Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що 18 березня 2015 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» укладено договір страхування № DNHSIIV129738, згідно умов якого позивач зобов`язався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Предметом страхування за договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Volkswagen Transporter, д.н. [NUMBER] . Згідно з умовами договору страхування страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується договором. 15 травня 2015 року приблизно о 15 годині на автошляху Григорівка-Межова-Красноармійськ на 20 км + 500 м. відбулась дорожньо-транспортна подія за участю застрахованого автомобіля Volkswagen Transporter, д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля Мерседес Бенц «Спринтер» д. н. [NUMBER] . Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2015 року винним у скоєнні вищевказаної ДТП визнано водія Volkswagen Transporter, д.н. [NUMBER] відповідача [PERSON] . В результаті ДТП власнику застрахованого автомобіля заподіяно матеріальну шкоду. У відповідності рахунків СТО ТОВ Приват-Авто № 8888 від 04 червня 2015 року на суму 23\~070 гривень та згідно калькуляції СТО ТОВ [PERSON] № СФ-0000010 від 03 червня 2015 року на ремонт затрачено 104\~670 гривень, тобто розмір заподіяної шкоди власнику застрахованого автомобіля склав 127\~740 гривень. Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахуванням п.п. 15.9, 15.11, 15.12, Договору страхування з урахуванням визначеної договором страхування франшизи та на підставі Страхового акту № Э.ENSTRAX/3.10330217 від 14 липня 2015 року складає 72\~684,06 грн. Позивач зазначає, що зазначене страхове відшкодування виплачено в повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № 3082 від 15 липня 2015 року. Позивач вказує, з його боку виконані в повному обсязі усі вимоги за договором страхування, тому має право вимоги з відповідача стягнення вказаної суми. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з проханням стягнути з відповідача на свою користь у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування 72\~684,06 грн. Крім того представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить у задоволенні відмовити. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача задоволені бути не можуть з наступних підстав - судом встановлено, що 18 березня 2015 року між ПАТ «СК «ІНГОСТРАХ» та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» укладено договір страхування № DNHSIIV129738, згідно умов якого позивач зобов`язався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Предметом страхування за договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Volkswagen Transporter, д.н. [NUMBER] . Згідно з умовами договору страхування страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується договором. 15 травня 2015 року приблизно о 15 годині на автошляху Григорівка-Межова-Красноармійськ на 20 км + 500 м. мала місце дорожньо-транспортна подія за участю застрахованого автомобіля Volkswagen Transporter, д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля Мерседес Бенц «Спринтер» д. н. [NUMBER] . Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2015 року винним у скоєнні вищевказаної ДТП визнано водія Volkswagen Transporter, д.н. [NUMBER] відповідача [PERSON] , який на час скоєння ДТП працював водієм у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приват Банк» згідно наказу № Э.DN-КП -2014-6545279 від 30 січня 2014 року, тобто перебував в трудових відносинах з власником застрахованого транспортного засобу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП власнику застрахованого автомобіля Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приват Банк» заподіяно матеріальну шкоду. У відповідності рахунків СТО ТОВ Приват-Авто № 8888 від 04 червня 2015 року на суму 23\~070 гривень та СТО ТОВ [PERSON] № СФ-0000010 від 03 червня 2015 року на суму 104\~670 гривень, тобто розмір заподіяної шкоди власнику застрахованого автомобіля склав 127\~740 гривень. Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахуванням п.п. 15.9, 15.11, 15.12, Договору страхування з урахуванням визначеної договором страхування франшизи та на підставі Страхового акту № Э.ENSTRAX/3.10330217 від 14 липня 2015 року складає 72\~684,06 грн. \~ \~ \~ \~Аналіз положень статей 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Відповідно частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1187 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювана, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювана. Так, стаття 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Наведений висновок узгоджується і з нормою частини першої статті 1172 ЦК України та частиною другою статті 1187 ЦК України. Як уже було зазначено, на час ДТП законним володільцем автомобіля марки «Volkswagen Transporter», д/н [NUMBER] було ПАТ КБ «Приватбанк», на виконання договірних зобов`язань з яким і діяв позивач, здійснюючи виплату страхового відшкодування на користь страхувальника ПАТ КБ «Приватбанк». ПрАТ «Інгосстрах» в позові посилається на те, що він як страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право на звернення з позовом у порядку регресу до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП. Проте згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Позивачем не заперечується, що дорожньо-транспортна пригода мала місце під час виконання [PERSON] трудових обов`язків. Доказів того, що відповідач заволодів транспортним засобом неправомірно позивачем не надано. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (справа № 426/16825/16-ц). Правовідносини, що виникли між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» є трудовими правовідносинами і відшкодування шкоди працівником своєму роботодавцю регулюється нормами трудового законодавства і не трансформується у відповідальність за цивільно-правовими нормами, як зазначає позивач. За таких обставин, суд вважає, що відповідач не несе відповідальності за завдану шкоду, оскільки він заподіяв її у зв`язку із використанням транспортного засобу під час виконання трудових (службових) обов`язків, обставин того, що він заволодів транспортним засобом неправомірно не встановлено. Ураховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгострах» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, задоволеними бути не можуть. А відмова у задоволенні позову покладає на позивача обов`язок по сплаті судових витрат, як те передбачено ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed