Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтовував тим, що [INFO] у с.Рев`якине Путивльського району Сумської області помер його батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки, загальною площею 1,18 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території Рев`якинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно він не може у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не встиг набути право власності на земельні ділянки, бо не встиг за життя завершити процедуру приватизації, позивач просить визнати за ним право на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянкив порядку спадкування за заповітом, а судові витрати покласти на неї. Позивач в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.39). Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.35). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підтверджується матеріалами справи те, що позивач є сином та спадкоємцем за заповітом, посвідченим 6 грудня 2001 року Рев`якинською сільською радою Путивльського району Сумської області за №58, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с.Рев`якине Путивльського району Сумської області (а.с.6,9,10). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10 червня 2015 року відбулась реєстрація спадкової справи №44/2015 після смерті [PERSON] (а.с.11). [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав відповідні свідоцтва на її частину (а.с.12-17). Згідно з копією рішення Рев`якинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 1993 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність» громадянам надано земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також для ведення особистого підсобного господарства, і до списку цих громадян внесений [PERSON] , якому надано земельні ділянки площею 0,05 га та 1,13 га (а.с.7-8). Листом приватного нотаріуса №1663/01-16 від 11 грудня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельні ділянки у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельні ділянки (а.с.18). Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п.3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не- завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Таким чином, до позивача, як спадкоємця за заповітом, переходять усі права та обов`язки, що належали його батьку - [PERSON] , на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і на право на завершення приватизації спірних земельних ділянок та одержання правовстановлюючого документа на них. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що таке визнання позову відповідачем не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved