Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що з 13.10.1986 року працював у відповідача на шахтах «Ювілейна» та «Фрунзе» підземним гірничим робітником, прохідником, 01.10.2009 року був звільнений у зв'язку з виходом на пенсію. В 2012 році він дізнався, що відповідач з 1998 року по 2009 рік не в повному розмірі виплачував йому заробітну плату за час щорічних відпусток. Після звернення до відповідача із заявою про виплату йому недоплаченої заробітної плати за щорічні відпустки за зазначені роки, останній донарахував та виплатив йому в 2012 році заробітну плату за час щорічних відпусток за період з 1998 року по 2009 рік в сумі 7350 грн. Однак він уважає, що в зв'язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати за час щорічних відпусток відповідач відповідно ст. 117 КЗпП України обов'язаний виплатити йому компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 6020 грн. 37 коп. згідно з наданим розрахунком. Відповідно до довідки про середньоденний заробіток, за два останні місяці перед звільненням його середньоденна заробітна плата складала 158 грн. 74 коп. Із дня звільнення (30.10.2009 року) по час розрахунку (04.04.2012 року) минуло 917 днів. При середньоденній заробітній платі 158.74 грн. та часу затримки у 917 днів, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає (158.74 грн. х на 917 днів = 145564 грн. 58 коп.). Таким чином, він уважає, що відповідач зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за весь час затримки в розмірі 145564 грн. 58 коп. Також зазначає, що незаконними діями відповідача стосовно невиплати йому заробітної плати на протязі 11 років йому спричинено моральну шкоду: він працював в підземних та шкідливих умовах праці, працював сумлінно, виконував вимоги законодавства про охорону праці, щоденно ризикував своїм здоров'ям та життям, тоді як відповідач порушував у відношенні нього законодавство про оплату праці, недоплачуючи йому щорічно заробітну плату, порушував законодавство про охорону праці, в результаті чого він захворів, отримав професійні захворювання, втратив працездатність, являється інвалідом, тому просить стягнути з відповідача 10000 грн. за спричинену моральну шкоду. Надалі представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути на його користь середній заробіток за час затримки при розрахунку в розмірі 145564 грн. 58 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строку її виплатити в розмірі 6020 грн. 37 коп. та 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої порушенням законодавства про оплату праці. Від представника позивача до суду надійшла письмова заява про те, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача надав до суду письмові заперечення проти пред'явленого позову та, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Із трудової книжки позивача встановлено, що останній в період з 13.10.1986 року працював у ВАТ «Суха Балка» (правонаступником якого на теперішній час являється ПАТ «Євраз Суха Балка») на шахтах «Ювілейна» та «Фрунзе» підземним гірничим робітником, прохідником, 01.10.2009 року його було звільнено у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.7-11). Із довідки (додаток №2) установлено, що позивачеві надавались відпустки, за які не було виплачено заробітні плати: за серпень-листопад 2000 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 274,34 грн.; за березень-квітень 2001 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 43,80 грн.; за серпень-вересень 2001 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 29,57 грн.; за квітень-червень 2002 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 458,66 грн.; за грудень 2002 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 22,73 грн.; за січень 2003 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 65,34 грн.; за грудень 2003 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 474,94 коп.; за січень-лютий 2004 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 771,78 грн.; за серпень-жовтень 2004 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 541,12 грн.; за липень-серпень 2005 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 587,29 грн., за листопад-грудень 2005 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 163,99 грн.; за січень 2006 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 106,69 грн.; за серпень-листопад 2006 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 525,51 грн.; за лютий-квітень 2007 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 491,11 грн.; за липень-серпень 2007 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 476,12 грн.; за лютий-березень 2008 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 584.52 грн.; за вересень-жовтень 2008 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 753,24 грн.; за березень-травень 2009 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 383,47 грн.; за вересень 2009 року - сума невиплаченої заробітної плати склала 68,40 грн., всього донараховано та виплачено 7056 грн. 18 коп. (а.с.52). У довідці про середньоденний заробіток позивача (дата звільнення - 30.10.2009 року) вказано, що середньоденна заробітна плата за період з червня 2009 року по вересень 2009 року складає 158 грн. 74 коп. (а.с.58 та зі зворот.