Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] що належав померлому [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарський книзі виконавчого комітету Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 19, [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 07.06.2013 року за № 883. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.02.2003 року, виданого Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] помер [INFO]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 00012560490 від 07.08.2013 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.10.1982 року, виданим Ізмаїльським районним відділом РАЦСу Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що позивача [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 07.06.2013 року № 883, тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року). Письмовою відповіддю наданою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 14.12.2013 року за № 2787/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті [PERSON], у зв'язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved