Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 28 липня 2005 року філією - Шахтарське відділення № 6687 ВАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 7780675 з [PERSON] про надання кредиту в сумі 4860, 00 грн. За умовами договору відповідачу надано кредит на 24 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 27 липня 2007 року та виконані всі зобов'язання за ним. В Шахтарському міськрайонному суді Донецької області розглядалась кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] за дії, кваліфіковані за ст. 222 ч. 2, 366 ч. 2 КК України, як шахрайство з фінансовими ресурсами та службове підроблення. Так, будучи посадовою особою, [PERSON] з 22 липня по 23 вересня 2005 року внесла в офіційні документи - довідки для одержання кредиту в філії - Шахтарське відділення № 6687 АТ «Ощадбанк» свідомо неправдиві дані відносно [PERSON] та інших осіб, які нібито працювали в неї в товаристві та отримували заробітну плату. Постановою Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2013 року встановлено, що [PERSON] оформила на вищевказаних осіб споживчі кредити та отримала без їх відома кошти. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області у справі № 249/1199Є13-ц від 18 жовтня 2013 року стягнуто з [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в сумі 4092, 84 грн. Вказаним рішенням було встановлено, що фактично договори із зазначеними в якості сторони особами позивачем не укладалися. Просив визнати недійсним кредитний договір № 7780675 від 28 липня 2005 року між філією Шахтарське відділення № 6687 ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], стягнути з [PERSON] судові витрати за подачу позовної заяви. Представник позивача Дубіна І.М., діючий на підставі довіреності від 16.06.2013 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про розгляд справи в їх відсутність до суду не надходило. Оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивача не заперечує провести заочний розгляд справи, суд ухвалив на підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 липня 2005 року філією - Шахтарське відділення № 6687 ВАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 7780675 з [PERSON] про надання кредиту в сумі 4860, 00 грн. За умовами договору відповідачу надано кредит на 24 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 27 липня 2007 року та виконані всі зобов'язання за ним. Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію серії АА № 764815. Постановою Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2013 року кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] закрито. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 4092, 84 грн., судовий збір в розмірі 55, 64 грн. Згідно із ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, судом встановлено, що саме відповідачкою [PERSON] був оформлений споживчий кредит на відповідача [PERSON], останній зазначений договір не укладав, грошові кошти по вказаному кредитному договору не отримував. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. За таких підстав позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON], [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним задоволенню не підлягають. Вимоги позивача до [PERSON] про стягнення судових витрат за подачу позовної заяви не є вимогами позовного характеру, а є судовими витратами, питання про які вирішується судом при постановленні рішення. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв»язку з тим, що позовні вимоги не підлягають задоволенню - не підлягають відшкодуванню і витрати понесені позивачем при зверненні до суду. На підставі ст. 215 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed