Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, згідно із яким просить зняти арешт з нерухомого майна - будинку [ADDRESS], що належіть на праві власності відповідачу, іпотекодержавцем якого є позивач, накладеного постановою державного виконавця ВП №17936735 від 12.03.2010 р. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.08.2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», було укладено кредитний договір №МL1023272006. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за вказаним кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір піпетки № PМL 1013272006 від 21.08.2006 року, згідно із яким в іпотеку було передано нерухоме майно відповідача, а саме: жилий будинок [ADDRESS] 12.03.2010 року Жовтневим ВДВС м. Маріуполя винесено постанову ВП№17936735 про накладення арешту на зазначене майно [PERSON] Позивач вважає, що у даному випадку державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на зазначене іпотечне майно, порушує права позивача як іпотекодержателя та унеможливлює добровільний продаж іпотечного майна в рахунок задоволення його вимог за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Представник третьої особи - Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції - в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна», виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.08.2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», було укладено кредитний договір № МL 1023272006. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за вказаним кредитним договором між [PERSON] та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір іпотеки № PМL 1013272006 від 21.08.2006 року, згідно із яким в іпотеку було нерухоме майно відповідача, а саме: жилий будинок [ADDRESS] 12.03.2010 року Жовтневим ВДВС м. Маріуполя винесено постанову ВП№17936735 про накладення арешту на зазначене майно [PERSON] Вказані факти сторонами не спростовуються та визнаються, у зв'язку з чим за ст.61 ЦПК України є такими, що не підлягають додатковому доказуванню. Згідно із п. 4 постанови Пленуму ВСУ від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно і, в необхідних випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводиться для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач залучається відповідна державна податкова інспекція. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Відповідно до ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. З огляду на викладене, суд вважає що постанова державного виконавця ВП№17936735 від 12.03.2010 року про накладення арешту на нерухоме майно, що належить [PERSON], порушує права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як іпотекодержателя, оскільки позивач не зможе задовольнити свої вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання [PERSON] умов кредитного договору. За нормами діючого законодавства, а саме закону України «Про заставу», заставодержатель, яким у даному випадку є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», має право задоволення своїх вимог щодо повернення суми боргу за рахунок предмету застави (іпотеки). Вказане право заставодержателя є його безумовним правом, яке може бути реалізовано також шляхом добровільної реалізації предмету застави (іпотеки) за домовленістю між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON]. Отже, підсумовуючи викладене, зважаючи на той факт, що право на предмет іпотеки, а саме: жилий будинок [ADDRESS], виникло у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» раніше, ніж у порядку виконавчого провадження, суд вважає, що постановою державного виконавця про накладення арешту на вказане нерухоме майно було порушено права ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що було встановлено судом при розгляді даної справи, отже суд вважає за необхідне звільнити нерухоме майно з-під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved