Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь суму в розмірі 15 275,22 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, в порядку регресу. В обґрунтування позову посилається на те, що між позивачем ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 021099/4014/0000009, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «ВАЗ», д/н [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 01.05.2014 року сталася ДТП за участю транспортних засобів «ВАЗ», д/н [NUMBER], який належить [PERSON] та «Mitsubishi», д/н [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON]. В результаті ДТП було пошкоджено застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» транспортний засіб «ВАЗ», д/н [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності. Постановою Московського районного суду м. Харкова встановлена вина двох водіїв транспортних засобів. Згідно звіту про оцінку, розрахунку із станції технічного обслуговування та зібраних документів розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 30 550,44. З урахуванням наявності вини в діях обох водіїв розмір шкоди, яка заподіяна винними діями відповідача та підлягає стягненню становить 15 275,22 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, справу просив розглядати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, причин неявки суду не повідомив. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 04.11.2013 року між [PERSON] та позивачем ПрАТ «СК «УНІКА» було укладено договір добровільного страхування на транспорті №021099/4014/0000009. Пунктом 6.1.3. вказаного договору передбачено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплат страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику неустойки(штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору. 06.05.2014 року [PERSON] до ПрАТ «СК «УНІКА» подано заяву № 00142215 про подію, що має ознаки страхового випадку. Факт вчинення ДТП підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки УДАІ ГУ МВС України в Харківській області № 9382127, копією постанови Московського районного суду м. Харкова від 24.2.2014 р. по справі №643/8192/14-п. Відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 24.2.2014 р. по справі №643/8192/14-п ппровадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП, разом з тим, з тексту постанови, на підставі проведеної по справі автотехнічної експертизи № 11619 від 28.11.2014 р., вбачається наявність вини в діяннях обох учасників ДТП, а саме [PERSON] та [PERSON] Оцінений, відповідно до Звіту дослідження спеціаліста-товарознавця автомобіля ВАЗ 217030, д/н [NUMBER], № 142215 від 06.06.2014, розмір заподіяного матеріального збитку становить 31 416, 85 грн. Відповідно до страхового акту № 00142215 від 07.07.2014 року страхувальнику [PERSON] підлягає виплата страхова сума в розмірі 30 550, 44 грн. З урахуванням наявності вини в діях двох учасників ДТП, сума, що підлягає стягненню з відповідача становить 30 550,44/2=15 275,22 грн. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Так, приписами п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення № 035851 від 19.10.2015 р. позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218,00 грн. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved