Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення № 162 тд, винесеного 4 листопада 2016 року, посилаючись на наступне. З 16 серпня 2005 року [PERSON] працює на МК «Азовсталь» у конверторному цеху розливником сталі. 4 листопада 2016 року представники відповідача оголосили йому догану на підставі оскаржуваного ним наказу. Вважаючи такий наказ незаконним, зазначав, що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності без згоди профспілкової організації, членом якої він є. Однак за відсутності згоди профспілки, яка заперечувала проти притягнення до стягнення позивача, надавши своє вмотивування такій відмові, керівництво відповідача у порушення норм закону про працю винесло 4 листопада 2016 року незаконний наказ. В обґрунтування такого наказу керівництво заводу вважало, що позивач 24 вересня 2016 року при розливанні сталі порушив технологічний процес та посадову інструкцію, що завдало збитків відповідачу. За даним фактом був складений акт розслідування комісії від 4 жовтня 2016 року, однак без запрошення членів профспілки, підписаний членом комісії ([PERSON]), який перебував на лікарняному. Не погоджуючись із вказаним актом зазначав, що він не був винним у завданні підприємству шкоди, бо за це повинні були відповідати інші особи на комбінаті. Сам він не мав можливості слідкувати за рівнем заглиблення завантаженого стакану від верхнього зрізу його вихідних отворів нижче менісків металу. Також заперечував, що він ознайомлювався із з технологічною інструкцією від 2014 року, по якій він повинен був працювати. Таким чином на підставі того, що представники відповідача не мали змогу давати оцінку мотивуванню профспілки про відмову у наданні згоди на притягнення [PERSON] до дисциплінарного стягнення, то просив суд визнати незаконним і неправомірним наказ від 4 листопада 2016 року про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а також просив скасувати такий наказ та стягнути на його користь понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON], підтримуючи свої вимоги, зазначав, що він не винен у тому, що сталось 24 вересня 2016 року при розливанні сталі на комбінаті «Азовсталь». Заперечував своє ознайомлення із технологічною інструкцією 2014 року. Просив задовольнити позов повністю. Представник позивача та третьої особи, яка діє на підставі довіреностей, [PERSON], зазначала, що представники відповідача у порушення норм права про працю без дозволу профспілкової організації застосували до [PERSON] дисциплінарне стягнення. При цьому зауважувала, що суд не має права давати оцінку рішенню профспілкової організації щодо відмови у надані дозволу на накладення дисциплінарного стягнення. На підставі наведеного просила суд визнати наказ про застосування позивачу догани від 4 листопада 2016 року незаконним та скасувати його. Представники відповідача, які діють на підставі довіреностей, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], заперечуючи проти позову [PERSON], вказували, що ПрАТ «МК «Азовсталь» були дотримані усі норми законодавства про працю, тому через порушення посадової та технологічної інструкцій на позивача було правомірно покладено стягнення у вигляді догани. При цьому через невмотивованість рішення профспілкової організації, членом якої є позивач, про відмову у надані згоди на застосування [PERSON] догани, просили суд відмовити у задоволенні поданого позову. Підтримали подані ними письмові заперечення на позов [PERSON] Згідно із поданими до суду письмовими запереченнями на позов вбачається, що представники відповідача, не визнаючи вимоги [PERSON], зазначали, що позивач повинен був дотримуватись своєї посадової інструкції та технологічної інструкції, з якими він був ознайомлений. Натомість у порушення таких інструкцій [PERSON] допустив проступок, який був виявлений з боку позивача на МК «Азовсталь» 4 жовтня 2016 року на підставі складення відповідного акту. Так розливник сталі, [PERSON], не забезпечив підтримку металу в кристалізаторі на відстані (60+10) мм від верхнього зрізу мідних плит кристалізатора, що видно візуально і тим самим не забезпечив необхідне заглиблення від верхнього зрізу вихідних отворів погружного стакана 100+150 мм, на підставі чого він знизив рівень металу в кристалізаторі, збільшивши відстань меніска металу від верхнього зрізу мідних плит, тим самим знизив і заглибив погружний стакан, що призвело до порушення гідродинамічних потоків в кристалізаторі, тобто до виробничої неполадки, за що він відповідно був відповідальний. Цими діями було завдано матеріальної шкоди підприємству на суму 41571,31 