Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми депозиту, посилаючись на те, що 02 вересня 2013 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Головного експерта відділення №33 ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір банківського вкладу «Подарунок «Постійний «Тринадцяти місячний» №641439/2013, згідно якого він розмістив депозит в сумі 10000,00 доларів США на строк до 02.10.2014 року під 10,5% річних. 25.09.2014 року [PERSON] подано заяву про повернення депозитного вкладу та нарахованих відсотків за Договором вкладу, у зв'язку з чим ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав відповідь, що по закінченню Договору вкладу Банк здійснює виплату коштів в іноземній валюті, згідно норм Постанови НБУ №172 від 28.03.2014 року. Відповідач взятих на себе за умовами договору зобов'язань не виконує, належним чином не повертає банківський вклад, внаслідок чого, станом на 02.10.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 11132,92 долари США, яку просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить його задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив. Судом визнано неявку представника відповідача без поважних причин. Відповідно до ст.169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як визначено у ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Згідно ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Судом встановлено, що 02.09.2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі відділення №33 ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір банківського вкладу «Подарунок «Постійний «Тринадцяти місячний» №641439/2013, згідно якого позивач розмістив депозит в сумі 10000,00 доларів США на строк до 02.10.2014 року під 10,5% річних. Відповідно до п.1.1, 1.2 розділу 1 Договору вкладу банк відкриває вкладнику наступні рахунки: вкладний рахунок [NUMBER], рахунок-кореспондент [NUMBER]. На рахунок-кореспондент Банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів банк перераховує на рахунок. 25.09.2014 року [PERSON] звернувся з заявою про повернення депозитного вкладу та нарахованих відсотків за Договором вкладу, у зв'язку з чим ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав відповідь, що по закінченню Договору вкладу Банк здійснює виплату коштів в іноземній валюті, згідно норм Постанови НБУ №172 від 28.03.2014 року. В результаті неналежного виконання відповідачем умов банківського вкладу за договором виникла заборгованість в сумі 11132,92 доларів США, в тому числі заборгованості по вкладу - 10000,00 доларів США, відсотки за користування вкладом - 1132,92 доларів США, що підтверджується випискою за особовим рахунком(а.с. 22). Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved