Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував тим, що в 1987 році йому на сім»ю було надано двокімнатну квартиру в будинку [ADDRESS]. Поряд з квартирою знаходилась так звана колясочна, яку він за власні кошти відремонтував, а після отримання рішення загальних зборів членів ЖБК про передачу вказаного приміщення у власність - безкоштовно здійснив реконструкцію своєї двокімнатної квартири шляхом приєднання приміщення колясочної до загальної площі квартири, а саме: самочинно облаштував дверний отвір з приміщення кухні квартири в нежитлове приміщення колясочної та заклав цеглою отвір з боку місць загального користування під»їзду Після відмови КП «Сумського МБТІ» в 2008 році у оформленні та реєстрації права власності на реконструйовану трикімнатну квартиру він отримав висновок СФ ДП «Український інженерно-технічний будівельний центр» про те, що здійснені ним будівельні роботи по приєднанню до квартири колясочної відповідають вимогам ДБН. Крім того, за результатами позапланової перевірки ДАБК було складено на нього протокол, акт перевірки та припис. Штраф він сплатив в повному обсязі, а згідно припису повинен був до 26.02.2014 року усунути порушення вимог містобудівного законодавства шляхом прийняття вищезазначеного об»єкту до експлуатації. Після подачі відповідної заяви до ДАБК у Сумській області про прийняття у експлуатацію реконструйованої квартири, він отримав лист, в якому було зазначено, що із-за відсутності в інспекції документів, які надають право на виконання будівельних робіт, немає підстави для реєстрації декларації про готовність об»єкта до експлуатації та рекомендували питання визнання права власності на реконструйовану квартиру вирішити у судовому порядку. Крім того, він звертався до відповідача з відповідним листом, але отримав відповідь управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради, в якій містилась порада звернутись до відділу державної реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції. На усному прийомі фахівці відділу державної реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції також порекомендували вирішити питання у судовому порядку. За таких обставин, вимушений звернутись до суду та просив визнати за ним право власності на реконструйовану належну йому кооперативну трикімнатну квартиру. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні, на якому був присутній, повідомляв, що до компетенції виконавчого комітету Сумської міської ради не входить вирішення питання щодо прийняття об»єкта нерухомості до експлуатації, а також реєстрації права власності на нерухоме майно. Крім того, квартира, право власності на яку намагається зареєструвати позивач, знаходиться в будинку, який належить житлово-будівельному кооперативу №83, а тому питання щодо передачі допоміжних приміщень у власність громадян вирішує вказана юридична особа відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин, вважав, що виконавчий комітет є неналежним відповідачем, оскільки не порушував та не міг порушувати права позивача. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 21.05.1987 року №116 затверджено рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу №83 від 12.03.1987 року про надання членам кооперативу квартир по [ADDRESS]. В тому числі, [PERSON] на сім»ю з двох чоловік було видано ордер на двокімнатну квартиру [ADDRESS] житловою площею 28,96 кв.м. (а.с. 7). Крім того, як вбачається з протоколу №3 від 12.03.2008 року на загальних зборах членів ЖБК №83 було прийнято рішення про передачу [PERSON] у власність приміщення колясочної шляхом продажу (а.с.8-9), а рішенням загальних зборів членів ЖБК №83 від 15.12.2008 року - вирішено передати приміщення колясочної у власність [PERSON] безоплатно та передано вказане приміщення згідно акту передачі (а.с.16-19,26). Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] здійснив перепланування отриманої двокімнатної квартири шляхом приєднання до вказаної квартири приміщення колясочної площею 10,4 кв.м. Згідно висновку спеціаліста-будівельника Сумської філії ДП «Український інженерно-технічний будівельний центр» №19 від 04.07.2008 року роботи по переплануванню квартири [ADDRESS] відповідають вимогам державних будівельних норм (а.с. 11-14). Матеріли справи містять інформацію про те, що позивач [PERSON] протягом 2008-2014 років вживав заходи щодо оформлення та реєстрації права власності на реконструйовану кооперативну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Так, в 2008 році [PERSON] звертався до КП «Сумського МБТІ» із відповідною заявою та отримав відповідь про те, що для оформлення квартири було надано довідку, видану ЖБК №83, про належність [PERSON] двокімнатної квартири, але згідно технічної інвентаризації квартира має статус трикімнатної за рахунок самовільного приєднання кімнати 7 площею 10,4 кв.м. Дозволу на перепланування квартири до БТІ подано не було. За таких обставин, видати свідоцтво про право власності вказаний орган реєстрації не мав можливості (а.с.10). В 2014 році позивач звертався до інспекції ДАБК у Сумській області, які надали йому відповідь про те, що оскільки у [PERSON] відсутні документи, які надають право на виконання будівельних робіт, то у інспекції відсутні правові підстави для реєстрації декларації про готовність об»єкта до експлуатації. Крім того, позивач звертався до виконавчого комітету Сумської міської ради із зверненням, в якому просив прийняти рішення про оформлення права власності та реєстрацію права власності на квартиру (а.с.40-41). Згідно відповіді, яку було надано управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради, питання, що міститься у зверненні не є компетенцією управління і порадили позивачу звернутись для вирішення питання до відділу державної реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції (а.с.42). Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що позивач бажає вирішити питання оформлення та реєстрації права власності на реконструйовану кооперативну квартиру в судовому порядку. В той же час, обраний позивачем спосіб реєстрації права власності не відповідає вимогам чинного законодавства і є необґрунтованим, оскільки суд не може перебирати на себе повноваження компетентних органів. Так, у Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зокрема із правочинів. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації ? з моменту прийняття його до експлуатації; коли ж право власності на нерухоме відповідно до закону підлягає державній реєстрації ? з моменту такої реєстрації. Суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов'язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Переобладнання і прийняття в експлуатацію переобладнаних квартир проводиться з дозволу і за рішенням відповідного органу державної влади, а не за рішенням суду. В даному випадку, як зазначалось вище позивач звертався з питанням реєстрації права власності на реконструйовану квартиру до КП «Сумське МБТІ», інспекції ДАБК в Сумській області та виконавчого комітету Сумської міської ради. Позовні вимоги пред»явлено позивачем до виконавчого комітету Сумської міської ради, не дивлячись на те, що вказаний орган не є компетентним у питаннях реєстрації права власності. Під час розгляду справи позивачу судом роз»яснювалось право про необхідність залучення до розгляду даної справи компетентного органу визначеного ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», але позивач таким правом не скористався. Крім того, суду не надано належних і допустимих доказів того, що [PERSON] звертався до відділу державної реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції із вказаного питання та у вирішенні питання вказаним органом було відмовлено. Необхідною умовою для необхідності вирішення питання в судовому порядку є наявність спору між сторонами. Але, в даному випадку спір між позивачем та виконавчим комітетом Сумської міської ради відсутній, оскільки відповідач не є компетентним органом у вирішенні питання оформлення та реєстрації права власності на реконструйовану кооперативну квартиру. Отже, відсутність спору між сторонами призводить до відмови у задоволенні позову. Безпідставним є і посилання позивача на ч.1 ст.344 ЦК України як на підставу набуття права власності на квартиру. Так, відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом; Із змісту ст.344 ЦК України вбачається, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, ордеру, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності. Названа норма права визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Перебіг строку набувальної давності починається з моменту виникнення володіння. В даному випадку, як зазначалось вище, позивач отримав ордер на кооперативну квартиру і набув право користування житловою площею цієї квартири на підставі рішення ЖБК №83 та рішення виконавчого комітету СМР № 116 від 21.05.1987 року. За наведених обставин відсутні підстави вважати, що позивач «добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним» у тому розумінні, як це передбачено ч.1 ст.344 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed