Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про повернення приміщення та скасування державної реєстрації. Позов мотивовано тим, що міська база відпочинку вчителів у [ADDRESS] , створена у 1969 році на підставі рішення виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих № 314 від 07.05.1969.Згідно рішення Черкаського обласного виконавчого комітету від 10.06.1980 № 358, Черкаському обласному комітету профспілки працівників освіти, вищої школи і наукових установ під існуючу базу відпочинку «Дніпро» за рахунок земель управління захисних споруд на Кременчуцькому водосховищі Черкаського району відведена земельна ділянка під базу відпочинку вчителів. Рішенням Черкаської обласної ради народних депутатів від 28.10.1994 «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб» Відділу освіти виконкому Черкаської міської ради під базу відпочинку була надана земельна ділянка 1,67 га у межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району. Державний акт на право постійного користування землею площею 1,67 га для розміщення бази відпочинку 22.09.1995 виданий Управлінню освіти Черкаського міськвиконкому. Згідно з інформацією, відображеною у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Витязі з технічної документації про нормативно грошову оцінку дана ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення, вид використання під базу відпочинку вчителів. Між міським управлінням освіти Черкаського міськвиконкому та громадським об`єднанням «Дачний кооператив «Дніпро» 01.06.2003 укладено Договір про спільну діяльність. Правонаступником вказаного громадського об`єднання є Обслуговуючий кооператив «Дніпро -2003». Вказаний правочин став передумовою для оспорення кооперативом права власності Черкаської міської ради на комплекс будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі неправомірно та безпідставно пооформляли право власності на будинки відпочинку за вказаною адресою. Як наслідок, доведення права власності територіальної громади м. Черкаси, в особі Черкаської міської ради, на комплекс будівель і споруд бази відпочинку вчителів було предметом численних судових спорів та підтверджено рішеннями судів різних інстанцій. Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у справі № 707/376/14-ц постановою від 24.07.2019р. прийнято рішення, яким залишено без змін рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10.12.2015 та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24.01.2017, якими визнано недійсними прилюдні торги, визнано недійсними та скасовано свідоцтва, якими посвідчено право власності на майно, що знаходиться по [ADDRESS] , в тому числі, свідоцтва, якими посвідчено право власності відповідачів на будинки відпочинку. На момент проведення реєстрації права власності відповідачами, прилюдні торги, проведені 05.10.2012р. на підставі договору № 24-0100/12 від 18.09.2012 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, визнано недійсними, та скасовано відповідні свідоцтва про право власності. Обслуговуючий же кооператив не є власником майна, а відповідно відповідачі, як члени кооперативу, не можуть бути на законних підставах наділені вказаним правом. Позивач вказує, що відповідачі набули право власності на відповідні будинки відпочинку за відсутності правових підстав, тому прокурор і звернувся в інтересах Черкаської міської ради з позовом до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі та просив позов задовольнити. Відповідачі та їх представник у судове засідання в черговий раз не з`явились. Від представника відповідачів адвоката Заволокіна О.О. надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням адвоката у відпустці. Суд критично оцінює чергові клопотання представника відповідачів про необхідність відкладення розгляду справи, оскільки судове засідання по справі призначалось на 27.03.2020р., 29.04.2020р., 29.05.2020р., 01.07.2020р., 09.09.2020р., 15.10.2020р., однак до цього щоразу відкладалось у зв`язку з клопотаннями адвоката Заволокіна О.О., що мотивовані різними причинами. Суд констатує, що у відповідачів та їх представника було достатньо часу для особистої явки у судові засідання та для подачі до суду відповідних клопотань по суті справи, відзиву, доказів, тощо. Із клопотань представника відповідачів суд фактично вбачає зловживання представником своїми процесуальними правами та намагання безпідставно затягнути строки розгляду справи. Тому, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів і їх представника на підставі наявних доказів та матеріалів. В матеріалах справи є письмові відзиви від відповідачів, згідно яких відповідачі просять відмовити в задоволенні позову. Представник Черкаської міської ради та третьої особи: Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради у судове засідання не з`явились, однак надіслали до суду відповідні докази та письмові заяви про розгляд справи без їх участі та підтримали позовні вимоги прокурора. Дослідивши письмові докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.ст. 76-80 ЦПК України\~засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що Міська база відпочинку вчителів у [ADDRESS] , створена у 1969 році на підставі рішення виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих № 314 від 07.05.1969. Згідно рішення Черкаського обласного виконавчого комітету від 10.06.1980 № 358, Черкаському обласному комітету профспілки працівників освіти, вищої школи і наукових установ під існуючу базу відпочинку «Дніпро» за рахунок земель управління захисних споруд на Кременчуцькому водосховищі Черкаського району відведена земельна ділянка під базу відпочинку вчителів. Рішенням Черкаської обласної ради народних депутатів від 28.10.1994 «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб» Відділу освіти виконкому Черкаської міської ради під базу відпочинку була надана земельна ділянка 1,67 га у межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району. Державний акт на право постійного користування землею площею 1,67 га для розміщення бази відпочинку 22.09.1995 виданий Управлінню освіти Черкаського міськвиконкому. Згідно з інформацією, відображеною у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Витязі з технічної документації про нормативно грошову оцінку дана ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення, вид використання під базу відпочинку вчителів. Рішенням Черкаської міської ради від 12.06.2018 № 2-3408 «Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 26.06.2003 № 3-531 «Про перелік об`єктів права міської комунальної власності та уповноважених органів, яким вони передаються в оперативне управління» відповідно до якого визначено, що комплекс нерухомого майна бази відпочинку вчителів, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] знаходиться в оперативному управлінні Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради. Між міським управлінням освіти Черкаського міськвиконкому та громадським об`єднанням «Дачний кооператив «Дніпро» 01.06.2003 укладено Договір про спільну діяльність. Правонаступником вказаного громадського об`єднання є Обслуговуючий кооператив «Дніпро -2003». Вказаний правочин став передумовою для оспорення кооперативом права власності Черкаської міської ради на комплекс будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі неправомірно та безпідставно пооформляли право власності на будинки відпочинку за вказаною адресою. Як наслідок, доведення права власності територіальної громади м. Черкаси, в особі Черкаської міської ради, на комплекс будівель і споруд бази відпочинку вчителів було предметом численних судових спорів та підтверджено рішеннями судів різних інстанцій. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.01.2012р. у справі № К/9991/34858/11 за позовом Департаменту освіти та гуманітарної політики виконавчого комітету Черкаської міської ради до виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району про скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, встановлено, що майно бази відпочинку належить до комунальної власності міста та складає 54 літні будинки та господарські споруди, які перебувають на балансах загальноосвітніх навчальних закладів. При цьому судом встановлено, що виконавчим комітетом Свидівоцької сільської ради Черкаського району не враховано право користування Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради земельною ділянкою, на якій розташована база відпочинку. Вищим адміністративним судом України встановлено, що договір, на підставі якого ОК «Дніпро 2003» нібито набув права власності взагалі не передбачає перехід права власності на будинки відпочинку, його стороною є, на той час, балансоутримувач нерухомого майна комунальної власності та громадське об`єднання. Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у справі № 707/376/14-ц постановою від 24.07.2019р. прийнято рішення, яким залишено без змін рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10.12.2015 та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24.01.2017, якими визнано недійсними прилюдні торги, визнано недійсними та скасовано свідоцтва, якими посвідчено право власності на майно, що знаходиться по [ADDRESS] , в тому числі, свідоцтва, якими посвідчено право власності відповідачів на будинки відпочинку. На момент проведення реєстрації права власності відповідачами, прилюдні торги, проведені 05.10.2012р. на підставі договору № 24-0100/12 від 18.09.2012 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, визнано недійсними, та скасовано відповідні свідоцтва про право власності. Обслуговуючий же кооператив не є власником майна, а тому відповідачі, як члени кооперативу, не можуть бути на законних підставах наділені вказаним правом. Отже, відповідачі набули право власності на відповідні будинки відпочинку за відсутності правових підстав. Відповідачами набуті приміщення за недійсним правочином не повертались, що підтверджується інформацією Черкаської міської ради. Частиною першою ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у т.ч. грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності є правом територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Частиною 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено статус міських рад, як органів місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Черкаська міська рада не приймала рішення щодо передачі або відчуження майнового комплексу Міської бази відпочинку вчителів, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Право на розпорядження об`єктами комунальної власності належить виключно відповідній територіальній громаді в особі міської ради як органу місцевого самоврядування, яка не була стороною договору про спільну діяльність. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Як визначено у ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно будинки відпочинку за адресою: [ADDRESS] , оформлені відповідачами, повинні бути повернуті відповідачами Черкаській міській раді на підставі ст.1212 ЦК України. Крім того, підлягають скасуванню відповідні записи про проведену державну реєстрацію права власності за відповідачами на оформлені ними будинки відпочинку, за адресою: [ADDRESS] . Аналогічний правовий висновок висвітлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 755/9555/18. Суд вважає, що у разі задоволення вказаного позову будуть поновлені майнові інтереси територіальної громади м.Черкаси на вільний доступ до прибережної зони, водного об`єкта та з`явиться можливість оздоровлення, організації дозвілля учасників навчального процесу. Відтак держави, оскільки інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі № 925/20/18. Судом встановлено, що Черкаською міською радою, як власником спірного майна та органом, уповноваженим здійснювати функції держави у даних спірних правовідносинах, позовна заява до суду з метою захисту майнових прав територіальної громади не скеровувалась, про що прокурора поінформовано листом № 19030-01-21 від 23.09.2019р., листом № 28409-01-21 від 28.12.2019р. Тому, суд вважає, що прокурором у позовній заяві та доданих документах достатньо обгрунтовано та доведено його повноваження на пред`явлення даного позову до суду; суд вважає, що прокурор підтвердив такі повноваження відповідно до положень ст.56 ЦПК України. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними, обгрунтованими, тому підлягають до задоволення. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved