Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №6-139(с/с 105/2004), посвідченого державним нотаріусом дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, [PERSON] за позивачем зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №62 по вул.Високогірній в м.Харкові. Однак, до теперішнього часу позивач в повній мірі не може використовувати вищевказаний будинок за призначенням та реалізувати своє право власності, в тому числі і на відчуження, в звязку з тим, що у вищевказаному житловому будинку зареєстрована [PERSON], [INFO]. На неодноразові вимоги позивача про звільнення будинку та зняття з реєстраційного обліку [PERSON] відповіла відмовою. В звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, та пояснила суду, що відповідач не є членом сімї її довірителя, в зазначеному домоволодінні не мешкає та не зявляється більше 3-х років, крім того представнику не відомо ким та в звязку з чим було надано дозвіл на реєстрацію в зазначеному домоволодінні відповідача, оскільки це було зроблено ще за життя спадкодавця. Представник позивача просила суд позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом (зареєстровано в реєстрі за №6-139 від 13.05.2014 року) спадкоємцем [PERSON] є його син [PERSON] Спадщина на яку видане зазначене свідоцтво, складається з : житлового будинку №62 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в місті Харкові, вул.Високогірна (а.с.4). Відповідно до копії домової книги, та довідки з АДБ, в зазначеному домоволодінні зареєстрована [PERSON], [INFO], датою реєстрації зазначено 01.08.1989 року, тобто одразу після народження. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положення ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України надає власнику право у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні житлом. Суд вважає, що вимоги позивача про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації відповідача, не обґрунтовані на законі, так як відповідно до ст. 47 Конституції України, ст.9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду: про позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов'язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). Таким чином, вирішення вимоги про зняття особи з реєстрації можливе лише при вирішенні спору про житлові права особи, які регулюються як нормами житлового так і цивільного законодавства (ст.ст.71-72, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Отже, вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку відповідача без вирішення в установленому законом порядку питання про наявність чи відсутність у нього житлових прав не є належним способом захисту. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання фізичної особи безвісно відсутньою; 4) про визнання фізичної особи померлою. Оскільки жодна з цих вимог, на ряду із позовними вимогами, суду заявлена не була, то підстави для задоволення вимог про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю та зняття відповідача за первісним позовом з реєстраційного обліку відсутні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: dismissed