Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON] та зареєстрованого 25 липня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис номер 660. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися, хоча проживають разом, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення та подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Позов надійшов до суду 9 січня 2020 року. Ухвалою суду від 23 січня 2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено в справі підготовче засідання. В підготовче засідання позивач не з`явився, разом з позовом подав заяву, відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі та розгляд справи просив проводити у його відсутності. Відповідач в підготовче засідання не з`явилась, подала заяву відповідно до якої позов підтримує, просить розірвати шлюб і розгляд справи проводити у її відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін у справі, у відповідності до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25 липня 1998 року шлюб між сторонами було зареєстровано 25 липня 1998 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за номером 660. Шлюб було зареєстровано в Відділі реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому. Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, відповідачка відносно розірвання шлюбу не заперечує, сторони у справі вважають, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, фактичним визнанням позову з боку відповідачки. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 840,8 гривень судового збору.

Outcome: approved