Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08.05.2013 року, між ДП «Дослідне господарство «Новокаховське» та його працівником [PERSON] було укладено договір, згідно умов якого останньому було надано на строк до 08.10.2013 року в тимчасове користування житлове приміщення, що розташоване за адресою: с.Плодове, вул.Садова, 1/2, де відповідач зареєстрований і на сьогоднішній день. Згідно наказу №26 від 17.09.2014 року, [PERSON] було звільнено з займаної посади за власним бажанням, а з жовтня 2014 року відповідач за місцем реєстрації не мешкає, але в добровільному порядку з реєстрації з вищевказаного житлового приміщення не знімається, хоча участі у витратах на його утримання не приймає, що порушує права підприємства та створює перешкоди в користуванні нерухомим майном. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у своїй письмовій заяві позовні вимоги змінив, просив усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням, що розташоване за адресою: с.Плодове, вул.Садова, 1/2 шляхом виселення відповідача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, за останнім відомим місцем реєстрації про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Також, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 127 ЖК України передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жила площа в гуртожитку надається за спеціальним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації (ч.2 ст. 128 КУпАП). Частинами 1 та 2 статті 132 ЖК України передбачено, що сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням. Як вбачається з матеріалів справи, гуртожиток, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м.Нова Каховка, с.Плодове, вул.Садова,1 є державною власністю та перебуває на балансі Державного підприємства «Дослідне господарство «Новокаховське» інституту рису Національної академії аграрних наук України» (а.с.5). Відповідно до договору від 08.05.2013 року, [PERSON] було надано в тимчасове користування житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]; термін, на який було передано приміщення, складає 5 місяців, а саме до 08.10.2013 року (а.с. 3). Наказом № 26 від 17.09.2014 року [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням (а.с.4). Відповідно до акту про непроживання від 13.10.2016 року, складеного заступником директора ДП «Дослідне господарство «Новокаховське» (а.с.6), [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2014 року, його особистих речей там немає, але з реєстрації з вказаного жилого приміщення він добровільно не знімається. Зважаючи на те, судом фактично встановлено, що відповідач по справі [PERSON] ще з 2014 року виїхав на нове місце проживання, та зобов`язаний був зареєструвати своє нове місце проживання у відповідності до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Проте, в порушення вищевказаних норм закону, відповідач не надав суду доказів поважності його непроживання в спірному житловому приміщенні та не довів безпідставності заявлених проти нього позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved