Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 31007,18 грн. У позові зазначається, що послуги надавались за адресою: квартира [ADDRESS] , відповідно до встановлених тарифів. Договір між сторонами не укладався. Позивачем надавались послуги з теплопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся, але не оплачував надані послуги в період з 01.08.2015 по 01.04.2021 в результаті чого утворилась заборгованість - 25810,81 грн. За період з 21.09.2015 по 01.04.2021 нараховано індекс інфляції в сумі 3541,54 грн. та 3% річних у сумі 1654,83 грн. Загальний розмір заборгованості склав 31007,18 грн. Ухвалою від 02.07.2021 було відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач 20.07.2021 надав відзив на позов, у кому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, заявив про необхідність застосування строку позовної давності, також посилається на те, що борг позивачем нараховано без врахування внесених ним проплат. Представник позивача надав відповідь на відзив, у якій не погоджується з висновками викладеними відповідачем у відзові на позов, також надано письмові пояснення. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 66-70 ЖК України, передбачено плату за користування житлом. Згідно зі ст. 67 ЖК - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Частинами 1-3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди); комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, крім встановлених Законом випадків. Безперебійний порядок надання послуги, встановлено також у п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21.07.2005 року. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, частиною 3 ст. 20 даного Закону, покладено на споживача. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст.162 ЖК України та п.п.14, 17, 35 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених Постановою КМ України від 17.05.2005 №76, відповідач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в тому числі і за послуги з теплопостачання у строки, встановлені чинним законодавством. Пунктом 18 «Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 №630, передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Відповідно до ч.3 ст.20 ЗУ №1875-ІУ укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов`язок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови в стягненні із відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач житлово -комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 10 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 Про затвердження Правил надання послугз централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживач зобовязаний вносити щомісячну плату за надані послуги, згідно встановлених тарифів. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг, сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З матеріалів справи встановлено, що позивач є комунальним підприємством, яке надає у тому числі і послуги з теплопостачання. (а.с.12). Відповідач є зареєстрованим та проживає у кв. [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ВК Карлівської міської ради (а.с.19) та не заперечується самим відповідачем у відзиві на позов, та є користувачеми послуг, наданих позивачем. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги теплопостачання в кв. [ADDRESS] . Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг, сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Підтвердження того, що відповідач звертався до відповідних органів для отримання технічних умов та розроблено проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП відстуні. Акт про відключення монтажною організацією квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання за вищевказаною адресою не складався та не затверджувався у визначеному законом порядку. Тож, оскільки договір між сторонами не укладався, правовідносини між ними регулюються ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Позивачем надавалися послуги з теплопостачання до квартири, де зареєстрований та мешкає відповідач, а відповідач такі послуги прийняв та не відмовлявся від їх отримання. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання по кв. [ADDRESS] , свідчить, що відповідач надані послуги належним чином не оплачував (а.с.3-5), хоча має такий обов`язок виходячи із зазначеного вище. Сума боргу за період з серпня 2015 по березень 2021 включно склала 25810,81 грн. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Викладене узгоджується з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13. У зв`язку з наявністю заборгованості, позивачем розраховано за період з вересня 2015 по квітень 2021 інфляційні втрати у розмірі 3541,54 грн. та 3% річних у розмірі 1654,83 грн. (а.с. 6-9, 10-11), що відповідає положенням статті 625 ЦК України. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне. Загальна позовна давність встановлена тривалістю 3 роки (ст.257 ЦК). Відповідно до ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перелік випадків переривання строку позовної давності наведено і в ст. 264 ЦК. З розрахунку заборгованості вбачається періодична сплата відповідачем заборгованості за надані позивачем послуги, переривання строку позовної давності, згідно вимог закону, судом не вбачається. Щодо наданих відповідачем копій квитанції про оплату послуг, наданих позивачем, суд вважає за необхідне зазначити слідуюче. Квитанції надані відповідачем про сплату ним послуг у період, за який позивачем нараховано заборгованість - з 01.08.2015 по 01.04.2021, було враховано при проведенні розрахунку боргу. Інші квитанції надані відповідачем, свідчать про сплату за межами вищевказаного періоду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що оскільки в добровільному порядку відповідач належним чином не здійснює оплату за спожиті послуги централізованого теплопостачання, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем, те, що підстави для застосування строку позовної давності відсутні, вона підлягає стягненню з нього. Отже, суд вбачає достаньо підстав для задоволення позову у повному обсязі. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги у стягненні всієї суми боргу, в порядку ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved