Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми матеріального збитку в розмірі 18 390 грн. 24 коп., посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі - продажу №2666/01/09 від 16 січня 2009 року, Акту прийому - передачі від 20.01.2009 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] він є власником автомобіля «Тойота Авенсіс» Сєдан Елегант, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. У 2010 році позивач передав відповідачу у користування автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Влітку 2012 року позивач повідомив відповідача про наміри повернути належний йому автомобіль, на що відповідач відмовився. У зв'язку з чим, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2013 року позивачу [PERSON] було усунуто перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження автомобілем «Тойота Авенсіс» Сєдан Елегант, 2008 року випуску, який на праві власності належить [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу від 16.01.2009 року зареєстрованого [NUMBER] та зобов'язано [PERSON] повернути вказаний автомобіль [PERSON], разом з ключами від цього автомобіля, та свідоцтво про його реєстрацію. Позивач зазначив, що у вересні 2013 року він виявив належний йому автомобіль в гаражі, який належить його сестрі та відповідачу на праві спільної сумісної власності подружжя. За перевезення евакуатором автомобіля з гаражного боксу до станції ТО, заміни замків автомобіля та проведення відновлювальних робіт позивач зазнав матеріальних збитків на суму 18 390 грн. 24 коп., які він і просить стягнути з відповідача на його користь. Крім того, позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача йому також завдано і моральну шкоду, яку позивач оцінює в сумі 30 000 грн., яку також просить стягнути з відповідача на його користь. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, просив суд про його задоволення в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що правом користування автомобілем володів не тільки відповідач [PERSON], а і його дружина [PERSON], а отже позивач не може стверджувати, що автомобіль зазнав певних пошкоджень саме у зв'язку з використанням автомобіля тільки відповідачем, а не [PERSON] також. Крім того, зазначив, що позивач не надав жодних доказів того, що відповідач взагалі використовував даний автомобіль, у зв'язку з чим просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Згідно договору купівлі - продажу №2666/01/09 від 16 січня 2009 року, Акту прийому - передачі від 20.01.2009 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] позивач [PERSON] є власником автомобіля «Тойота Авенсіс» Сєдан Елегант, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. При постановці автомобіля на облік у ВРЕВ - 7 УДАІ в м. Києві позивач надав право керування вказаним автомобілем своїй сестрі [PERSON] та її чоловіку - відповідачу по справі - [PERSON] Дане підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та сторонами по справі не оспорюється. У 2010 році позивач передав відповідачу у користування автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Влітку 2012 року позивач повідомив відповідача про наміри повернути належний йому автомобіль, на що відповідач відмовився це зробити. Намагаючись повернути належний позивачу автомобіль, останній за захистом своїх майнових прав звернувся із позовом до суду до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженням майном. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2013 року, залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.06.2013 року позивачу [PERSON] було усунуто перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження автомобілем «Тойота Авенсіс» Сєдан Елегант, 2008 року випуску, який на праві власності належить [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу від 16.01.2009 року зареєстрованого [NUMBER] та зобов'язано [PERSON] повернути вказаний автомобіль [PERSON], разом з ключами від цього автомобіля, та свідоцтво про його реєстрацію. Позивач [PERSON] зазначає, що у вересні 2013 року він виявив належний йому автомобіль в гаражі, який належить його сестрі та відповідачу на праві спільної сумісної власності подружжя. За перевезення евакуатором автомобіля з гаражного боксу до станції ТО, заміни замків автомобіля та проведення відновлювальних робіт позивач зазнав матеріальних збитків на суму 18 390 грн. 24 коп., які він і просить стягнути з відповідача [PERSON] Проте, суд з такими висновками позивача, щодо стягнення коштів за перевезення евакуатором автомобіля з гаражного боксу до станції ТО, заміни замків автомобіля та проведення відновлювальних робіт, саме з відповідача [PERSON] погодитись не може з наступних підстав. Зокрема, на підтвердження своїх вимог позивачем надано Технічний висновок, складений ТОВ «Автомобільна компанія «Терра», рахунок на оплату № 1845 від 16 вересня 2013 року на суму 17 785 грн. 11 коп., складений ТОВ «Автомобільна компанія «Терра», Акт надання послуг №2314 від 16 вересня 2013 року на суму 17 785 грн. 11 коп., складений ТОВ «Автомобільна компанія «Терра», та квитанції до прибуткових касових ордерів. Дані Технічний висновок, рахунок на оплату № 1845 від 16 вересня 2013 року на суму 17 785 грн. 11 коп., Акт надання послуг №2314 від 16 вересня 2013 року на суму 17 785 грн. 11 коп., складені ТОВ «Автомобільна компанія «Терра», та квитанції до прибуткових касових ордерів суд не приймає як належний доказ того, що саме з вини відповідача [PERSON] вийшов з ладу належний позивачу автомобіль «Тойота Авенсіс» Сєдан Елегант, 2008 року випуску. Правових підстав та доказів того, що відповідачем [PERSON] було пошкоджено належний позивачу автомобіль, позивачем суду не надано. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, позивачем суду не було надано доказів того, що матеріальні збитки, понесені ним за ремонт автомобіля на суму 18 390 грн. 24 коп., заподіяні були саме з вини відповідача [PERSON] Отже, у зв'язку з тим, що факт того, що відповідач [PERSON] пошкодив належний позивачу [PERSON] автомобіль «Тойота Авенсіс» Сєдан Елегант, 2008 року випуску, за відновлювальний ремонт якого останній поніс матеріальні збитки на загальну суму 18 390 грн. 24 коп., позивачем не був доведений в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. А відтак і відсутні підстави для задоволення позову позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] на його користь моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 30 000 грн. Оскільки, в задоволенні позову позивачу [PERSON] відмовляється, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, понесені ним по справі судові витрати у вигляді судового збору на суму 543 грн. 60 коп. іншою стороною йому не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed