Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 20.05.2011 року «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» ТОВ «Сумитеплоенерго» визнано виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . 01.10.2011 року між ТОВ «Сумитеплоенерго» та [PERSON] було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за вищевказаною адресою. Нарахування оплати за спожиті послуги з централізованого опалення здійснюється ТОВ «Сумитеплоенерго» на підставі тарифів на послуги теплопостачання для категорії споживачів «Інші», встановлених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1974 від 30.06.2015 року, №2690 від 29.10.2015 року, №3237 від 29.12.2015 року, №54 від 28.01.2016 року, №1757 від 29.09.2016 року, №2126 від 02.12.2016 року, №151 від 01.02.2017 року, №1529 від 28.12.2017 року, №404 від 14.06.2018 року, №1731 від 10.12.2018 року, №89 від 14.01.2020 року, №639 від 17.03.2020 року. Втім, відповідач вчасно та у повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснює, в результаті утворилась заборгованість за період з 31.10.2015 року по 30.04.2020 року в розмірі 53366,01 грн. Крім того, відповідач має заборгованість за надані послуги з внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 20,38 грн. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, яка утворилася за період з 31.10.2015 року по 30.04.2020 року в розмірі 53366,01 грн., заборгованість за надані послуги з внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 20,38 грн., 3% річних 1675,39 грн., пеню 557,82 грн., інфляційні втрати 2554,88 грн., а також судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 16.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Оскільки представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 20.05.2011 року виробником та виконавцем послуг в м. Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води визначено ТОВ «Сумитеплоенерго» в межах території обслуговування. [PERSON] , [INFO] , на підставі Договору дарування серія ВМК №965911 від 25.09.2009 року, є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 55,2 кв.м (а.с.32-39). 01.10.2011 року між ТОВ «Сумитеплоенерго», в якості Виконавця, та [PERSON] , в якості Споживача, було укладено Договір №500-Т про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за вищевказаною адресою, згідно умов якого (п. 1.5) Виконавець зобов`язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених Договором (а.с.40-44). Нарахування оплати за спожиті послуги з централізованого опалення проводиться ТОВ «Сумитеплоенерго» на підставі тарифів на послуги теплопостачання для категорії споживачів «Інші», встановлених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1974 від 30.06.2015 року, №2690 від 29.10.2015 року, №3237 від 29.12.2015 року, №54 від 28.01.2016 року, №1757 від 29.09.2016 року, №2126 від 02.12.2016 року, №151 від 01.02.2017 року, №1529 від 28.12.2017 року, №404 від 14.06.2018 року, №1731 від 10.12.2018 року, №89 від 14.01.2020 року, №639 від 17.03.2020 року. В період з жовтня 2015 року по червень 2020 року [PERSON] користувався послугами з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , наданими ТОВ «Сумитеплоенерго», що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії по Договору №500-Т від 01.10.2011 року (а.с.56-68,124-160), втім, вчасно та у повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснював, будь-яких заперечень від [PERSON] з приводу якості та кількості наданих послуг до ТОВ «Сумитеплоенерго» не надходило. Як вбачається з Відомості звірки взаєморозрахунків за період з 01.10.2015 року по 30.06.2020 року по Договору №500-Т від 01.10.2011 року, заборгованість [PERSON] за надані послуги з централізованого опалення становить 53366,01 грн.; внески за обслуговування ВКО 20,38 грн. (а.с.16). Між сторонами виникли зобов`язальні житлово-комунальні правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до вимог ст. ст. 316, 317, 322 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Пунктом 6 частини 1 статті 1 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно положень ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, крім іншого, комунальні послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України №630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). У відповідності за правилом ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання», теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктами 4.2 та 4.5 Договору 500-Т про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.10.2011 року встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, з урахуванням залишкової суми розрахунків на початок місяця. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] отримав від ТОВ «Сумитеплоенерго» послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , однак плату за них по встановленим тарифам своєчасно не здійснив, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 53366,01 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 20,38 грн., в якості внесків за обслуговування вузла комерційного обліку за вищевказаною адресою. Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.01.2019 року по справі № 922/175/18. Крім того, суд зауважує, що згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (пенею та штрафом). У відповідності до п. 5.1.2 та п. 5.1.5 Договору №500-Т про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.10.2011 року, укладеного між сторонами, Споживач несе відповідальність згідно із законодавством України за несвоєчасне внесення платежів за послуги, шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен календарний день прострочення. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно наданих представником відповідача розрахунків, які не спростовані жодними належними і допустимими доводами відповідача, розмір пені за Договором №500-Т від 01.10.2011 року становить 557,82 грн. (а.с.17-18), сума інфляційних втрат за період з 01.11.2017 року по 30.06.2020 року 2554,88 грн. (а.с.19-24), 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.11.2017 року по 30.06.2020 року складає 1675,39 грн. (а.с.25-26). Вказані кошти, на підставі ч. 1 ст. 546, ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «Сумитеплоенерго». Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним позовну заяву ТОВ «Сумитеплоенерго» про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення задовольнити у повному обсязі. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.

Outcome: approved