Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 22 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачці кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов даного кредитного договору відповідачка зобов'язана була щомісячно повертати кредит та відсотки за користування кредитом. Однак, в порушення умов вказаного кредитного договору відповідачка належно не виконувала взятого на себе зобов'язання і своєчасно не вносила необхідні платежі. Станом на 31 серпня 2017 року вона має заборгованість за кредитним договором з урахуванням несплачених відсотків та штрафних санкцій на загальну суму 12162,13 грн. (1315,48 грн. - заборгованість за кредитом, 9791,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), 555,34 грн. - штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідачки. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги, а справу просить розглядати без її участі. Представник відповідачки в судове засідання також не з'явився, а представив заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Позов визнає частково з мотивів, викладених ним у запереченнях на позов, суть яких зводиться до того, що кредитний договір не укладався в письмовій формі, позивач з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою» відповідачку не ознайомлював. Крім того, просить суд застосувати строк позовної давності, а суму боргу розраховувати, виходячи із суми поточної заборгованості в розмірі, облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення, надавши відповідний розрахунок. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 22 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачці кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов даного кредитного договору відповідачка зобов'язана була щомісячно повертати кредит та відсотки за користування кредитом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Однак, судом встановлено, що в порушення умов вищевказаного кредитного договору, відповідачка належно не виконувала взятого зобов'язання і своєчасно не вносила необхідні платежі. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 31 серпня 2017 року вона має заборгованість за кредитним договором з урахуванням несплачених відсотків, пені, комісії та штрафних санкцій на загальну суму 12162,13 грн. (1315,48 грн. - заборгованість за кредитом, 9791,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), 555,34 грн. - штраф (процентна складова). Також, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу (Постанова ВСУ від 30.09.2015 року по справі № 6-154цс15). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки, яка у відповідності до ст. 259 ЦК України може бути змінена за домовленістю сторін. З умов укладеного кредитного договору вбачається, що сторони не змінювали строків позовної давності. А тому при вирішенні даної справи суд виходить із загальних строків позовної давності. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся 26 жовтня 2017 року. Тому, виходячи з вимог вищевказаних законів та враховуючи правові позиції ВСУ, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, починаючи з 26 вересня 2014 року (тобто за три роки). Поряд з цим, аналізуючи зміст наданого представником позивача розрахунку, суд погоджується з розміром визначеної в ньому заборгованості за тілом кредиту, що на 26 вересня 2014 року становить 1270,85 грн., водночас розмір визначених процентів вважає необґрунтованим, виходячи з наступного. Так, розрахунки щодо нарахування процентів за користування кредитом та штрафів представник позивача обґрунтовує умовами, викладеними у довідці та Умовами і правилами надання банківських послуг. Проте, надані представником позивача довідка та зазначені Умови і правила, всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», позичальником не підписані. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про те, що оригінали цих документів були передані кредитором відповідачці, у зв'язку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного суду України № 6-16цс15 від 11.03.2015, № 6-240цс14 від 11.02.2015, № 6-698цс15 від 10.06.2015, № 6-757цс від 01.07.2015, № 6-2320цс16 від 22.03.2017. Наявність у відповідачки обов'язку зі сплати процентів передбачена ч. 1 ст. 1054 ЦК України, але враховуючи зазначені вище обставини, розмір процентів у даному випадку має обраховуватися, виходячи з положень ч. 1 ст. 1048 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, у відповідності до яких, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, відповідачка не виконує свої зобов'язання за кредитним договором з 26 вересня 2014 року. Отже, розмір процентів за період з 26 вересня 2014 року по 31 серпня 2017 року, що підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, виходячи із суми поточної заборгованості в розмірі 1270,85 грн., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за вказаний період становить 696,12 грн., що розраховується наступним чином: з 26.09.2014 р. по 12.11.2014 р. (ставка НБУ 12,5%, кількість днів 47) 20,46 грн.; з 13.11.2014 р. по 05.02.2015 р. (ставка НБУ 14%, кількість днів 84) 40,95 грн.; з 06.02.2015 р. по 03.03.2015 р. (ставка НБУ 19,5%, кількість днів 25) 16,97 грн.; з 04.03.2015 р. по 27.08.2015 р. (ставка НБУ 30%, кількість днів 176) 183,84 грн.; з 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р. (ставка НБУ 27%, кількість днів 27) 25,38 грн.; з 25.09.2015 р. по 21.04.2016 р. (ставка НБУ 22%, кількість днів 209) 160,09 грн.; з 22.04.2016 р. по 26.05.2016 р. (ставка НБУ 19%, кількість днів 34) 22,49 грн.; з 27.05.2016 р. по 23.06.2016 р. (ставка НБУ 18%, кількість днів 27) 16,92 грн.; з 24.06.2016 р. по 28.07.2016 р. (ставка НБУ 16,5%, кількість днів 34) 19,53 грн.; з 29.07.2016 р. по 15.09.2016 р. (ставка НБУ 15,5%, кількість днів 48) 25,90 грн.; з 16.09.2016 р. по 27.10.2016 р. (ставка НБУ 15%, кількість днів 41) 21,41 грн.; з 28.10.2016 р. по 13.04.2017 р. (ставка НБУ 14%, кількість днів 167) 81,40 грн.; з 14.04.2017 р. по 25.05.2017 р. (ставка НБУ 13%, кількість днів 41) 18,56 грн.; з 26.05.2017 р. по 31.08.2017 р. (ставка НБУ 12,5%, кількість днів 97) 42,22 грн. Щодо стягнення з відповідачки та штрафів суд вважає, що такі вимоги є безпідставними, оскільки сама анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачкою, таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалось вище, укладено не було. Таким чином, виходячи з вимог вищевказаних Законів суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача 1270,85 грн. поточної заборгованості та 696,12 грн. заборгованості за процентами, а всього стягнути 1966,97 грн. заборгованості за кредитним договором. Також, у відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, стягнувши його в сумі 258,72 грн.

Outcome: partial