Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 21.06.2016 року в розмірі 11375,71 грн., в зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.06.2016 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Договір б/н, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2400,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, передавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 28.04.2020 року складає 11375,71 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредита - 4281,43 грн., заборгованості за поточним тілом кредита - 00,00 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредита - 4281,43 грн.; заборгованості по нарахованим відсоткам - 00,00 грн.; заборгованості по простроченим відсоткам - 00,00 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит - 1496,00 грн.(згідно ст.625 ЦК України); пеня - 4580,39 грн.; комісія - 00,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (відсоткова складова) - 517,89 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25.05.2020 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання. Відповідачем, відзиву на позовну заяву не надано, клопотання про проведення розгляду справи з викликом сторін в судове засідання, до суду не надходило, тому розгляд справи здійснювався за наявними у ній матеріалами. 21.06.2016 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладено договір б/н у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Анкета-заява не містить умов про розмір кредиту, нарахування процентів та інших платежів, а також відповідальності позичальника. Підписавши анкету - заяву відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився в письмовому вигляді. Позивач додав до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені за посиланням https://privatbank.ua/terms, на яких підпис позичальника відсутній. На підтвердження кредитних відносин з відповідачем, позивачем надано довідку про надання відповідачу кредитних карток: № [NUMBER] від 20.04.2017 року, термін дії - 09/18; № [NUMBER] від 21.06.2016 року, термін дії - 03/20. Згідно виписки по картковим рахункам, що належать відповідачу, чітко прослідковується користування кредитними коштами та часткове їх погашення. Позивачем подано до суду письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до приписів п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 15.03.2021 року виникла заборгованість за кредитом (з урахуванням зменшення позовних вимог) у розмірі 5777,43 грн., з яких: 4281,43 грн. заборгованість за тілом кредита, у т.ч. 4281,43 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 1496,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України, а також понесені судові витрати. Згідно до ст.ст.526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.638 цього ж Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач розумів Умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи банку ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву. Тому, надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку, не можуть бути належними доказами, оскільки ці докази повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити відповідні зміни до умов та правил споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 по справі №6-16цс15 і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи. Між тим, підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ, виписка по особовому рахунку та довідки про зміну кредитного ліміту і видані відповідачу кредитні картки, є належними і допустимими доказами на підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин. За таких обставин, враховуючи доведення позивачем належними доказами отримання відповідачем кредиту, користування кредитними коштами та порушення позичальником взятих грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4281,43 грн., суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог в частині стягнення такої заборгованості. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмірі відсотків не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох відсотків річних та інфляційних втрат не є санкцією передбаченою умовами договору за неналежне виконання умов договору та не входять до складу основного зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Як вбачається із позову та розрахунку позивача, на підставі ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача відсотки нараховані на прострочений кредит. Про стягнення інфляційних втрат позивач вимогу не заявляв. Враховуючи наявність заборгованості відповідача по кредиту, вимога позивача про стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст.625 ЦК України є правомірною, при розрахунку річних відсотків слід виходити з періоду вказаного позивачем (з 01.10.2019 року по 15.03.2021 року), відсоткової ставки в 3 % річних, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки позивачем не доведено встановлення сторонами відсоткової ставки для нарахування відсотків згідно з наведеною нормою саме в такому розмірі. За розрахунком суду, розмір трьох відсотків річних, нарахованих на прострочений кредит за вказаний позивачем період, складає 187,2 грн. (4281,43 х 3% / 365 х 532). Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості, яка складається із 4281,43 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 187,2 грн. - 3 % річних, нарахованих відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, всього 4468,63 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеному позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1624,8 грн. (2102,00 х 77,3%).

Outcome: partial