Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що він працював у відповідача на посаді юристконсульта, згідно наказу №42 від 10.01.2011 р. та укладеного трудового договору №10/01/2011 від 10.01.2011 р. з оплатою винагороди в розмірі 4000, 00 грн. Одним із видів діяльності відповідача було надання консультаційно-інформаційних послуг з питання працевлаштування громадян України за кордон Польща та РФ. В його посадові обовязки входило: проведення співбесіди з питання працевлаштування з громадянами України, надання консультаційно-інформаційних послуг, підготовка необхідних документів, розмова по скапу з потенційними роботодавцями та інші питання, повязані з господарською діяльністю підприємства. Позивач виконував свою роботу належним чином, жодних нарікань з боку керівника ПП «Європа-тур» не було. Але починаючи з січня 2012 р. відповідач перестав виплачувати належну заробітну плату, не зважаючи на той факт, що кошти від здійснення господарської діяльності були в наявності. При звільненні відповідач не виплатив всіх належних сум, а саме: заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у сумі 49500 грн. за період з 01.01.2012 р. по 30.11.2012 р. та компенсацію за невикористану відпустку за 2012 рік у сумі 5023 грн. 00 коп. та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 145044 грн. 90 коп., а також просить допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць. Враховуючи викладене, позивач надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача - ПП «Європа тур», будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась про причини неявки не повідомила. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач був прийнятий на роботу на посаду юристконсульта ПП Европа-тур, що підтверджується наказом № 42 від 10.01.2011 р. та трудовим договором №10/01/2011 від 10.01.2011 р. (а.с. 9,10). Заборгованість з виплати заробітної плати позивачеві за період з 01.01.2012 р. по 30.11.2012 р. в сумі 49500 грн., з них: за січень 2012 р. 4500 грн., лютий 2012 р. 4500 грн., березень 2012 р. 4500 грн., квітень 2012 р. 4500 грн., травень 2012 р. 4500 грн., червень 2012 р. 4500 грн., липень 2012 р. 4500 грн., серпень 2012 р. 4500 грн., вересень 2012 р. 4500 грн., жовтень 2012 р. 4500 грн., листопад 2012 р. -4500 грн. Вказана сума - 4500 грн. нараховувалась позивачеві щомісяця, що підтверджується довідкою про доходи №12 від 17.04.2012 р., виданою ПП «Європа тур» (а.с.12). Таким чином відповідач має заборгованість по заробітній платі в сумі 49500 грн. Відповідно до п.п.4.2 Трудового договору №10/01/2011 від 10.01.2011 р. визначається обовязок з боку відповідача надавати гарантії і виплачувати компенсації, визначені законодавством про працю та системою внутрішнього заохочення (преміювання) підприємства на підставі додатково укладених сторонами письмових угод. В добровільному порядку виплатити належну заробітну плату у передбаченому законодавством порядку відповідач відмовляється, позивач не одноразово звертався до відповідача, але отримував необґрунтовану відмову з посиланням на відсутність коштів. Так, 01.08.2013 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату заробітної плати, яка залишилась без належного реагування, що підтверджується копією поштової квитанції (а.с.19). Окрім цього, в серпні 2013 р. позивачем були направлені листи до Державної податкової інспекція в м.Сумах та Управління Пенсійного фонду України в м.Сумах для зясування питання сплати податку з доходу фізичних осіб та суми єдиного внеску (а.с.20,21). Згідно листа ГУ Міндоходів у Сумській області №3322/9/18-19-17-03 від 21.08.2013 р. вбачається, що за період з 10.01.2011 р. по 12.08.2013 р. податковий розрахунок сум доходу, нарахованого ( сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них податку ( форма №1 ДФ) відповідач до ДПІ не подавав та не сплачувались із заробітної плати суми єдиного соціального внеску (а.с.22). Так, в січні 2014 р. позивач звернувся до СМВ УМВС України в Сумській області з заявою про порушення кримінальної справи за ст.175 КК України та звертався зі скаргами на бездіяльність слідчих, однак зазначені скарги були залишені без задоволення. 30.12.2014 р. [PERSON] звернувся до ГУ Міндоходів у Сумській області зі скаргою про невиплату заробітної плати та згідно відповіді від 27.01.2015 р. № 18-19-17-05-18/о/4755 вбачається, що відділом контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб ДПІ у м.Сумах була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПП «Європа-тур» (код ЄДРПОУ 31548523) з питань правильності оподаткування виплаченої ( нарахованої) найманим особам заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню. Перевіркою були виявлені порушення Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 р. та ЗУ від 08.07.2010 р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», внаслідок чого ПП «Європа-тур» було донараховано податок на доходи фізичних осіб та єдиний внесок (а.с.33,34). Таким чином, між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст. 115 КЗпП України, - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазнечені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В звязку з невиплатою з вини відповідача належних позивачеві при звільненні сум у строки, передбачені ст.116 КЗпП України, оскільки важкий фінансовий стан не виключає вини відповідача, згідно ст.117 КЗпП України з відповідача на користь позивача належить стягнути середній заробіток позивача за весь час затримки. Середній заробіток позивача становить 145044, 90 коп. ( 9000 грн. /фактична заробітна плата за останні 2 місяці (4500 + 4500)/ : 43 робочих дні) / кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи / = 209 грн. 30 коп. / розмір середньоденної заробітної плати / 693 роб. днів / кількість днів затримки з 01.12.2012 р. по 08.09.2015 р. Кількість робочих днів для розрахунку середнього заробітку за період з 01.12.2012 р. по день звернення до суду - 08.09.2015 р., становить в 2012 р. : 21 р.д.; у 2013 р. 251 р.д., у 2014 р.: 251 р.д., 2015 р.: 20+ 20+21+21+18+20+23+23=170 р.д. Всього робочих днів за період з 01.12.2012 р. по день звернення до суду 08.09.2015 р. 693 р.д. Сума компенсації за невикористану відпустку: 209 грн. 30 коп. ( розмір середньоденної заробітної плати ) х 24 кал. дні= 5023 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у сумі 49500 грн., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 5023 грн. 00 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 145044 грн. 90 коп. та допустити негайне виконання в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved