Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів, з урахуванням уточнень, просив стягнути: - з [PERSON] як з солідарного з приватним підприємством Багатогалузева фірма «Консоль» боржника, заборгованість за договором про надання кредиту у формі овердрафту № 086 від 29.07.2015р. по сплаті пені у сумі 4337565,26 грн. та заборгованість по сплаті штрафу в сумі 5757188,28 грн.; - з [PERSON] та [PERSON] як з солідарних з приватним підприємством Багатогалузева фірма «Консоль» боржників, заборгованість за договором про надання кредиту у формі овердрафту № 086 від 29.07.2015р. по сплаті пені у сумі 4337565,26 грн. та заборгованість по сплаті штрафу в сумі 5757188,28 грн. \~ \~ \~ \~Позивач обгрунтовує позов неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобовязань, а саме щодо несвоєчасного повернення грошових коштів, які отримала третя особа, а відповідачі виступили поручителями третьої особи за виконання взятих нею грошових зобовязань. \~ \~ \~ \~Від відповідача [PERSON] надійшов зустрічний позов, у якому вона просить визнати недійсним договір поруки з тих підстав, що вона не підписувала договір поруки і нікого на вчинення такого правочину не уповноважувала. \~ \~ \~ \~Від відповідача [PERSON] надійшов зустрічний позов, у якому він просить визнати недійсним договір поруки з тих підстав, що він не підписував договір поруки і нікого на вчинення такого правочину не уповноважував. \~ \~ \~ \~Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 25.03.2016р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. \~ \~ \~ \~Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 25.03.2016р. у задоволенні заяви про забезпечення позову. \~ \~ \~ \~29.06.2016р. у звязку із ліквідацією Суовровського районного суду м. Херсона справу передано до Херсонської міського суду Херсонської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ передано судді Котьо І.В. 12.08.2016р. надійшла заява від позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби, які належать відповідачам. Ухвалою Херсонської міського суду Херсонської області від 05.09.2016р. вжито заходи забезпечення позову, накладено арешт на рухоме майно транспортні засоби, які належать відповідачам [PERSON] та [PERSON] 28.10.2016р. надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за договором про надання кредиту у формі овердрафту № 086 від 29.07.2015р. у сумі 21338537,89 грн., яка складається з заборгованості по сплаті кредиту 9285662,33 грн., заборгованість по сплаті процентів - 1958122,02 грн., пеню у сумі 4337565,26 грн. та заборгованість по сплаті штрафу в сумі 5757188,28 грн. 04.11.2016р. надійшла апеляційна скарга на ухвалу про відкриття провадження у справі. 31.01.2017р. апеляційну скаргу повернуто ухвалою апеляційного суду Херсонської області. 09.11.2016р. від відповідача [PERSON] надійшов зустрічний позов, у якому вона просить визнати недійсним договір поруки. 09.11.2016р. від відповідача [PERSON] надійшов зустрічний позов, у якому він просить визнати недійсним договір поруки. 27.02.2017р. ухвалою Херсонської міського суду Херсонської області [PERSON] зустрічні позовні заяви залишено без руху. 14.09.2017р. згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено судді Хайдаровій І.О. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 15.09.2017р. [PERSON] дану справу прийнято до свого провадження. 22.11.2017р. від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій він просить стягнути з відповідачів заборгованість за договором про надання кредиту у формі овердрафту № 086 від 29.07.2015р. по сплаті пені у сумі 4337565,26 грн. та заборгованість по сплаті штрафу в сумі 5757188,28 грн. 16.02.2018р. надійшли письмові заперечення від відповідача [PERSON], у яких він просить відмовити у задоволенні позову у звязку із необґрунтованістю заявлених позовних вимог. 19.02.2018р. від позивача надійшло клопотання про повернення судового збору. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2018р. прийнято зустрічні позовні заяви відповідачів до сумісного розгляду з первісним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.06.2018р. призначено почеркознавчу експертизу підписів у договорах поруки та провадження у справі зупинено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.09.2018р. поновлено провадження у справі за клопотанням експерта. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.10.2018р. справу направлено для продовження проведення експертизи та зупинено провадження у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.11.2018р. поновлено провадження у справі за клопотанням експерта. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.11.2018р. призначено почеркознавчу експертизу підписів у договорах поруки з урахуванням уточнень відповідачів та провадження у справі зупинено. Ухвалою Херсонського\~міського суду\~Херсонської області\~від 06.06.2018р.\~поновлено провадження\~у справі\~та призначено\~справу до\~судового розгляду. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідачі в судове засідання не з'явились, від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] до судового засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. \~ \~ \~ \~Суд дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Так, 29.07.2015р. між ПАТ «Діамантбанк» та ПП Багатогалузева фірма «Консоль» було укладено договір про надання кредиту у формі овердрафту № 086 від 29.07.2015р., за яким позичальник отримав 10000000,00 грн. зі строком повернення по 28.07.2016р. \~ \~ \~ \~29.07.2015р. між ПАТ «Діамантбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 086/3, згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ПП Багатогалузева фірма «Консоль» за виконання зобовязань за договором про надання кредиту у формі овердрафту № 086 від 29.07.2015р. \~ \~ \~ \~29.07.2015р. між ПАТ «Діамантбанк» та [PERSON], ПП «Стройкранінвест», ПП РЗК», ПП «Кропс» та [PERSON] було укладено договір поруки № 086/2, згідно якого поручителі поручаєюься перед кредитором за виконання ПП Багатогалузева фірма «Консоль» зобовязань за договором про надання кредиту у формі овердрафту № 086 від 29.07.2015р. \~ \~ \~ \~Станом на 18.02.2016р. у позичальника виникла заборгованість перед кредитором у сумі 9637129,38 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. \~ \~ \~ \~Остаточною заявою про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за договором про надання кредиту у формі овердрафту № 086 від 29.07.2015р. по сплаті пені у сумі 4337565,26 грн. та заборгованість по сплаті штрафу в сумі 5757188,28 грн. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~На підтвердження обґрунтованості позову позивач надав суду договір поруки № 086/2 від 29.07.2015р., укладений між ПАТ «Діамантбанк» з однієї сторони та [PERSON], ПП «Стройкранінвест», ПП РЗК», ПП «Кропс» та [PERSON] з іншої. \~ \~ \~ \~У зустрічних позовах відповідачі [PERSON]\~та [PERSON]О вказують на те, що вони не підписували зазначений договір поруки, нікому не доручали його підписання, у договорі поруки зазначені старі дані відповідачів, а тому даний договір поруки повинен бути визнаний недійсним. \~ \~ \~ \~З висновку експерта №18-546 від 29.11.2018 року Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України вбачається наступне: 1. Підписи від імені [PERSON] в оригіналі договору поруки № 086/2 від 29.07.2015р. в графах «Поручитель 5» виконані не [PERSON], а іншою особою. 2. Вирішити питання, чи виконано підписи від імені [PERSON] в оригіналі договору поруки № 086/2 від 29.07.2015р. в графах «Поручитель 1» самою [PERSON] не надається можливе. Відповідно до ст.553, ч.1 ст.547 ЦК України\~встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Частиною 1\~ст.554 ЦК України\~передбачено, що боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Аналізуючи зазначені правові норми, суд вважає, що єдиною підставою виникнення поруки є договір, який є двостороннім правочином та укладається з метою врегулювання відносин між поручителем та кредитором. Тобто, для виникнення правовідносин, що випливають з договору поруки необхідне вільне волевиявлення обох сторін договору. Одностороннє зобовязання особи відповідати за невиконання або неналежне виконання боржника не може бути визнано підставою виникнення правовідносин поруки. Згідно із ч. 1\~ст.202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч. 3 ст.203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом у даному випадку - чи висловлював своє волевиявлення позивач на укладення оспорюваного правочину. Згідно із ч. 1ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 09 листопада 2009 року №9, зазначено, що судам необхідно враховувати те, що згідно із статтями\~4,\~10\~та\~203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити\~ЦК України\~та іншим законам України, які приймаються відповідно до\~Конституції України\~та\~ЦК України, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених\~Конституцією України\~та законом, а також моральним засадам суспільства. Згідно розяснення п.7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до ч.ч.1, 3\~ст.215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом. \~ \~ \~ \~Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що при укладенні договору поруки № 086/2 від 29.07.2015р. у [PERSON] було відсутнє вільне волевиявлення на його укладення, зокрема, він вказаного договору не підписував, договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених цим договором, тому суд приходить до висновку, що такий договір є недійсним, а тому вимоги Банку за первісним позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] задоволенню не підлягають, тоді як зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання недійсним договору поруки щодо поруки саме відповідача [PERSON] Щодо вимог в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] та вимог за її зустрічним позовом, суд виходить з наступного. Так, у висновку експерта №18-546 від 29.11.2018 року Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України зазначено, що «при порівнянні досліджуваних підписів виконаних від імені [PERSON] зі зразками підписів [PERSON] було встановлено, що виявлені окремі збіжні ознаки нечисленні, інформативна їх значущість невелика. Що ж стосується розбіжних ознак, то зясувати їх походження експерт не зміг у звязку з крайньою простотою будови досліджуваних підписів та обмеженістю почергового матеріалу. Відповідно до положень ч.3 ст.12\~та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5\~ст.81 ЦПК України). Частиною 1\~статті 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи висновок експерта в цій частині, суд трактує ці положення на користь відповідача [PERSON], оскільки позивач на підтвердження заявлених ним вимог до відповідача [PERSON] не надав ніяких інших доказів, які вказували на звернення цієї особи до Банку з метою укладення договору поруки. Таким чином, суд вважає, що при укладенні договору поруки № 086/2 від 29.07.2015р. у [PERSON] було відсутнє вільне волевиявлення на його укладення, зокрема, вона вказаного договору не підписувала, договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених цим договором, тому суд приходить до висновку, що такий договір є недійсним, а тому вимоги Банку за первісним позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] задоволенню не підлягають, тоді як зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання недійсним договору поруки щодо поруки саме відповідача [PERSON] \~ \~ \~ \~Щодо вимог до [PERSON], то суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Так, у звязку із тим, що суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених вимог до поручителів через те, що вони не укладали договір поруки, то вимоги Банку до [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Заперечення [PERSON] стосовно того, що не можливо стягнути заборгованість з поручителів за різними договорами поруки, оскільки позивач висунув тотожну вимогу щодо виконання зобовязань боржника стосовно декількох осіб поручителів, не заслуговують на увагу, оскільки суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених вимог до [PERSON] та [PERSON] \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що правовідносини між ПАТ «Діамантбанк» та [PERSON], [PERSON] не виникли, оскільки останні спірний договір поруки не підписували, і доказів протилежного позивачем суду надано не було. Оскільки рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов переконання, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості з [PERSON] Також, суд прийшов до висновку про часткове задоволення зустрічних позовів з підстав, які зазначені вище. \~ \~ \~ \~Також, згідно вимог\~статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В матеріалах справи міститься клопотання позивача про повернення судового збору у сумі 144556,94 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з положень п. 3 ст. 142 ЦПК України, згідно якої якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Враховуючи те, що позивачем не заявлено вимоги про стягнення судового збору у сумі 144556,94 грн. з відповідачів, то клопотання позивача про повернення даних грошових коштів з Державного бюджету задоволенню не підлягає, оскільки зменшення розміру позовних вимог в ході розгляду справи відбулося внаслідок часткового погашення заборгованості позичальником. Також, ухвалою суду від 05.09.2016р. вжив заходи забезпечення позову, а саме було накладено арешт на: - автомобіль\~«Range Rover EVOQUE\~»,\~2012 року випуску, шасі (кузов) № SALVA2BG4CH668312, реєстраційний номер [NUMBER], що є власністю [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], будинок, 2 кв. 38. -\~\~\~\~ автомобіль\~«Lexus LX 570», 2008 року випуску, шасі (кузов) №JTJHY00W484014145, реєстраційний номер [NUMBER], що є власністю [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до положень п. 8 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON], то вжиті заходи забезпечення позову також підлягають скасуванню. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial