Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, вимоги якої мотивував тим, що він є власником Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] . Співвласником іншої частини житлового будинку є відповідач. Для обслуговування вказаного житлового будинку надана земельна ділянка, яка не приватизована. Посилаючись на недосягнення домовленостей щодо способу виділення часток із загального майна та порядку користування земельною ділянкою, позивач просив суд виділити йому Ѕ частину спірного житлового будинку, визнавши виділену частину окремим об`єктом нерухомого майна, припинити право спільної часткової власності на житловий будинок та визначити порядок користування земельною ділянкою. Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 23-24). Ухвалою суду від 28 травня 2020 року призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с. 30-31). Ухвалою суду від 01 вересня 2020 року відновлено провадження у справі (а.с. 94). Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року по справі постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 101-102). Ухвалою суду від 17 грудня 2021 року до участі в справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Скадовську міську раду Скадовського району Херсонської області (а.с. 114). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив вирішити спір відповідно до першого варіанту наданого у висновку № 20/467 від 17 серпня 2020 року, виділивши йому частину у спірному будинку та визначити порядок користування земельною ділянкою як першому співвласнику. Відповідач висловив позицію про визнання позовних вимог у редакції запропонованій позивачем. Представник Скадовської міської ради Скадовського району Херсонської області не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши доводи учасників цивільного процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 квітня 2019 року являється власником Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] . За змістом вказаного свідоцтва державним нотаріусом посвідчено, що спадкоємцями майна після смерті [PERSON] , 1943 року народження, яка померла [INFO] є її сини: [PERSON] та [PERSON] в розмірі по Ѕ частки. Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ майна видано [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку не видано (а.с. 4). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що після смерті матері він у визначений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка складається з Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] , однак через брак коштів не оформив спадщину та найближчим часом не має можливості цього зробити. Для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] надана земельна ділянка загальною площею 900 кв.м. (а.с. 117). За вимогами статей 355, 356 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (частина 3 статті 358 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності За вимогами частинами 1 та 2 статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У відповідності до абзацу 1 пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року, при вирішені справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Згідно частини 2 статті 120 Земельного кодексу України (далі ЗК України) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. За змістом частини 4 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Висновком експерта № 20/467 від 17 серпня 2020 року підтверджена можливість виділу позивачу в натурі його частки із житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] та порядку користування земельною ділянкою. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, врахувавши встановлені судом обставини та визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

Outcome: approved