Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості по сплаті послуг з газопостачання та електропостачання до квартири № 80 по вул. Волкова, 11/2, корп. 2 в м. Кіровограді, в сумі 1260,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. Проте, [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати в [INFO] в м. Кіровограді. Рішенням суду визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку вищевказаної квартири в порядку розподілу майна подружжя. Після розлучення сторони розділили особові рахунки, за виключенням особових рахунків з газопостачання та електропостачання. Позивачем всього за останні три роки сплачено 1103,00 грн. за електропостачання та 1417,00 грн. за газопостачання, загальна сума 2520,00 грн. Відповідачем за надані послуги газопостачання та електропостачання не сплачувались. В звязку з чим, [PERSON] звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права. Позивач та його представник, адвокат [PERSON] в судовому засіданні 29.02.2016 року позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. В судове засідання, призначене на 16.05.2016 року позивач не зявився, подав до суду заяву (вх. № 15245 від 16.05.2016 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 46). Відповідач в судовому засіданні 29.02.2016 року проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні, оскільки на даний час особові рахунки по сплаті за надані послуги з газопостачання та електропостачання не розподілені. [PERSON] зазначила, що коли їй приходить борг, вона його сплачує, проте доказів такої сплати надати не може, оскільки особові рахунки відкриті на імя [PERSON]. Витрати по проведенню ремонтних робіт відповідач не несе. Також зазначила, що на її утриманні знаходиться син, якому виповнилось 20 років, проте він навчається, а тому змоги працювати не має. Аліментів, які сплачує відповідач не вистачає на утримання сина, який на даний час також хворіє та потребує додаткових витрат на лікування. Крім того, аліменти [PERSON] сплачує не з усіх видів його доходів. Обставини щодо спільного проживання в квартирі № 80 в будинку № 11, корпус 2 по вулиці Волкова в місті Кіровограді підтвердила. В судове засідання, призначене на 16.05.2016 року не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45). Причини неявки суду не повідомила, заяв та письмових заперечень не надала. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника та відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24.09.1994 року Марянівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, актовий запис за № 12, розірвано, (заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2013 року, яке набрало законної сили 05.02.2013 року, а.с. 5). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2013 року, яке набрало законної сили 02.07.2013 року, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку розподілу майна подружжя. Припинено право власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку розподілу майна подружжя (а.с. 6-7). Позивачем надано до суду розрахунок по особовому рахунку № 100971/80, відкритого на імя споживача, [PERSON], в якому зазначено що споживачем, згідно квитанцій за період з 11.01.2013 року по 10.12.2015 року включно здійснено оплату за надані послуги з електропостачання в сумі 1103,12 грн. (а.с. 8). Також, до позовної заяви додано розрахунок по особовому рахунку споживача [PERSON] № 100088881 по оплаті за спожитий природній газ за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). У вищевказаному розрахунку зазначено, що споживачем в період з січня 2013 року по грудень 2016 року сплачено за спожитий природній газ 1417,55 грн. За змістом положень статей 3, 4 та 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні інтереси у спосіб, визначений законам України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном (стаття 360 Цивільного кодексу України). Статтею 67 Житлового кодексу України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживач це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). На запит суду Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» повідомлено (вх. № 9642 від 28.03.2016 року, а.с. 32), що до Відкритого акціонерного товариства «Кіровоградгаз» 08.08.2013 року з заявою звернувся [PERSON] з проханням розподілу особового рахунку № 100088881 між [PERSON] та [PERSON]. За результатами розгляду на засіданні комісії по проведенню перерахунків та розгляду звернень споживачів, останньому було відмовлено та направлено письмову відповідь з розяснення, вих. № 03/6701 від 29.08.2013 року (а.с. 33). Також юридичним управлінням Відкритого акціонерного товариства «Кіровоградгаз» було підготовлено відповідь на запит начальника Головного управління житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради [PERSON] № 1319 від 26.03.2014 року, з приводу звернення [PERSON], вих. № 07/2300 від 07.04.2014 року (а.с. 34). Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕ від 30.09.2015 року № 2496, за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі, коли обєкт побутового споживання перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднання. Також, на запит суду, Публічним акціонерним товариством «Кіровоградобленерго» повідомлено (вх. № 10354 від 01.04.2016 року), що відносини між споживачами електричної енергії та Товариством регулюються Законом України «Про електроенергію», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, та Договором про користування електричною енергією (далі Договір). Відповідно до вимог статті 26 Закону, постачання електричної енергії можливе лише на підставі Договору з енергопостачальником. Електропостачання до квартири за адресою: [ADDRESS], здійснюється на підставі Договору, який укладено між [PERSON], як споживачем електричної енергії, та Товариством, як енергопостачальником. Станом на 01.01.2016 року у даного споживача була відсутня заборгованість в оплаті за спожиту електроенергію. У Товариства не зафіксовано письмових звернень від [PERSON] стосовно розподілу особових рахунків за вищевказаною адресою. Особовий рахунок на кожного споживача відкривається відповідно до умов Договору, який укладено з даним конкретним споживачем. В Договорі обовязково зазначається тип приладу обліку та його заводський номер. Пунктом 9 Правил передбачено, що у квартирах, або інших обєктах споживача, розташованих за однією адресою, встановлюється один прилад обліку. Таким чином, у Товариства немає можливості укласти декілька Договорів за однією юридичною адресою, за умови наявності лише одного приладу обліку (а.с. 37). Відповідно до статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до приписів частини 3 статті 10, а також статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, враховуючи, що зобовязання у даному випадку є оплата за надані житлово-комунальні послуги, а саме: за спожитий природній газ та за використану електроенергію, що є неподільним предметом зобовязання, а співвласники володіють квартирою № 80 по вул. Волкова, 11, корп. 2 в м. Кіровограді у рівних частинах, та у звязку з тим, що особові рахунки у спірній квартирі не розподілені, доказів, які б спростовували обставини викладені в позовній заяві відповідачем суду не надано, суд приходить до висновку, що відповідач, [PERSON] має відповідати за свої зобов'язання щодо утримання спільного майна в межах своєї частки. Однак, за розрахунками суду, які ґрунтуються на виписці Публічного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» (а.с. 8) та виписці Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» (а.с. 9) позивачем сплачено за комунальні послуги 1103,12 грн. + 1417,55 грн. = 2520,67 грн., тобто 1/2 частка сплачених коштів становить 1260,34 грн. Частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вимоги частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе задовольнити позов в межах заявлених позовних вимог, а саме: в сумі 1260,00 грн. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Щодо стягнення з відповідача 1000,00 грн. витрат на правову допомогу (вх. № 7756 від 11.03.2016 року, а.с. 27-28), суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративний справах» № 4191-VI, від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На сьогоднішній день, ця сума становить 551,20 грн. Згідно даних журналу судового засідання представник позивача адвокат [PERSON] перебував у судовому засіданні 46 хвилин, тому заявлені вимоги, щодо відшкодування витрат на правову допомогу документально підтвердженні (а.с. 26, 29) та підлягають частковому задоволенню в сумі 973,80 грн. (551,20 грн. окремі процесуальні дії поза судовим засіданням + 422,60 грн. діяльність адвоката в судовому засіданні). На підставі викладеного,

Outcome: approved