Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із дійсним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 09 січня 2013 року померла його мати та мати відповідача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири №6, яка знаходиться у м.Луганську, вул.Годуванцева, буд.4 та належала останній на праві приватної власності. Після смерті матері він звернувся до Третьої луганської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого була заведена спадкова справа. Однак коли він звернувся у серпні 2015 року до Першої сєверодонецької державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з тим, що заведена спадкова справа залишилась на території непідконтрольній українській владі, архів Третьої луганської державної нотаріальної контори не був переданий до Першої сєверодонецької нотаріальної контори. У звязку з цим він змушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності на квартиру №6, яка знаходиться за адресою: вул..Годуванцева, будинок 4, м.Луганськ в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на підставі рішення суду. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач у позовній заяві просив справу слухати за його відсутності. Від відповідача на адресу суду також надійшла письмова заява згідно якої він позов визнає в повному обсязі і просить суд розглянути справу без його участі.. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 05.12.2002 року, [PERSON] придбала житлову квартиру №6, яка знаходиться за адресою: вул..Годуванцева, буд.4, у м.Луганську (а.с.18). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №66799841 від 29.08.2016 року, а також копії реєстраційного посвідчення від 26.12.2002 року[ADDRESS], яка знаходиться за адресою: вул..Годуванцева, буд. 4 у м.Луганську, належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] 25.12.2002 року за №3588 (а.с. 33-34, 12). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД від 10.01.2013 року, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла у м.Луганську 09 січня 2013 року (а.с.11). Відповідно до довідки №105 від 12.07.2013 року [PERSON], [INFO], мешкала і була зареєстрована за адресою: [INFO] з 27.11.2004 року до 09.01.2013 року. На день смерті та протягом шести місяців після її смерті за цією адресою разом з нею ніхто не проживав та не був прописаний (а.с.13). З копій свідоцтв про народження позивача та відповідача вбачається, що вони є рідними синами померлої [PERSON] (а.с.8,10). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. В силу ст., ст.. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину , або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід\~ прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зі змісту ст..1261 ЦК України вбачається, що позивач та відповідач як діти померлої [PERSON], є спадкоємцями за законом першої черги. Позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до Третьої луганської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщин, на підставі чого була заведена спадкова справа. Відповідач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк із заявою до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері не звернувся, а тому за приписами статті 1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про спадщину), спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена Третьою луганською державною нотаріальною конторою та зареєстрована у Спадковому реєстрі за №54606156 (а.с.17). Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає\~ встановленій законодавством сукупності функцій\~ притаманній\~ юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.\~ Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного\~ Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі\~ свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Відповідно до ст..67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Як вбачається зі змісту ст.. 66 вищезазначеного закону на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Згідно з копією свідоцтва про смерть спадкодавець [PERSON] померла у м.Луганськ, а тому спадщина після її смерті відкрилася в місті Луганську, який згідно із Розпорядженням КМ України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку\~ населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»\~ входить до складу територій, що тимчасово непідконтрольні України і де\~ проводиться\~ антитерористична операція. 28.08.2015 року позивач звернувся до Першої сєверодонецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але згідно відповіді від 02.12.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що вже заведена спадкова справа знаходиться у Третій луганській державній нотаріальній конторі, архіви якої залишились на території, непідконтрольній українській владі (а.с.14,15). З відповіді Головного територіального управління юстиції в Луганській області від 15.09.2016 року №19221/13/4, яка була надана на запит суду стосовно місцезнаходження заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що архів та незакінчені спадкові справи Третьої луганської державної нотаріальної контори нікуди не передавались і залишаються за місцем попереднього розташування на території, непідконтрольній українській владі. Позивач посилається на те, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку у звязку з тим, що спадкова справа після смерті його матері вже була заведена, однак у звязку з проведенням антитерористичної операції на території м.Луганська матеріали справи залишились за попереднім місцем розташування Третьої луганської державної нотаріальної контори. Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою, а відповідач не прийняв спадщину,\~ суд приходить до висновку, що\~ позовна вимога про визнання за [PERSON] права власності на квартиру №6, яка знаходиться за адресою: м.Луганськ, вул..Годуванцева, будинок №4 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки використати позивачем\~ реалізацію його права на спадкове майно\~\~ через такий механізм, як\~ отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у нотаріальній конторі виявляється неможливим з незалежних від нього причин. Тому реалізувати своє право на спадкове майно\~ позивач може лише через\~ суд , у\~ відповідності до ст. 16 ЦК України. Вирішуючи питання щодо витрат по сплаті судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 999,77 грн, що підтверджується оригіналом квитанції №109 від 20.07.2016 року (а.с.1). За таких обставин, оскільки позовні вимогни задоволені в повному обсязі з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 999,77 грн. \~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,\~ ст.ст.\~ 16, 1216, 1223, 1261, 1268, 1270, 1272, 1274\~ ЦК України,

Outcome: approved