боку). Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час відпусток, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей та компенсації за невикористані відпустки встановлюється Кабінетом Міністрів України. Кабінетом Міністрів України Постановою №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується при наданні працівникам відпусток. Пунктом 10 Порядку передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригується на коефіцієнти підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Спір щодо розміру нарахованої заробітної плати за період відпусток з 1998 року по 2009 рік між сторонами відсутній. Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІП та Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», згідно якої у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з п. 2 Положення про компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (затверджене постановою Кабміну України від 20.12.1997 року №1427 з наступними змінами і доповненнями) компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток. Нарахування компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з 01.01.2001 року здійснюється згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. При розрахунку суми компенсації застосовується нарахована заробітна плата за мінусом суми податку з доходів фізичних осіб, а також внесків до соціальних фондів. Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов'язок з нарахування та сплати якої, згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов'язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 цього Закону). Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, визнано, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати повинна розраховуватися з січня 1998 року, за кожну нараховану відпустку окремо по час фактичної виплати заборгованості. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач в 2012 році був зобов'язаний виплатити позивачеві окрім заробітної плати за час щорічних відпусток за період з 1998 року по 2009 рік також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строку її виплати в розмірі 6020 грн. 37 коп. відповідно до наступного розрахунку із застосуванням даних Держкомстату про приріст споживчих цін. Так, позивачеві була надана відпустка за серпень-листопад 2000 року, сума невиплаченої заробітної плати склала 274,34 грн., ця сума була виплачена лише в 2012 році, за цей час з вересня 2000 року по лютий 2012 року приріст споживчих цін (коефіцієнт інфляції) склав 2,082, тому сума компенсації складає 485,49 грн. (274,34 грн. - сума заробітної плати, яка повинна була бути виплаченою в вересні 2000 року - 15% податку з доходу фізичних осіб = 233,18 грн.) х 2,082 - коефіцієнт приросту споживчих цін з вересня 2000 року по лютий 2012 року; відпустка надана (березень-квітень 2001 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 43,80 грн. - 15% (податок) = 37.23 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 181.4% = 67.53 грн. сума компенсації; відпустка надана (серпень-вересень 2001 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 29.57 грн. - 15% (податок) = 25.13 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 183.3% = 46.07 грн. сума компенсації; відпустка надана (квітень-червень 2002 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 458.66 грн. - 15% (податок) = 389.86 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 175.7% = 684.98 грн. сума компенсації; відпустка надана (грудень 2002 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 22.73 грн. - 15% (податок) = 19.32 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 174.5% = 33.71 грн. сума компенсації; відпустка надана (січень 2003 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 65.34 грн. - 15% (податок) = 55.53 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 171.6% = 95.30 грн. сума компенсації; відпустка надана (грудень 2003 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 474.94 коп. - 15% (податок) = 403.69 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 151% = 609.57 грн. сума компенсації; відпустка надана (січень-лютий 2004 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 771.78 грн. - 15% (податок) = 656.01 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 150% = 984.01 грн. сума компенсації; відпустка надана (серпень-жовтень 2004 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 541.12 грн. - 15% (податок) = 459.95 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 140.9% = 648.07 грн. сума компенсації; відпустка надана (липень-серпень 2005 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 587.29 грн. - 15% (податок) = 499.19 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 112.4% = 561.09 грн. сума компенсації; відпустка надана (листопад-грудень 2005 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 163.99 грн. - 15% (податок) = 139.39 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 105.4% = 146.91 грн. сума компенсації; відпустка надана (січень 2006 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 106.69 грн. - 15% (податок) = 90.68 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 99.3% = 90.05 грн. сума компенсації; відпустка надана (серпень-листопад 2006 