грн. Вказане порушення з боку позивача було встановлено утвореною комісією з розслідування причин виробничої неполадки, що відображено у відповідному акті від 4 жовтня 2016 року. Однак профспілкова організація, членом якої є позивач, своїм рішенням № 070/1129 від 31 жовтня 2016 року відмовила МК «Азовсталь» у згоді на притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Незважаючи на це, через необґрунтованість такої відмови, враховуючи встановлення провини [PERSON], відповідно до наведеного акту від 4 жовтня 2016 року позивачу наказом № 162 тд від 4 листопада 2016 року представниками відповідача було оголошено догану. При цьому вважали, що відповідачем не був пропущений строк притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON], бо фактично проступок позивачем був вчинений 24 вересня 2016 року, а виявлений лише з моменту складання акту розслідування виробничої неполадки на комбінаті «Азовсталь», тобто 4 жовтня 2016 року, тому притягнений до відповідальності [PERSON] був відповідно протягом місяця, тобто 4 листопада 2016 року. Також заперечували необхідність включення до складу комісії представників профспілкової організації позивача, що не передбачено нормативними документами ПрАТ «МК «Азовсталь», а також відсутність на робочому місці представника комісії, яким було підписано такий акт від 4 жовтня 2016 року. Не погоджувались при цьому з відповідальністю інших працівників комбінату за виробничу ситуацію, яка виникла 24 вересня 2016 року. На підставі наведеного просили суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Суд, вислухавши учасників процесу, які зявились, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 139 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП) працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За ч. 1 ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. На підставі ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно із ст. 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. За змістом ч. 2 ст. 252 КЗпП притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Аналогічна норма дублюється у ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», де зазначено, що притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є. Разом з тим, згідно із сталою правовою позицією Верховного Суду України вбачається також наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. За аналогією правило ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених ч. 2 ст. 252 КЗпП України випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників - членів виборних профспілкових органів - до їх дисциплінарної відповідальності. Відповідно до цього суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення. Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства та лексичного значення самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами». Отже рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на накладення дисциплінарного стягнення повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності такого стягнення або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких таке стягнення є порушенням законних прав працівника. Таким чином висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичним обставинам і підставам накладення дисциплінарного стягнення на працівника, його ділових і професійних якостей. Тому посилання на відсутність у суду повноважень здійснювати перевірку та давати юридичну оцінку рішенню профспілкового комітету (яке відповідно до вимог ст. 57, 212 ЦПК є одним із доказів у справі і не має для суду наперед встановленого значення), як вказує Верховний Суд України, - не можна визнати правильним. Розглядом справи судом встановлено, що за заявою від 19 квітня 2016 року [PERSON], 10 травня 2016 року був прийнятий до членів Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність», а 18 серпня 2016 року - обраний до складу виборного органу такої профспілки (а. с. 59, 60, 61). Відповідно до п. 1.4 посадової інструкції 232-04-232-2014 «Розливника сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конверторного цеху ПрАТ «МК «Азовсталь»», вбачається, що розливник сталі 6 розряду у своїй діяльності повинен керуватися, виконувати та знати: технологічний процес розливки сталі на МБЛЗ, а також технологічну інструкцію 232-151. На підставі п. 2.2.1 вказаної посадової інструкції розливник сталі 6 розряду зобовязаний вести технологічний процес розливки металу із ковшів та регулювати швидкість розливки згідно технологічних інструкцій. Зі своєю посадовою інструкцією [PERSON] був ознайомлений під