Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив його задовольнити з підстав визначених у позовній заяві. Посилався на те, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору у нього станом на 08.06.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 14257,06 дол. США, яка складається з: -сума заборгованості за кредитом - 8189,99 доларів США; -сума заборгованості за відсотками - 2774,00 доларів США; - штраф за порушення умов додаткової угоди - 409,50 доларів США; - сума пені за прострочення сплати кредиту - 2883,57 доларів США. 11.08.2015 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Представником позивача до суду була подана заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 29.10.2015 року, 08.12.2015 року, відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду належним чином. Виходячи з цього та вимог ст. 77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.01.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] (Відповідач/Позичальник) був укладений Кредитний договір № 19/П/14/2008-840 (надалі Кредитний договір), за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит на придбання автотранспортного засобу у сумі 10435,00 доларів США під 14,4% річних, строком до 20 січня 2015 року (п. 1.1. Кредитного договору). З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит в розмірі 10435,00 доларів США. Однак, в порушення умов Кредитного договору в частині обов'язку забезпечувати погашення грошових зобов'язань згідно графіку погашення кредиту відповідач належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього виникло прострочене зобов'язання з погашення кредиту. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов Кредитного договору у нього станом на 08.06.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 14257,06 дол. США, яка складається з: -сума заборгованості за кредитом - 8189,99 доларів США; -сума заборгованості за відсотками - 2774,00 доларів США; - штраф за порушення умов додаткової угоди - 409,50 доларів США; - сума пені за прострочення сплати кредиту - 2883,57 доларів США, що станом на 08.06.2015 р. еквівалентно 60629,35 грн. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача з позовом у даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України). Отже, двостороннім правочинами притаманна наявність взаємоузгодженого волевиявлення двох осіб, спрямованого на виникнення єдиного правового результату, покликаного забезпечити реалізацію обопільної чи самостійної мети кожної з цих осіб. Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як передбачено ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до п.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд відзначає, що зазначений вище договір підписаний в двосторонньому порядку сторонами без будь - яких зауважень і застережень, в судовому порядку не визнаний недійсним. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтями 11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Частиною 1 ст. 530 передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п 1.1.1. додаткової угоди №1 від 23.11.2010 року до договору «Автопакет» 19\\П\\ 14\\2008-840 від 28.01.2008 року (надалі - Додаткова угода 1) щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 198, 48 доларів США. Відповідно до п. 1.1.1. Додаткової угоди 1 Відповідачу надавалась відстрочка по сплаті частини необхідного платежу, при цьому розмір необхідного платежу визначається в Додатку (Графіку) до Додаткової угоди. Відповідно до п. 1.1.2. Додаткової угоди, починаючи з травня 2011 року Відповідач зобов'язався сплачувати: суму в розмірі відстрочених протягом зазначеного у п. 1.1.1. Додаткової угоди 1 періоду платежів, згідно Додатку Графіку до Додаткової угоди 1; комісію за консультації по кредитним операціям; суму в розмірі нарахованих та несплачених до зазначеного в п. 1.1.1. Додаткової угоди періоду платежів згідно Графіку до Додаткової угоди 1; необхідний платіж у повному обсязі згідно Графіку до Додаткової угоди до кінцевого терміну повернення кредиту, встановленого п.1.1. Додаткової годи. Відповідно до п. 1.1.1. Додаткової угоди № 2 від 21.06.2011 року Відповідачу надавалася відстрочка по сплаті тіла кредиту, протягом одного місяця липня 2011 року, при цьому сума мінімального необхідного платежу сплачується відповідно Графіку до Додаткової угоди 2. Відповідно до п. 2.4. Додаткової угоди 2 порядок внесення суми основної заборгованості, відбувається шляхом внесення необхідного платежу, щомісячно до 20 числа поточного місяця. Відповідно до п. 2.5., 2.6. Додаткової угоди 2 комісія та проценти нараховуються щомісячно, у кінці місяця. Відповідачем станом на 08.06.2015 року порушені пункти та п. 1.1.1.. 2.4., 2.5., 2.6., 4.3.6. Додаткової угоди 2 щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Відповідно до п. 4.2.3. Додаткової угоди 2 Позивач має право вимагати від Відповідача дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та інших платежів, комісій, можливих штрафних санкцій, у разі: затримання Відповідачем сплати частини кредиту та/або процентів, щонайменше на один календарний місяць; перевищення суми заборгованості по кредиту більше ніж на 10 процентів та ін.; Відповідно до п. 5.1. кредитного договору у випадку невиконання Відповідачем зобов'язань щодо строків та повноти сплати кредиту та процентів відповідно до умов Додаткової угоди 2, Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Відповідно до п.5.2. Додаткової угоди 2, у випадку порушення Відповідачем вимог п.4.3.2.-4.3.5., 4.3.8. - 4.3.17. додаткової угоди 2, Відповідач зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 5 відсотків від суми залишку по кредиту, розрахованої на день порушення Додаткової угоди, за кожен випадок. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті і92 ЦК України, частина третя статті 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Відповідно до обставин справи правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, підпадають під дію ч. 2 ст. 192 ЦК України, ч. 3 ст. 533 ЦК України та Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ч. 1 ст. 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований тому позовні вимоги щодо стягнення боргу, що складає: -сума заборгованості за кредитом - 8189,99 доларів США; -сума заборгованості за відсотками - 2774,00 доларів США; - штраф за порушення умов додаткової угоди - 409,50 доларів США, що є еквівалентом 8610,06 грн.; - сума пені за прострочення сплати кредиту - 2883,57 доларів США, що є еквівалентом 60629,35 грн., а разом сума заборгованості складає 10963,99 доларів США, пеню та штраф в розмірі 69 239,41 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином в силу наведених положень законодавства, врахувавши зазначене, вимога позивача про стягнення пені у розмірі 2883,57 доларів США, що еквівалентно 60629,35 грн. та штрафу у розмірі 409,5 доларів США, що є еквівалентом 8610,06 грн. є обґрунтованою в зв'язку з чим підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 05.06.2015 року про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» в банку почалася процедура ліквідації. В зв'язку з цими обставинами та п.22 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. Виходячи з цього, з відповідача на користь держави має бути стягнуто 2997,66 грн. судового збору.

Outcome: approved