Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що у підприємства знаходиться на праві власності частина житлового будинку, яка складається з 37/100 частини і який знаходиться у [ADDRESS], а інша частина спірного будинку у розмірі 63/100 частини перебуває у відповідача по справі [PERSON], який жодним чином не здійснює догляд за своїм майном, не проживає у спірному домоволодінні, що порушує права та законні інтереси позивача, оскільки останній має бажання здійснити переобладнання житлового будинку в офісне приміщення та ремонт у приміщення з подальшою експлуатацією нерухомого майна за цільовим призначенням Представник позивача Ковальов О.І. в судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав які викладені в позові та в додаткових письмових поясненнях до цивільної справи. Представник відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити за необґрунтованістю. В останнє судове засіданні відповідач та його представник в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце слухання справи належним чином повідомлені. Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до договору дарування частини житлового будинку від 18.04.2014 року у позивача перебуває у власності 37/100 частини житлового будинку. У відповідача відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 26.04.2006 року перебуває у власності 63/100 частини житлового будинку. Згідно адресною картки міграційної служби України від 18.04.2014 року за адресою м. Гола Пристань провулок Комунальний ніхто із фізичних осіб не зареєстрований в тому числі малолітні чи не повнолітні діти з боку відповідача. Випискою з ЄДРПОУ від 06.05.2014 року встановлено, що СВК «Голопристанська родюча земля» код ЄДРПОУ: 39003721 визначено наступну юридичну адресу [ADDRESS], тобто в спірному житловому будинку. Цивільним законодавством України надано тлумачення місцезнаходження юридичною особи - це фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку( стаття 93 ЦК України). Спеціальним нормативно правовим актом, а саме частиною 1 статті 18 законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» встановлено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Позиція суду в частині того, що особа може бути позбавлена більшої частки у спірному майні в даному випадку 63/100 частини житлового будинку узгоджується з позицією суду касаційної інстанції, яка відображена в Ухвалі суду від 16.04.2014 року справа №6-48822св13, оскільки в даному випадку позивач не проживає у спірному будинку, що підтверджується відповідними письмовими доказами, також не здійснює поліпшення житлового будинку, стан 63/100 частини спірного будинку є не задовільним та таким, що руйнує іншу частинку будинку, власником якого є позивач. На думку суду, виходячи з аналізу додатку №5 та додатку №5а Висновку №0174 судової будівельно-технічної експертизи спірна частина будинку знаходиться у не задовільному стані та тягне за собою руйнацію домоволодіння в цілому. Згідно Постанову ВСУ від 16.01.2012 року справа 6-81кс11 визначено, аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, силу ст. 360-7 ЦПК України висновки ВСУ є обов'язковим для усіх судів України. Також, аналогічної позиції дотримується Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ухвала від 18.06.2014 року справа 6-10350св14. В даній цивільній справі суд виходив із принципу розумності та справедливості, оскільки відповідно до Висновку №0174 судової будівельно-технічної експертизи, яка складена 23.06.2014 року зазначено, що з технічної точки зору не є можливим здійснити поділ (виділ) домоволодіння у [ADDRESS]. Експертом зазначено, що домоволодіння, а також частина 63/100 відповідача є не придатна для використання за призначенням та фізичний знос будівлі становить 79,1 %, також зазначено, що опалення знищено на 100%, також перекошені вікна та двері, місцями значні тріщини тощо (сторінка 5 Висновку). Отже в даному випадку річ є не подільною та не може бути виділена в натурі, спільне володіння та користування є не можливим, оскільки власник відповідач не здійснює дій щодо догляду та ремонтування домоволодіння, а позивач позбавлений можливості здійснювати поліпшення, оскільки такі поліпшення можуть бути зруйновані за бездіяльності відповідача. Найголовніше та чому наголошує суд те, що припинення частки на спірний житловий будинок не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, оскільки по-перше, відповідач не проживає в даному житловому будинку (зареєстрований та мешкає в [ADDRESS]), по-друге, відповідач здійснює занедбання житлового будинку своєю бездіяльність, оскільки його дії не направлені на підтримання нормального стану його частини житлового будинку, що складає 63/100 частини, по-третє, виходячи з аналізу висновку експерта подальше проживання є не можливими та таким, що навпаки може завдати істотної шкоди відповідачу або іншим членам його сім'ї, по-четверте відповідач отримує грошову компенсацію за частинку будинку, яка становить 11338,00 гривень, яка є ринковою. Приписами ЦК України, частиною 2 статті 365 зазначено, що суд може припинити частку у спільному майні, за умови попереднього внесення грошових коштів, компенсації вартості частки у спільному майні на депозитний рахунок суду. Відповідно до квитанції, яка надана представником позивача було внесено 11338,00 гривень на відповідний рахунок, що є компенсацією частки відповідача, що становить 63/100 частини житлового будинку. Тобто, позивачем виконана імперативна норма, яка визначена законодавцем. Приписами частини 1 статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, але в даному випадку відповідач не утримує свою частку у майні, чим порушує законні права та інтереси інших співвласників та користувачів майна, оскільки шляхом своєї бездіяльності відповідач ставить під загрозу руйнацію частини будівлі, яка належить позивачу. Частиною 3 статті 325 ЦК України склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Надавши належної оцінки наявному у справі висновку проведеної експертизи, а також перевіривши належним чином письмові докази, в частині того, що майно не може бути виділене в натурі, враховуючи, що домоволодіння є неподільним і єдиним розумним варіантом є виплата грошової компенсації, яка підлягає стягненню на користь відповідача за належну йому частку у спірному майні, крім того відповідач не проживає у спірному домоволодінні, і припинення права не завдасть істотної шкоди, суд приходить до висновку що наявні усі підстави, які визначені статтею 365 ЦК України, які необхідні для вирішення питання про припинення права власності на частку у спільному майні з виплатою відповідної компенсації вартості цієї частки.

Outcome: approved