розпис 10 липня 2014 року (а. с. 87-89, 90-91). На підставі п. 3.4.2 Технологічної інструкції 232-151-2014 (ТІ 232-151-2014) вбачається, що кристалізатор вважають наповненим, якщо рівень металу в ньому знаходиться на відстані від верхнього зрізу мідних плит кристалізатора - для МБЛЗ № 3 - 60+10 мм. За п. 3.4.3 вказаної ТІ 232-151-2014 для забезпечення нормальної розливки необхідно стабільне підтримання металу в кристалізаторі на вищевказаному рівні. Погружний стакан повинен бути заглиблений від верхнього зрізу його вихідних отворів на 100-150 мм нижче меніска металу. При цьому відповідальним за виконання п. 3.4.2 та п. 3.4.3 такої ТІ 232-151-2014 є лише розливник сталі. Також вбачається, що [PERSON] 22 лютого 2015 року було видано під розпис вказана Технологічна інструкція 232-151-2014 (а. с. 95, 106-114). У звязку з цим суд зазначає, що доводи профспілкової організації про те, що не вбачається обовязок розливника сталі, [PERSON], перевіряти рівень заглиблення погружного стакану, не ґрунтуються на встановлених обставинах справи. Відповідно до акту розслідування причин виробничої неполадки, складеного 4 жовтня 2016 року, що сталось на МБЛЗ № 3 ПрАТ «МК «Азовсталь» 24 вересня 2016 року, комісія з розслідування такої неполадки встановила, що 24 вересня 2016 року при розливі другої в серії плавки № 2607895 сталі марки № 463 після виплавки 24,3 метра сляба на струмку № 6 МБЛЗ № 3 на швидкості розливки 0,9 м/хв. стався «прорив» металу під кристалізатором. Швидкість розливки знизили до 0,6 м/хв., струмок аварійно вивели на «кінці». При цьому утворився брак у вигляді сталевого скрапу неошлакованного вагою 7,74 тон, в результаті чого комбінату було заподіяно прямий дійсний матеріальний збиток на суму 41571,31 грн. При цьому комісією з технічної точки зору не було встановлено порушень у роботі обладнання при проведенні такої виробничої операції, не було встановлено сторонніх чинників, які б заважали виконувати свою посадові обовязки розливнику сталі, [PERSON] За даними огляду погружного стакану, що використовувався при розливки плавки № 2607895 рівень металу в кристалізаторі знаходився нижче встановленого Технологічною інструкцією 232-151 2014 року, а саме: незадовільне заглиблення погружного стакану з причин низького рівня металу в кристалізаторі, бо меніск металу в кристалізаторі знаходився на рівні 20-60 мм від верхнього зрізу вихідних отворів погружного стакану, замість необхідних 100-150 мм. Таким чино, комісією було встановлено, що причиною виробничої неполадки стало те, що розливальник сталі 6 розряду відділення безперервної розливки сталі конвертерного цеху [PERSON], підтримував рівень металу в кристалізаторі в процесі розливки плавки № 2607895 на рівні 20-60 мм від верхнього зрізу вихідних отворів погружного стакану, чим порушив вимоги п. 3.4.2, п. 3.4.3 ТІ 232-151-2014 (а. с. 25-27). При цьому судом було встановлено, що на ПрАТ «МК «Азовсталь» кожна плавка сталі фіксується паспортом плавки. Тому вказані обставини також були зафіксовані паспортом наведеної другої плавки сталі № 2607895. Так у справі, що розглядається, було виявлено, що перша плавка була відображена в паспорті № 2607892, згідно якої порушень не було встановлено. Однак при другій плавці, вже за участі [PERSON], були виявлені порушення, зафіксовані в протоколі плавки № 2607895. (а. с. 102-103, 104-105). Суд зазначає, що позивач відмовився від надання письмових пояснень за фактом виробничої неполадки 24 вересня 2016 року, про що представниками відповідача був складений акт від 24 вересня 2016 року (а. с. 96). Натомість за рішенням від 31 жовтня 2016 року виборного органу профспілки Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» було відмовлено у наданні згоди на притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Обґрунтовуючи свою відмову, профспілкова організація зазначила, що [PERSON] свою провину не визнав у виробничій ситуація, яка сталась 24 вересня 2016 року при розливанні сталі в конверторному цеху МК «Азовсталь», бо він не міг в ході виробничої дії самостійно визначити рівень заглиблення погружного стакану від верхнього зрізу його вихідних отворів. Таким чином позивач вважав винними інших посадових осіб комбінату. Також зазначав, що із технологічною інструкцією від 2014 року він не був ознайомлений. Зазначав, що один з членів комісії з розслідування виробничої ситуації, [PERSON], на момент складання акту від 4 жовтня 2016 року був на лікарняному. На підставі пояснень [PERSON], [PERSON], [PERSON], відсутності посадової інструкції позивача та відомостей про його ознайомлення із нею, а також - із технологічною інструкцією 2014 року, враховуючи пропуск передбаченого ст. 148 КЗпП України строку, профспілкою таким чином було вирішено у клопотанні представників відповідача відмовити через недоведеність порушення [PERSON] трудової дисципліни (а. с. 15-20). Водночас, відповідно до наказу від 4 листопада 2016 року № 162тд на [PERSON], розливника сталі 6 розряду, було накладено дисциплінарне стягнення представниками відповідача у вигляді догани за порушення ним трудової дисципліни через неналежне виконання позивачем посадової та технологічної інструкцій, що завдало прямий збиток у розмірі 41571,31 грн., що було встановлено актом розслідування причин виробничої неполадки на ПрАТ «МК «Азовсталь», яка сталась 24 вересня 2016 року (а. с. 23-24). Враховуючи наведене, встановлені судом обставини справи свідчать про те, що доводи [PERSON] не відповідають дійсності та були спростовані дослідженими у суді доказами. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що розливник сталі 6 розряду [PERSON] повинен був забезпечити підтримку металу в кристалізаторі на відстані 60-10 мм від верхнього зрізу мідних плит кристалізаторі, тим самим забезпечивши необхідну заглиблення від верхнього зрізу вихідних отворів погружного стакану 100-150 мм., а також [PERSON] безпосередньо несе відповідальність за виконання ним п. 3.4.2 та п. 3.4.3 ТІ 232-151-2014, з якою він був ознайомлений під розпис. Суд при цьому зазначає, що оскільки затвердження Акту розслідування виробничої неполадки на МБЛЗ № 3 ПрАТ «МК «Азовсталь» сталось 4 жовтня 2016 року, відомостей, що членами комісії такий акт був підписаний саме 4 жовтня 2016 року немає, то посилання позивача на те, що [PERSON], як членом такої комісії, такий акт був підписаний у час його перебування на лікарняному, не було підтверджено в суді. Суд враховує, що розглядаючи наявний трудовий спір, він має зясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на накладення дисциплінарного стягнення правове обґрунтування, бо в разі відсутності в такому рішенні обґрунтування відмови у наданні згоди на накладення дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган має право на працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації накласти дисциплінарне стягнення. Таким чином розглядом справи суд дійшов висновку, що рішення Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» від 12 жовтня 2016 року про відмову в наданні згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани не містить правового обґрунтування незаконності притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не містить обставин, які відповідають встановленим судом фактам. Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова вказаної профспілки у надані дозволу на накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] є необґрунтованою. Вказане повністю ґрунтується на правових висновках, викладених у постановах Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-163цс14, від 1 липня 2015 року у справі № 6-119цс15 та від 1 липня 2015 року у справі № 6-703цс15. Суд при цьому також враховує, що ст. 148 КЗпП передбачає обчислення місячного строку для застосування стягнення з дня виявлення не факту (дії, бездіяльності), а саме: з дня виявлення проступку, тобто встановлення працівника, який порушив трудові обов'язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв'язку між правопорушенням та шкідливими наслідками, вини працівника. На підставі ч. 3, 5 ст. 241-1 КЗпП строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Оскільки виявлення саме проступку з боку [PERSON] відбулось саме 4 жовтня 2016 року внаслідок затвердження акту проведення перевірки виробничої неполадки, то строки, вказані у ст. 148 КЗпП України, представниками відповідача не були порушені при накладенні на нього стягнення у вигляді догани. Таким чином з урахуванням встановлених обставин справи, правових позицій Верховного Суду України, суд вважає, що відповідач через необґрунтоване рішення від 31 жовтня 2016 року профспілки, членом якої є позивач, законно притягнув [PERSON], розливника сталі 6 розряду, до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, що знайшло своє відображення у наказі від 4 листопада 2016 року. Враховуючи відсутність порушень відповідачем законодавства про працю при накладенні на [PERSON] дисциплінарного стягнення 4 листопада 2016 року у вигляді догани, підстав для задоволення вимог позивача щодо скасування такого наказу № 162тд немає, тому в задоволенні такого позову [PERSON] суд відмовляє.

Outcome: dismissed