Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 22 березня 2012 року, згідно якої відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт в сумі 6200,00 гривень. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 12000,00 грн. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 31 березня 2020 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 96055,08 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5936,81 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 82918,03 грн., нараховано пені - 2150,00 грн, нараховано комісії - 0,00 грн, а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 4550,24 грн. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 березня 2012 року в розмірі 96055,08 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи сповіщена, про причину неявки не повідомила, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі ст.1054 ЦК України, між позивачем та відповідачкою [PERSON] 22 березня 2012 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 12000,00 грн. у вигляді встановленного кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 березня 2020 року виникла заборгованість: заборгованість за тілом кредиту - 5936,81 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 82918,03 грн., нараховано пені - 2150,00 грн, нараховано комісії - 0,00 грн., всього загальна сума заборгованості склала 91004,84 гривень. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3ст. 549 ЦК України). За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Правовий висновок викладено в постанові ВСУ від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій, а саме: штрафу 500,00 грн. (фіксована частина) та штрафу 4550,24 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають, оскільки покладення на відповідача подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і теж саме порушення договірного зобов`язання не відповідає вимогам ст.61 Конституції України. Часткове задоволення позову, згідно ст.141 ЦПК України, покладає на відповідачку обов`язок по сплаті судових витрат.

Outcome: partial