Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що він зареєстрував шлюб із [PERSON] 05.11.2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що починаючи з початку червня 2018 року їхні стосунки перестали бути такими як раніше, почалися сварки, непорозуміння, а у листопаді 2018 року вони вирішили, що подальше спільне життя неможливе і необхідно розходитися. Також вказує, що вони втратили почуття любові, взаємоповаги та довіри один до одного. Між ними часто відбувалися сварки і непорозуміння. Нічого спільного окрім дитини, вони не мають. На сьогоднішній день сім'я повністю розпалася, шлюб носить формальний характер, а збереження сім'ї неможливе, оскільки таке бажання відсутнє, як й нього, так і у відповідача. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 23, 24). 08 січня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 28, 29). В судове засідання сторони не з'явились. В прохальній частині позовної заяви позивач просить провести розгляд справи у його відсутності. Відповідачем до суду подано заяву у якій просить провести розгляд справи без її участі, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує та строк для примирення просить не надавати. З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 05.11.2014 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області зроблено актовий запис № 82 (а.с. 13). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, спільного господарства сторони не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати позивач просить покласти на нього.

Outcome: approved