Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. В обґрунтування позову посилається на те що з відповідачкою перебували в шлюбі, мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю. Однак відповідачка чинить перешкоди в спілкуванні з донькою, тому позивач просить визначити спосіб участі у вихованні доньки, а саме встановити позивачу графік побачень та спілкування з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] : особисте спілкування [PERSON] за місцем проживання батька ( [ADDRESS] ) кожні вихідні - починаючи з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 12 год. 00 хв. неділі з можливістю відвідувати дитячі розважальні заклади без присутності матері дитини [PERSON] ; 15 днів спільного відпочинку батька з дитиною без присутності матері дитини [PERSON] в літній період; безперешкодне спілкування з дитиною по телефону без присутності матері дитини [PERSON] ; спілкування на наступний день дня народження дитини без присутності матері дитини [PERSON] 04.05.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазнає, що перешкод в спілкуванні доньки з батьком не чинить, між колишнім подружжям склалися неприязні стосунки, зазначає, що після спілкування з батьком дитина стає агресивною. В судовому засіданні позивач, представник позивача уточнив позовні вимоги та просили позов задовольнити. Відповідач, представник відповідача позов не визнали, заперечили проти його задоволення посилаючись на підстави викладені у відзиві на позовну заяву. Треті особи: орган опіки та піклування Ічнянської міської ради Чернігівської області та орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилися, проте завчасно подали письмові заяви про розгляд справи без участі їхніх представників, просили при вирішенні справи врахувати інтереси дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює директором дитячого садочка і добре знає сім`ю [PERSON] . Одного разу [PERSON] зайшов до її кабінету із проханням надання дозволу на спілкування із своєю дочкою. Вона вважала, що якщо він батько, то має право на спілкування з дитиною, про це вона мала розмову із мамою. Вона зазначила, що з її спостережень було видно, що дитині потрібно спілкування як з мамою, так і з батьком. Викрадення батьком дитини із садочка ніколи не було. Дитина на даний час дитячий садок не відвідує. Із боку батька вона не бачила негативного впливу на дитину. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , дружина позивача [PERSON] , вказала, що чоловік має доньку, але він не може із нею спілкуватися, у будні дні неможливо додзвонитися до мами щоб спитати як там дитина і поспілкуватися із нею, тому їм доводиться телефонувати у дитячий садок і питати про дитину. З Нового року вони спілкувалися із дитиною разів шість, у березні місяці цього року були у дитячому садочку, привозили дитині іграшки. З приводу ненадання мамою дитини зверталися у поліцію, але там їм відповіли, що потрібно звертатися до суду. Свідок [PERSON] , мати позивача, в судовому засіданні пояснила, що син хоче спілкуватися зі своєю дочкою, але його колишня дружина постійно чинить перешкоди. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала , що два роки тому вона працювала у магазині і бачила як [PERSON] садив у автомобіль свою дочку не сказавши нічого матері. По даному факту було викликано поліцію, [PERSON] дитину повернув. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, пояснила, що коли дитина розмовляла із батьком по мобільному телефону, вона чула розмову, так як був включений звук. Вказала, що після спілкування із батьком дитина ставала агресивною. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , мати відповідачки, вказала, що спілкувалася із онукою після повернення від батька і чула у відповідь, що пила у батька пиво і їла чіпси. Після відвідин батьківської домівки дитина збирала окурки, після зауваження відповідала, що дружина батька курить і дитина бачила це, тому бере поганий приклад. Дівчина приходить від батька кручена, агресивна. Вказала,що був один раз інцидент, коли батько забрав дитину без дозволу. І також вказала, що агресії зі сторони батька до дитини ніколи не бачила. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Крім того, судом безспірно встановлено, що сторони проживають окремо, їхня спільна донька проживає разом з матір`ю, позивач та відповідач не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод статтею 8 визначено, що держава Україна має позитивний обов`язок вжити всіх можливих заходів для сприяння контактам дитини і того з батьків, хто проживає окремо, а непорозуміння між батьками не позбавляють державу від її обов`язків. Відповідно до Конвенції про контакт з дітьми (ратифікована Верховною Радою України 20 вересня 2006 року і набула чинності для нашої держави 1 квітня 2007 року) ч.І ст.4 встановлює право дитини та її батьків на встановлення та підтримку регулярного контакту одне з одним. Також п. с) ст.7 Конвенції про контакт з дітьми визначено, що: «Під час вирішення спорів стосовно контакту органи вживають усіх належних заходів для: забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб.» Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено і підтверджено належними доказами, зокрема показаннями свідка завідуючої дитячого садочка [PERSON] , що дитина потребує спілкування як з матір`ю так і з батьком, факт викрадення дитини не мав місце. Суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON] , яка є мамою відповідача, щодо негативного впливу батька на дитину зі слів самої дитини, оскільки, як вказала сама відповідач, між сторонами виникли неприязні відносини. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] в цілому зводяться до опису подій і жодним чином не свідчать про ті обставини, що позивач має негативний вплив на дитину. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] узгоджуються між собою та підтверджують факт вчинення відповідачем перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що зазначена позовна вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки запропонований батьком спосіб участі у вихованні дитини порушує права відповідачки в спілкуванні з дитиною. Таким чином, враховуючи вік дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та встановити спосіб участі батька в спілкуванні з дитиною наступним чином: особисте спілкування [PERSON] за місцем проживання батька ( [ADDRESS] ) через вихідні - починаючи з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 12 год. 00 хв. неділі з можливістю відвідувати дитячі розважальні заклади без присутності матері дитини [PERSON] ; 15 днів спільного відпочинку батька з дитиною без присутності матері дитини [PERSON] в літній період; безперешкодне спілкування з дитиною по телефону без присутності матері дитини [PERSON] ; спілкування на наступний день дня народження дитини, а саме кожного року 21 січня з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. без присутності матері дитини [PERSON] . Зазначене рішення не позбавляє права сторін звернутись в подальшому до суду про зміну способу участі батьків у вихованні дитини. При таких обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору.

Outcome: partial