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 525.51 грн. - 15% (податок) = 446.68 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 93.9% = 419.43 грн. сума компенсації; відпустка надана (лютий-квітень 2007 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 491.11 грн. - 15% (податок) = 417.44 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 81.6% = 340.63 грн. сума компенсації; відпустка надана (липень-серпень 2007 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 476.12 грн. - 15% (податок) = 404.70 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 73.2% = 296.24 грн. сума компенсації; відпустка надана (лютий-березень 2008 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 584.52 грн. - 15% (податок) = 496.84 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 43.8% = 217.61 грн.; відпустка надана (вересень-жовтень 2008 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 753.24 грн. - 15% (податок) = 640.25 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 33.7% = 215.76 грн. сума компенсації; відпустка надана (березень-травень 2009 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 383.47 грн. - 15% (податок) = 325.94 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 20.7% = 67.47 грн. сума компенсації; відпустка надана (вересень 2009 року), сума невиплаченої заробітної плати в розмірі 68.40 грн. - 15% (податок) = 58.14 грн. х коефіцієнт приросту споживчих цін 17.2% = 10.00 грн. сума компенсації. Отже, загальна сума компенсації складає 6020 грн. 37 коп. Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України визнано, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Статтею 117 КЗпП України встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що у разі якщо працівникові не були виплачені належні йому суми при звільнені, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а не при проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому його вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку середньоденна та середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи. При цьому суд уважає, що строк звернення до суду про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачем не пропущений, оскільки повного розрахунку відповідач з позивачем не провів ані при звільненні 30.10.2009 року, ані в 2012 році. Відповідно до довідки про середньоденний заробіток позивача, наданої ПАТ «Євраз Суха Балка», за два останні місяці перед звільненням 30.10.2009 року середньоденна заробітна плата позивача складала 158 грн. 74 коп. Із дня звільнення (30.10.2009 року) по час розрахунку (04.04.2012 року) минуло 917 днів. При середньоденній заробітній платі у 158,74 грн. та часу затримки 917 днів, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає: 158,74 грн. х на 917 днів = 145564 грн. 58 коп., однак суд уважає, що зазначена сума повинна бути зменшена до розміру донарахованої та виплаченої в 2012 році заробітної плати за час щорічних відпусток за минулі роки, що склало 7350 грн. (а.с.52) Суд уважає, що несвоєчасною виплатою Відповідачем заробітної плати за час щорічних відпусток за період з 1998 року по 2009 року порушено право позивача, передбачене ст. 24 Закону України «Про оплату праці», а саме що заробітна плата повинна виплачуватися не рідше двох разів на місяць. Позовні вимоги Позивача в частині відшкодування моральної шкоди, спричиненої неправильним нарахуванням та виплатою заробітної плати за час щорічних відпусток з 1998 року по 2009 рік підлягає частковому задоволенню , оскільки ст. 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем позивачеві моральної шкоди неправильною та несвоєчасною виплатою заробітної плати за минулі роки, враховує вину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача, а саме недоплачені кошти, позивач міг направити на підтримання працездатності, відпочинок, посилене харчування, той факт, що саме відповідач повинен понести матеріальну відповідальність за свої навмисні порушення законодавства в частині нарахування та несвоєчасної виплати заробітної плати. Також суд ураховує Постанову Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.031995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», якою передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові та уточненні позовної заяви, знайшли документальне підтвердження, встановлено факт затримки з боку відповідача виплати заробітної плати за період з 1998 року по 2009 рік, що призвело до заборгованості, тому відповідач повинен виплатити позивачеві компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строку її виплати в розмірі 6020 грн. 37 коп., також встановлено, що позивачеві не були виплачені належні йому суми при звільненні, суд стягує на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 7350 грн.., також встановлений факт спричинення моральної шкоди позивачу, викликаної порушенням законодавства про оплату праці, однак суд уважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації, оскільки, на думку суду, заявлена сума є завищеною і зменшує її до 3000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які завдані позивачу. Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення уточненого позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial