overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05.04.2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між сторонами протягом останнього часу відсутнє взаєморозуміння, через розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Разом з відповідачем не проживають з липня 2012 р. Зазначає, що подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим та суперечитиме його інтересам. Надання строку для примирення вважає недоцільним. Спору щодо поділу спільного майна та місця проживання дитини між сторонами немає. В судовому засіданні позивач, заперечуючи проти примирення, просив задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував, надання строку для примирення вважає недоцільним. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 05.04.2008 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Цетром розвитку сім`ї між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 463. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різницю характерів, відсутністю між сторонами взаєморозуміння та довіри. Протягом останнього часу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме його інтересам. Надання строку для примирення вважає недоцільним. В судовому засіданні позивач зазначив, що не має згоди на примирення та просив задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 05.07.2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 969 (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 11). Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2001 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, разом сторони не проживають з грудня 2014 р., такий самий строк між сторонами припинилися шлюбно-сімейні відносини та не ведеться спільне господарство. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме її інтересам. Надання строку для примирення вважає недоцільним. Спори про місце проживання неповнолітньої дитини, про поділ спільного майна між сторонами відсутні. Сторони будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У поданій заяві підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити, заперечував проти надання строку на примирення. Відповідач [PERSON] подав до суду нотаріально посвідчену заяву про визнання позову в повному обсязі, заперечував проти надання строку на примирення, просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 06.10.2001 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2064. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується даними Витягу з книги реєстрації народжень № 722/2003 від 28.10.2003 р., виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Коттбус, Федеративна Республіка Німеччина. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2015 року. Від шлюбу спільних дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають різний характер, вподобання та погляди на сімейне життя, а також втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння. На даний час з відповідачем не підтримує шлюбно-сімейні відносини та не веде спільне господарство. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Надання строку для примирення вважає недоцільним. Сторони будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У поданій заяві підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити, заперечував проти надання строку на примирення. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі, зазначив, що згоди на примирення не має, просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 08.08.2015 року Виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 57. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Від шлюбу спільних дітей сторони не мають. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2003 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільного життя з відповідачем не склалося, у зв`язку із відсутністю взаємопорозуміння, байдужості до життя та проблем кожного, діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім`ю. Разом з відповідачем проживав до 2015 року. На даний момент сторонами не ведеться спільне господарство та не підтримуються шлюбні відносини. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Спору щодо поділу спільного майна між сторонами немає. В судовому засіданні 14.03.2017 р. було задоволено частково клопотання відповідача та його представника, сторонам надано 2-місячний строк для примирення. В судовому засіданні 12.05.2017 р. позивач підтримав поданий позов в повному обсязі та просив його задовольнити. Також зазначив що протягом наданого судом строку примирення з відповідачем не відбулося. Відповідач позов визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Зазначила, що наданий судом двохмісячний строк для примирення бажаного результату не приніс. Примирення з позивачем не вбачаться можливим. Дослідивши матеріали справи,судом встановлено, що 09.08.2003 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції між громадянами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 3127591. Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2014 року. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають протилежні погляди на сімейне життя. На протязі останніх місяців сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Подальше збереження шлюбу є неможливим. Спільних дітей та спору щодо поділу майна не мають. Надання строку для примирення вважає недоцільним. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 09.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 2111 (а.с. 4). Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з Відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2005 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] Спільне життя з Відповідачем не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на життя, різні уподобання та смаки. Разом з Відповідачем не ведуть спільне господарство та не проживають близько 2 років, також не мають спільного бюджету. Зазначає, що подальше спільне проживання з Відповідачем є неможливим та суперечитиме його інтересам. Надання строку для примирення вважає недоцільним. Спору щодо місця проживання дитини та розподілу спільного майна між сторонами немає. Будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду справи, сторони в судове не з'явились, подали заяви по розгляд справи у їх відсутність. Позивач в поданій заяві підтримав вимоги позовної заяви та просив задовольнити. Відповідач в поданій заяві проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб 10.08.2005 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між громадянами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 436. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серія [NUMBER]. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя, виховання дітей, через що виникали сварки, які призвели до втрати почуття любові один до одного. Разом сторони не проживають з березня 2015 р., мешкають окремо, позивач повернувся до м. Донецька, а відповідач з дитиною проживає в м. Києві. Такий самий строк між сторонами припинилися шлюбно-сімейні відносини та не ведеться спільне господарство. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме його інтересам. Надання строку для примирення вважає недоцільним. Будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд, позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 11.07.2008 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у м. Донецькій області між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 514. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя, виховання дітей, через що виникали сварки, які призвели до втрати почуття любові один до одного. Разом сторони не проживають з січня 2015 р. Такий самий строк між сторонами припинилися шлюбно-сімейні відносини та не ведеться спільне господарство. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме його інтересам. Надання строку для примирення вважає недоцільним. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов з наведених в ньому підстав, просив задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 16.07.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 940. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 1999 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаємопорозуміння між сторонами, розбіжність поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, шлюбні відносини не склалися. На даний час з Відповідачем спілкування припинено, оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки. Зазначає, що спільне проживання з відповідачем і збереження сім`ї є неможливим та суперечить його інтересам, а також негативно впливає на психологічний стан дітей. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У поданій заяві підтримав позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судових засідань повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 16 жовтня 1999 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області між громадянами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 305. Після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (серія [NUMBER]) та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (серія [NUMBER]). Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами вважає неможливим, проти надання строку для примирення заперечує і його рішення є виваженим та остаточним. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved