кредиту відповідач зобовязалася сплатити позивачу пеню у розмірі 0,3% від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення. Вказані обставини підтверджені договором кредиту № R022.0012281 від 22 лютого 2012 року. Позивач кредит у розмірі 11681,17 гривень надав, а відповідач кредит отримав, про що свідчить меморіальний ордер № Loan-7821 від 22 лютого 2012 року, але свої зобовязання щодо виплати грошових коштів за договором кредиту не виконала, в результаті чого станом на 20 лютого 2014 року виникла заборгованість у розмірі 10401,47 гривень з яких: - заборгованість за кредитом у розмірі 4784,69 гривень; - заборгованість по несплаченим відсоткам за фактичне користування кредитом у розмірі 338,38 гривень; - сума заборгованості по нарахованій комісії у розмірі 2140,00 гривень; - сума пені від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення у розмірі 3138,40 гривень, що підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором № R022.0012281 від 22 лютого 2012 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконала, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з неї у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved