Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що йому на праві власності належить житловий будинок із надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS]. [INFO] року померла його дружина [PERSON] Відповідач по справі [PERSON] являється його рідним сином. При цьому приблизно з 1999 року відповідач виїхав до міста Києва та забрав з будинку всі свої речі, однак залишився прописаний в будинку. На сьогоднішній день він проживає в будинку одиноко та бажає оформити субсидію, однак фактичне існування приписки сина у будинку не дає йому можливості оформити субсидію. Виїхавши із будинку [PERSON] добровільно не знявся з реєстрації і продовжує перебувати як зареєстрована особа у належному йому будинку. Тому він змушений звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні житловим будинком по [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву вхід.№2858 від 15.04.2019 року в якій справу просить розглядати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Не заперечує щодо прийняття судом рішення за правилами ч.4 ст.200 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву вхід.№2861 від 15.04.2019 року про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених письмових доказів, судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є власником житлового будинку по [ADDRESS] (копія рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2018 року (а.с.5-6). [INFO] року в м. Ямпіль, Вінницької області померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7)). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] року народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Із копії домової книги житлового будинку по [ADDRESS] встановлено, що в даному будинку з 10 квітня 2002 року зареєстрований [PERSON] (а.с.9-10). Відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що [PERSON] без поважних причин не проживає у житловому будинку по [ADDRESS] понад один рік та позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд вважає, що з метою відновлення прав на житлове приміщення позивача буде визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved