Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач перебуваючи у статусі службової особи, а саме на посаді голови правління ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» прийняв незаконне рішення про звільнення працівників. В подальшому це рішення судом було скасовано, а працівників поновлено. Як наслідок позивач здійснив всі виплати пов`язані з виконанням судових рішень, що є фактичним розміром заподіяної позивачу шкоди. Тому просить суд стягнути з відповідача шкоду завдану незаконним звільненням працівників у розмірі 207610,51грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.04.2017р. головою правління ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» було обрано [PERSON] . Відповідно до ст.92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Відповідно до п.5.22.1 Статуту ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» в редакції 2016р. голова правління діє від імені Організації без довіреності та представляє Організацію у її стосунках з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами та організаціями, а також у відносинах з іншими особами в Україні та в інших державах, здійснює керівництво поточною діяльністю громадської організації відповідно до законодавства. Відповідно до п.5.22.4 зазначеного Статуту ГО голова правління здійснює прийняття, переведення на іншу роботу, відсторонення від неї та звільнення працівників Організації, застосовує до них заходи заохочення та стягнення, затверджує посадові обов`язки працівників Організації. [PERSON] , перебуваючи на посаді голови правління, видав наказ №7 від 26.04.2017р. про звільнення охоронників, який в подальшому було визнано незаконним. Відповідно до чинного законодавства керівник юридичної особи є службовою особою, оскільки наділений організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями. [PERSON] , перебуваючи на посаді голови правління та приймаючи незаконне рішення про звільнення працівників, перебував у статусі службової особи. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.07.2018р. у справі №521/14603/17 було скасовано вказаний наказ №7 від 26.04.2017р. про звільнення [PERSON] з посади охоронника; поновлено [PERSON] на посаді охоронника; стягнуто з позивача на користь [PERSON] , невиплачену заробітну плату за квітень 2017р. в розмірі 4347грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2017р. по 06.07.2018р. в розмірі 63210грн. та моральну шкоду в розмірі 1500грн., крім стягнуто з ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» на користь держави судовий збір в розмірі 647грн. 10коп. На виконання вищевказаного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.07.2018р. у справі №521/14603/17 наказом ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» №Д3-К від 06.11.2018р. [PERSON] поновлено на посаді охоронника з 06.11.2018р. та відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №57477615 від 13.12.2018р., платіжного доручення №81 від 03.01.2019р., меморіального ордеру №І1211SL0ZC від 11.12.2018р., виписки банківського рахунку ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» за період з 20.03.2019р. по 20.03.2019р. від 11.07.2019р., відомості зарахування заробітної плати за період 27.12.2018р.-27.12.2018р., виписки банківського рахунку [PERSON] за період 27.12.2018р.-27.12.2018р. [PERSON] виплачено заробітну плату(з урахуванням податків та зборів) за час вимушеного прогулу у розмірі 63210грн. та моральну шкоду в розмірі 1500грн., стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 647грн. 10коп., виконавчий збір в сумі 6300грн. 24коп., витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 269грн., виконавчого збору 3027грн. 27коп. Таким чином, внаслідок скасування незаконного наказу про звільнення [PERSON] , на її користь та держави з ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» стягнуто суму в розмірі 79953грн. 61коп. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2018р. у справі №523/12855/17 було скасовано наказ №7 від 26.04.2017р. ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» (ЄДРПОУ 25815772) про звільнення [PERSON] з посади охоронника; поновлено його на посаді охоронника; стягнуто з позивача невиплачену заробітну плату за травень 2017р. в розмірі 3200,00грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2017р. по 15.02.2018р. в розмірі 36550,00грн., завдану моральну шкоду в розмірі 3000,00грн.; стягнуто з ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» на користь держави судовий збір в розмірі 2114,40грн. На виконання вищевказаного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2018р. у справі № 523/12855/17 наказом ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» № 3 від 05.06.2018р. [PERSON] поновлено на посаді охоронника з 05.06.2018р. та відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №56741542 від 13.12.2018р., меморіального ордеру №І1211SL0ZC від 11.12.2018р., [PERSON] виплачено заробітну плату (з урахуванням податків та зборів) за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2017р. по 15.02.2018р. в розмірі 36550,00грн., завдану моральну шкоду в розмірі 3000,00грн.; стягнуто з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 2114,40грн.; стягнуто виконавчий збір в сумі 260грн.; витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 131грн. Таким чином, внаслідок скасування незаконного наказу про звільнення [PERSON] , на його та держави з ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» стягнуто суму в розмірі 42055грн. 40коп. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2018р. у справі №520/9627/18 було стягнуто з ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» на користь [PERSON] , компенсацію за затримку невиплаченої заробітної плати під час звільнення за період з 01.05.2017р. по 30.05.2018р., в сумі 20000грн., із наданням розстрочення виконання рішення, починаючи з січня 2019р., з виплатою 4000грн. щомісячно; з правом дострокового погашення повної суми заборгованості. На виконання вищевказаного рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2018р. у справі № 520/9627/18 відповідно до платіжних доручень №107 від 15.02.2019р., №105 від 15.02.2019р., №106 від 15.02.2019р., №128 від 20.03.2019р., №131 від 21.03.2019р., №132 від 21.03.2019р., №133 від 21.03.2019р., №135 від 21.03.2019р., виписки банківського рахунку ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» за період з 15.02.2019р. по 15.02.2019р. від 11.07.2019р., виписки банківського рахунку за період з 20.03.2019р. по 20.03.2019р. від 11.07.2019р., виписки банківського рахунку за період з 21.03.2019р. по 21.03.2019р. від 11.07.2019р. [PERSON] виплачено заробітну плату(з урахуванням податків та зборів) за час вимушеного прогулу у розмірі 24400грн. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.03.2019р. у справі №523/312/18 було ухвалено затвердити мирову угоду, укладену між [PERSON] та ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» (ЄДРПОУ 25815772), за умовами якої сторони домовились та прийшли згоди про наступне: ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2», в зв`язку з відсутністю оригіналів документів визнає, що [PERSON] був звільнений незаконно та поновлює його на роботі, про що до підписання мирової угоди видається наказ. [PERSON] та ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» шляхом взаємних поступок врегулювали суму компенсації за час вимушеного прогулу та несплаченого заробітку, та погодились, що ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2», сплачує на користь [PERSON] компенсацію у сумі 25000грн. на протязі одного календарного місяця з дня підписання мирової угоди, та ще 25000грн. на протязі другого календарного місяця з дня підписання мирової угоди, всього 50000грн., з врахуванням військового збору та податку на доходи фізичних осіб. [PERSON] відмовляється від своїх позовних вимог в інший частині позову. ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» зобов`язується за свій рахунок додатково сплатити з суми 50000грн. єдиний соціальний внесок за [PERSON] ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» зобов`язується прийняти наказ та внести до трудової книжки [PERSON] запис про звільнення 01.05.2017р. та запис про поновлення на роботі 28.02.2019р. На виконання вищевказаного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01.03.2019р. у справі №523/312/18 наказом ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» №Д19-К від 01.03.2019р. [PERSON] поновлено на посаді охоронника з 01.03.2019р. та відповідно до платіжних доручень №130 від 22.03.2019р., №131 від 20.03.2019р., №132 від 20.03.2019р., №129 від 20.03.2019р., №142 від 15.04.2019р., №145 від 15.04.2019р., №144 від 15.04.2019р., №143 від 15.04.2019р., виписки банківського рахунку за період з 20.03.2019р. по 20.03.2019р. від 11.07.2019р., виписки банківського рахунку за період з 22.03.2019р. по 22.03.2019р. від 11.07.2019р., виписки банківського рахунку за період з 15.04.2019р. по 15.04.2019р. від 11.07.2019р., виписки банківського рахунку за період з 15.04.2019р. по 15.04.2019р. від 11.07.2019р. [PERSON] виплачено заробітну плату(з урахуванням податків та зборів) за час вимушеного прогулу у розмірі 61201,5грн. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту, відновлення прав позивача є, зокрема, відшкодування майнової шкоди(збитків). Частина 1 ст.22 ЦК України передбачає, що особа, який завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Згідно п.8 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли службова особа, винна у незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Відповідно до ст.237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» визначено, що обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, покладається на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Відповідно до п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що при незаконному звільнені або переведені на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст.134 ст.237 КЗпП настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб. Обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущені ними в цих випадках будь-якого порушення закону. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Згідно з п.8 ч.1 ст.134 КЗпП суб`єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпорядженням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги(регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України підставами звільнення від доказування, серед іншого мають місце за умови, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, у зв`язку з затримкою виплати заробітної плати під час звільнення було виплачено компенсацію за затримку невиплаченої заробітної плати під час звільнення; у зв`язку з поновленням працівників на раніше займаних посадах було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу; також здійснено виплати на користь держави, пов`язані з виконанням вищезазначених судових рішень, всі ці виплати, в силу зазначених вище норм, і є фактичним розміром заподіяної ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» шкоди. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та про те що слід стягнути з [PERSON] на користь ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» шкоду завданої незаконним звільненням працівників Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3114,16грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved