Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №34 в будинку № 5/1 по вул. М.Ващука в м.Овручі Житомирської області. Позивач зазначає, що є власником будинку, відповідач зареєстрований в будинку, але з січня 2013 року за місцем реєстрації не проживає. Позивач вважає, що відповідач не користується спірним будинком без поважних причин на протязі трьох років, а тому має бути визнаний в судовому порядку таким, що втратив право на користування будинком. Позивач в судове засідання не з»явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений. Заяв про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, але надав лист в якому просить справу розглядати без їх участі, при прийняття рішення покладається на розсуд суду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Встановлено, що позивач є власником квартири №34 в житловому будинку № 5/1, що знаходиться в місті Овручі Житомирської області по вулиці М.Ващука, в якій проживає зі своєю дружиною та сином. Відповідач є його сином, зареєстрований в квартирі з 10.09.2008 року, але не проживає в ній. Зазначені обставини підтверджені копією договору купівлі-продажу квартири посвідченого державним нотаріусом Овруцької ДНК [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №1-2563 (а.с.2-4), довідкою КП «Комунальник» Овруцької міської ради від 11.05.2016 року про склад сім»ї та прописку( а.с.5) та актом (а.с.6). Оцінюючи надані докази, суд вважає їх належними, достовірними і тому приймає їх як основу для ухвалення рішення. У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), користуються ним для проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і доведеними у судовому засіданні. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місце проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 551.20 грн. в дохід держави.

Outcome: approved