Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому зазначив, що проживав спільно з відповідачем 11 років подружнім життям та 10.10.2008 року у сторін по справі народився син [PERSON]. Як вказує [PERSON], після розірвання стосунків між сторонами відповідач почала перешкоджати йому бачити сина, спілкуватися з ним, відпочивати разом з ним, брати участь у вихованні, навчанні. Згідно змісту позову, 03.11.2014 року відповідач звернулась із письмовою заявою до вчительки 1-Г класу Житомирського ліцею № 25, в якій повідомила про те, що дитину [PERSON] відпускати зі школи дозволено лише тільки з нею або з дідусем. Позивач зазначає, що любить свого сина, тому бажає особисто спілкуватися з ним, вживав всіх необхідних заходів, щоб вирішити питання про участь у вихованні сина без залучення органів державної влади, але відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. На підставі викладеного в позові просить суд зобов'язати відповідача не перешкоджати брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином; визначити наступні способи участі позивача у вихованні сина особисте спілкування без участі відповідача: в суботу кожного тижня з 12.00 години дня до 12.00 години наступного дня, неділі; у кожний вівторок, четвер з 18.30 до 20.00 години з правом забирати дитину з школи і відводити дитину до дому; у разі, якщо святкові дні припадають на день мого побачення з сином або цей у день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син, проводить з батьком; в день побачення із сином позивач має право забирати дитину з /дому, школи/ особисто і в призначені дні побачень батька з дитиною заборонити відповідачу забирати дитину зі школи; під час канікул дитини в школі надати позивачу право спілкуватися з дитиною без присутності відповідачки в літній період не менше як 15 календарних днів, в зимовий період 10 календарних днів підряд в календарному році з оформленням відповідних документів дозвільного характеру відповідачем та вивезенням дитини в інші міста України, та/або за межі України. Також [PERSON] просить суд встановити конкретну адресу у місті Житомирі, де повинна проводитися передача дитини відповідачем з метою здійснення встановленого судом порядку спілкування дитини з батьком; зобов'язати [PERSON] за два дні до дня зустрічі із сином, надати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин; у разі захворювання дитини в передбачені дні побачень надати батьку право особисто, безпосередньо спілкуватися з сином під час захворювання за місцем перебування дитини; розяснити відповідачу, що у разі ухилення від виконання рішення суду гр. [PERSON], з якою проживає дитина, суд за заявою батька може передати дитину для проживання із ним. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав у ньому викладених. Позивач добавив, що з 2014 року працює на карєрі за 40 км від м. Житомира з робочим графіком - пять днів на тиждень із 8 до 17-ї години, має право на відпустку протягом 30 днів та додаткову відпустку за шкідливі умови роботи, а також має власну квартиру в обласному центрі та службовий автомобіль. Пояснив, що перешкоди у спілкуванні із сином почались з вересня 2014 року, а з травня 2015 року він дитину взагалі не бачив. З висновком органу опіки та піклування погоджується. Представник позивача просила суд вирішити питання розподілу судових витрат згідно положень ст. 88 ЦПК України. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, надала відповідні письмові заперечення на позовну заяву (а.с. 34-37). Заявила, що не чинить жодних перешкод у спілкуванні батька із дитиною та була б вдячна позивачу якби він привозив дитину додому, допомагав у навчанні. Зі слів відповідача, дитина впала в депресію після залишення батьком сімї та сподівається на його повернення. Звертала увагу на щотижневі заняття дитини на вихідних у художній школі та необхідності періодично виїжджати до доньки у м. Київ, а тому не заперечує проти побачень позивача із сином в будні дні. Представник відповідача звертав увагу на відсутність в законодавстві України норми, яка б передбачала заборону матері бачитись із дитиною, зобовязувала її надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини закордон або надавати позивачу за 2 дні інформацію щодо фактичного місця проживання та перебування дитини. Порядок спілкування із дитиною, наведений у позові, порушує права [PERSON] як матері дитини, проте його довіритель не проти зустрічей батька із дитиною у будні дні, але не після 18-30, оскільки двері школи зачиняються о 18-00, а тому до 17-00 позивачу необхідно в разі зустрічей забирати дитину зі школи. Додав, що [PERSON] навчається у художній школі в суботу та неділю з 10-00 до 14-00, а з суботи на неділю їздить до сестри у столицю. Щодо останньої позовної вимоги, то відповідачу відомо про можливість передачі дитини для проживання із позивачем у разі її ухилення від виконання рішення суду. Також зазначив, що його довіритель наразі не бажає, що б позивач навідувався до неї додому. Представник третьої особи направив заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав у межах своїх повноважень порядок побачень батька із дитиною, визначений відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міськради як органу опіки та піклування. Свідок [PERSON], яка приходиться донькою відповідача, в судовому засіданні пояснила, що мешкає у м. Києві та майже кожні вихідні її мати разом із братом [PERSON] приїжджають до неї в гості. При цьому у самого свідка мало часу у звязку із навчальним та робочим графіком навідуватись до м. Житомира. Свідок зазначила, що їй не відомо про чинення [PERSON] перешкод позивачу у вихованні дитини. Допитаний в якості свідка [PERSON] зазначив, що позивач хоче тільки показати себе люблячим батьком, але потім кине сина як і покинув доньку. Додав, що одного разу позивач у нього «вирвав» дитину під час прогулянки з рук та поїхав з нею у невідомому напрямку. Також одного разу не надав дозвіл для виїзду дитині із матірю за кордон. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, з урахуванням висновку органу опіки та піклування приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10.10.2008 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі (а.с. 7). [PERSON] навчається в 1-Г класі ліцею №25 ім. М.О. Щорса в м. Житомирі в 2014-2015 році, що підтверджується довідкою №129 від 02.06.2015 (а.с. 26). Судом також встановлено, що [PERSON] з вересня 2014 року відвідує майстер-класи Молодіжної громадської організації «АРТ-Село» по суботам та неділям з 10 по 14-ту години (а.с. 25). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 цього кодексу мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків коли таке право обмежене законом. Згідно положень ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 777 від 04.11.2015 був затверджений висновок, яким визначено [PERSON] наступний порядок побачення з дитиною [PERSON]: перша, третя субота з 10-00 до 17-00, друга, четверта неділя з 10-00 до 17-00. Суд частково не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування стосовно визначення годин побачень позивача із сином починаючи із 10-ї години у суботу та неділю, оскільки такі години побачень перешкоджатимуть можливості відвідування [PERSON] майстер-класів Молодіжної громадської організації «АРТ-Село». В свою чергу, суд не вбачає підстав й для визначення годин побачень позивача із сином до 18-30 у будні дні як це пропонувалось відповідачем та її представником у судовому засіданні, оскільки такий графік побачень суперечитиме принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого статтею 11 ЦПК України. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, зокрема вік дитини, її стан здоровя, прихильність дитини до кожного з батьків, необхідність забезпечення належного фізичного та духовного розвитку дитини, в т.ч. шляхом відвідування шкільних занять та гуртку, поведінки батьків, робочого графіку батьків дитини та їх відпусток, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визначення способу участі позивача у вихованні сина без присутності матері дитини, а саме: щосуботи з 15-00 до 20-00 години з обов'язковим поверненням дитини до місця його постійного перебування (проживання) або місця, погодженого сторонами по справі; перший, третій вівторок місяця з 18 години 30 хвилин до 20 години 00 хвилин з обов'язковим поверненням дитини до місця його постійного перебування (проживання); другий, четвертий четвер місяця з 18 години 30 хвилин до 20 години 00 хвилин з обов'язковим поверненням дитини до місця його постійного перебування (проживання); а також можливості побачень із сином в період літніх канікул терміном десять календарних днів за згодою сторін по справі та за бажанням дитини, щодня з 10-00 до 19-00 години та зимових канікул терміном пять календарних днів, щодня з 10-00 години до 17.00 години, з обов'язковим поверненням дитини до місця його постійного перебування (проживання) або місця, погодженого сторонами по справі, у вказані періоди. Натомість суд відмовляє в задоволенні іншої частини позовних вимог з огляду на наступне. Суд погоджується із запереченням представника відповідача щодо невідповідності вимог позивача про зобов'язання [PERSON] за два дні до дня зустрічі [PERSON] із сином надавати точну інформацію щодо фактичного місця проживання (перебування) дитини та розяснення відповідачу про наслідки ухилення від виконання рішення суду способам захисту цивільних прав та інтересів, передбаченим статтею 16 ЦК України. Згідно із п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином надання дозволу на виїзд дитини без згоди матері й без обмеження будь-яким терміном та без зазначення країни, в яку дозволяється виїзд дитини, суперечить нормам матеріального права, що визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, отже в цій частині вимог слід відмовити. Також позивачем суду не надано та безпосередньо самим судом не здобуто належних та допустимих доказів чинення перешкод відповідачем позивачу, який проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, а тому і в цій частині позовні вимоги, на переконання суду, не підлягають задоволенню. Суд вважає за можливе відмовити і в задоволенні вимог стосовно встановлення конкретної адреси у м. Житомирі, де повинна проводитись передача дитини відповідачем, а також у наданні права позивачу безпосередньо спілкуватися з сином під час захворювання за місцем перебування дитини, оскільки задоволення таких вимог може призвести до конфлікту інтересів сторін та часткового обмеження конституційних прав та гарантій відповідача, зокрема на недоторканість житла, а також свободу пересування, що у свою чергу утруднить виконання сторонами рішення суду. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп. пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial