Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що актом №182 від 04.12.2019 року ним було встановлено, що перебуваючи на обліку в Білоцерківському МРЦЗ, як безробітна, [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Технолого-економічним коледжем Білоцерківського національного аграрного університету, що підтверджується наказом від 31.01.2018 року №334 про затвердження складу екзаменаційних комісій, листом від 22.11.2019 року №452. На підставі вищезазначеного акту розслідування, директором Білоцерківського МРЦЗ 29.01.2020 року винесено наказ про повернення [PERSON] виплаченої допомоги по безробіттю, оскільки відповідачка з 10.06.2019 року відносилась до категорії зайнятого населення та разом із тим отримала за період з 10.06.2019 року по 03.11.2019 року допомогу по безробіттю у сумі 35 201,02 коп. Вказаний наказ разом з претензією передано відповідачу. Однак, добровільно у встановлений строк кошти повернуто не було. А тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь незаконно одержану допомогу по безробіттю в сумі 35 201 грн. 02 коп. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 01.04.2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка, яка належним чином повідомлена про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, скористалась своїм правом та направила до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечувала, та зазначила, що в серпні 2018 року на основі подання завідувачів відділень коледжу сформовано та затверджено склад екзаменаційних комісії з атестації здобувачів вищої освіти у Технолого-економічному коледжі Білоцерківського національного аграрного університету на 2018-2019 роки. Як наслідок головою комісії за спеціальністю «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» призначено відповідача [PERSON] , тобто ще до того моменту, коли відповідачка отримала статус безробітної. Фактичні засідання зазначеної комісії відбувались 12.06.2019 року, 19.06.2019 року та у вересні 2019 року було зараховано на картковий рахунок [PERSON] 705,18 грн. за виконане навантаження. Таким чином, відповідачка зазначає, що на момент підписання заяви про надання статусу безробітної та заяви про призначення їй виплати допомоги по безробіттю від 08.05.2019 року, вона не працювала та не отримувала жодного прибутку. Крім того, відповідачка вказує, що прийняла пропозицію бути головою комісії, оскільки вважала, що участь у освітньому процесі не є підставою для визнання її зайнятою особою та відповідно припинення виплат її допомоги по безробіттю. Крім того, відповідачка зазначає, що на початку вересня повідомила інспектора Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості про свою участь в якості голови екзаменаційної комісії. Таким чином, жодного умисного невиконання своїх обов`язків щодо надання недостовірної інформації не було, а внаслідок бездіяльності уповноваженої особи центру зайнятості призначена грошова допомога продовжувала нараховуватись та виплачуватись відповідачці. Тому, відповідачка просила суд у задоволенні позову відмовити. Позивач, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, скористався своїм правом подати відповідь на відзив, в якому зазначає, що при взятті на облік до центру зайнятості відповідачка була ознайомлена з правами і обов`язками безробітних, попереджалася про відповідальність за подання неправдивих відомостей та про зобов`язання вчасно повідомляти про обставини, що впливають на умови забезпечення та надання соціальних виплат, про що свідчить особистий підпис відповідачки у заяві та у додатку №1 до персональної картки. Тож згідно додатку №1 відповідачка відвідувала кар`єрного радника 06.06.2020, 02.07.2020 року та не надала відповідну інформацію щодо своєї зайнятості. Крім того твердження відповідачки, що вона не виконувала трудових обов`язків та не отримувала доходів від такої діяльності не заслуговують на увагу, оскільки сама наявність трудових відносин або договорів цивільно-правового характеру, розпоряджень про виконання обов`язків не дає особі права на отримання статусу безробітного, що унеможливлює отримання допомоги по безробіттю, при цьому неважливо отримувала особа заробіток відповідно до цивільно-правової угоди, трудового договору, наказу (роботи за сумісництвом) чи ні. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник відповідачки направив до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Так, судом встановлено, що [PERSON] зверталась до керівника Білоцерківського МРЦЗ Бобрика В.М. із заявою від 08.05.2019 року про надання (поновлення) їй статусу безробітного. Відповідачка [PERSON] за період з 10.06.2019 року по 03.11.2019 року отримала допомогу по безробіттю у сумі 35 201 грн. 02 коп., що підтверджується довідкою №44б від 13.12.2019 року, виданою Білоцерківським МРЦЗ. Відповідно до Акту № 182 від 04.12.2019 року розслідування страхових випадків та обґрунтування виплат забезпечення відповідного до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» складеного провідним фахівцем з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Білоцерківського МРЦЗ Шевченко Л.М., [PERSON] в період з 10.06.2019 року по 27.06.2019 року була головою екзаменаційної атестації здобувачів вищої освіти Технолого-економічного коледжу Білоцерківського національного аграрного університету про що свідчить наказ про затвердження складу екзаменаційної комісії №334 від 31.08.2018 року та була звільнена 27.06.2019 року по закінченню договору згідно п.2 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Як вбачається з додатку 4 до персональної картки № 105219050800004, [PERSON] , згідно наказу №НТ190515 від 15.05.2019 року, нараховувалася допомога по безробіттю та платежі з 15.05.2019 року до 13.11.2019 року. Судом встановлено, що наказом Технолого-економічного коледжу Білоцерківського національного аграрного університету №334 від 31.08.2018 року [PERSON] було призначено головою екзаменаційної комісії з атестації здобувачів вищої освіти. Судом також встановлено, що в період з 10 червня 2019 року по 27 червня 2019 року головою екзаменаційної комісії з атестації здобувачів вищої освіти [PERSON] виконане навантаження - 16 год, що підтверджується копією довідки навчальної частини Технолого-економічного коледжу Білоцерківського національного аграрного університету про виконане навантаження. Відповідно до даних про особу з ДРЗДСС до Персональної картки №105219050800004 в червні 2019 року [PERSON] Технолого-економічним коледжем Білоцерківського національного аграрного університету нараховано 876,00 грн. Так, посилання відповідачки на той факт, що головою екзаменаційної комісії її було призначено наказом Технолого-економічним коледжем Білоцерківського національного аграрного університету №334 від 31.08.2018 року, тобто до того моменту, коли вона отримала статус безробітної та право на отримання допомоги по безробіттю, не можна вважати доведеною обставиною виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17 (провадження № 61-33727сво18) та в постанові Верховного суду від 17.07.2019 року у справу №280/235/17. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Відповідно до ч.2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, саме на осіб, зареєстрованих в установленому порядку як безробітні, в даному випадку [PERSON] , покладено обов`язок своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг. 29 січня 2020 року Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості виніс наказ №15, яким зобов`язав в тому числі [PERSON] повернути незаконно одержане матеріальне забезпечення. Білоцерківський МРЦЗ направлено [PERSON] претензію №92/1052.02/01-24 від 31.01.2020 року з пропозицією добровільно повернути незаконно отримані кошти виплачені Білоцерківським МРЦЗ в сумі 35 201 грн. 02 коп., яка залишилась без задоволення. Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Зі змісту вказаної норми закону слідує, що законодавець покладає на застраховану особу обов`язок подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг та в разі невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними, з такої особи стягується сума виплаченого забезпечення. Отже, судом встановлено, що не подання відповідачкою відомостей про її перебування у трудових відносинах з Технолого-економічним коледжем Білоцерківського національного аграрного університету, є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідачка не надала до суду належних, допустимих та достатніх доказів щодо спростування доводів позивача та в підтвердження заперечень проти позову. Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь Білоцерківського МЦЗ незаконно одержану допомогу по безробіттю в сумі 35 201 грн. 02 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved