Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №44 по вул. Щорса в смт. Високий Харківського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що йому на підставі договору купівлі-продажу на праві власності належить ? частину зазначеного житлового будинку. У минулому він працював начальником охорони та познайомився з відповідачем, коли він прийшов до нього працевлаштовуватися. Оскільки відповідач не мав місця реєстрації, позивач погодився його зареєструвати в своєму будинку, після чого відповідач почав працювати разом з позивачем. Разом з тим, з моменту реєстрації відповідач у спірному будинку не мешкав, пропрацювавши півроку, він звільнився, однак з реєстраційного обліку не знявся. Місцезнаходження відповідача [PERSON] невідоме, на дзвінки він не відповідає, у звязку з чим останній вважає, що [PERSON] втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Реєстрація відповідача за вищевказаною адресою порушує права позивача, як власника квартири, крім того він сплачує комунальні послуги відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій він підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні документи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу від 27 жовтня 1986 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району [PERSON] за реєстровим №1-2501 позивач належить на праві власності ? частина житлового будинку №44 по вул. Щорса в смт. Високий Харківського району Харківської області. Право власності зареєстроване в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 25 листопада 1986 року №169. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області №2128/02-31 від 30 травня 2016 року та домової книги про прописки громадян, які мешкають у будинку №44 по вул. Щорса в смт. Високий Харківського району Харківської області, у зазначеному будинку зареєстрований в тому чсилі відповідач [PERSON], 15 червня 1983 року в якості наймача, який фактично не проживає у будинку з січня 2013 року. Факт непроживання у зазначеному будинку відповідача також підтверджується змістом акту від 27 травня 2016 року, складеним депутатом округу №20 Височанської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] Таким чином судом встановлено, що відповідач був зареєстрований у спірному домоволодінні без наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею, фактично у будинку не проживав, перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Наявність реєстрації відповідача у спірному житловому будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст.\~10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved