Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що між ним та відповідачем 07 вересня 2013 року було укладено договір купівлі-продажу № 270771(далі Договір), відповідно до умов якого ФОП «[PERSON].» продав відповідачу косметичні засоби відповідно до акту приймання-передачі товару, а [PERSON], як покупець зобов'язалася здійснити розрахунок за придбаний товар у розмірі 6500 відповідно до умов п. 5 Договору в строк до 07 березня 2014 року. Позивач зазначає, що відповідач здійснила часткову оплату придбаного товару і станом на день подачі позову до суду її заборгованість за договором становить 2499.67 гривен, які позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Також позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути на його користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму несплаченого за Договором з урахуванням суми індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за період з січня 2014 року по квітень 2016 року, що в загальному розмірі становить 5039 гривен 64 копійки та вирішити питання про судові витрати, які становлять 1000 гривен витрат на правову допомогу та 551 гривен 20 копійок судового збору. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив таку задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Зокрема з посиланням на письмові заперечення проти позову зазначила, що косметику отримала, договір купівлі-продажу вона підписала під впливом гіпнозу, а нарахування штрафних санкцій вважає несправедливим. Крім того зазначила, що перестала сплачувати грошові кошти за договором внаслідок того, що змінився її майновий стан. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин дійшов наступних висновків. 07 вересня 2013 року було укладено договір купівлі-продажу № 270771(далі Договір), відповідно до умов якого ФОП «[PERSON].» продав [PERSON] косметичні засоби відповідно до акту приймання-передачі товару, а [PERSON], як покупець зобов'язалася здійснити розрахунок за придбаний товар у розмірі 6500 відповідно до умов п. 5 Договору в строк до 07 березня 2014 року. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] здійснила частову оплату отриманого товару, однак станом на 07 березня 2014 року заборгованість по несплаті за договором становить 2499.67 гривен. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Звертаючись до суду позивачем було обрано спосіб захисту свого порушеного права передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України. В конкретному випадку, суд вважає, що позовні вимоги ФОП «[PERSON].» підлягають задоволенню у запропонований ним спосіб. Також суд вважає, що підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення наданий позивачем розрахунок і вважає такий вірним. Погоджуючись з наданим позивачем розрахунком, суд вважає обґрунтовано доведеними позовні вимоги ФОП «[PERSON].» і вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] 5039 гривен 64 копійки. Посилання відповідача на здійснення по відношенню до неї психологічного тиску, щодо примусу підписати договір, а так само застосування методик по введенню особи в гіпнотичний стан, судом до уваги не береться, оскільки доказів такого суду надано не було. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача 1000 гривен витрат на правову допомогу та 551 гривну 20 копійок судового збору сплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved