Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ «Мобілак.нет» на його користь 15 401 грн 27 коп, з яких: 8759 грн. - неповернуті кошти, 4642 грн 27 коп. - неустойка за кожний день затримки повернення грошей, 2000 грн. - моральна шкода. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.01.2019 року ним на інтернет-сторінці магазину Мобіллак (веб адреса [INFO]) в особистому кабінеті було здійснено замовлення товару №196690005, а саме консоль Sony PS4 Slim 500Gb Black, вартістю 8759грн. Згідно повідомлення, яке надійшло на його особистий кабінет та електронну пошту, кошти за товар він повинен був сплатити на рахунок ФОП [PERSON] , код отримувача: [NUMBER] , ПАТ «Альфа-банк» у м. Києві, р/р [NUMBER] , МФО банку 300346. 10 січня 2019 року ним було сплачено 8759грн. 11 січня 2019 року ним в особистому кабінеті на веб сторінці www.mobilluck.com.ua була оформлена заявка на привернення коштів, так як товар йому надіслано не було. Йому обіцяли повернути кошти 18 січня 2019 року, потім 25 січня 2019 року , але станом на сьогоднішній день кошти йому не повернуті. 04 лютого 2019 року він надіслав ТОВ «Мобіллак.нет» та ФОП [PERSON] претензію, в якій запропонував останнім впродовж 7 днів здійснити повернення коштів у розмірі 8759грн., сплачений ним по заявці №196690005 за товар, а саме консоль Sony PS4 Slim 500Gb Black, на його картковий рахунок, який був наданий раніше. Тобто, між ним та інтернет-магазином Мобіллак було укладено договір купівлі-продажу, який було ним розірвано, а інтернет-магазином підтверджено розірвання договору, 11 січня 2019 року. В договірних відносинах було встановлено строк повернення коштів, а саме 18 січня 2019 року. Неустойка становить 53 дні прострочення повернення коштів x 87грн. 59коп. (1% від вартості товару) = 4642грн. 27коп.. Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання, він вимушений переривати звичний спосіб життя, вживати додаткових заходів задля того аби звернутись спочатку до відповідача з претензією, а потім із позовною заявою до суду, а тому йому завдана моральна шкода яку він оцінює в суму 2000грн.. 04.04.2019 позивач [PERSON] надав суду заяву про зменшення позовних вимог. В якій, остаточно прохав : стягнути з ТОВ «Мобіллак.нет» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі8087,51грн, які складаються з: 43,80 грн. - вартості товару; 6043,71 грн. - неустойки за затримку повернення грошей; 2000 грн. - моральної шкоди. 08.04.2019 року третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ФОП [PERSON] . через канцелярію суду подано письмові заперечення. Кі мають назву «відзив на позовну заяву» про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що 09.01.2019 року вони отримали заказ №196690005 від [PERSON] на придбання товару (sony ps4 slim 500gb black) вартістю 8942,00грн., строк поставки лютий 2019 року. Оскільки даний товар іноземного пошкодження на складі він був відсутній та потребувало часу для його доставки із-за кордону. Про що під час замовлення позивач був повідомлений. Однак позивач не погодився на очікування товару та вимагав повернення коштів. Повернення коштів відбулось 28.03.2019 року, в розмірі 8942,00грн. Відповідачем не порушено строків повернення грошей, так як відповідно до ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору та крім цього вважають завеликим нарахований розмір неустойки. Сам факт спричинення позивачу моральної шкоди, пов`язаної з несвоєчасним поверненням грошових коштів та відповідними у зв`язку з цим душевними стражданнями і переживаннями, вочевидь не мали місце. В судове засідання справи позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заява про розгляд справи без його участі, уточнений позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, в разі неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, враховуючи приписи ст.128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явилась, про час, місце та дату судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 09.01.2019 [PERSON] на інтернет-сторінці магазину Мобіллак (веб адреса [INFO] com.ua) в особистому кабінеті було здійснено замовлення товару №196690005, а саме консоль Sony PS4 Slim 500Gb Black, вартістю 8759грн. 09.01.2019 на електронну адресу [PERSON] , [INFO] , надійшов лист від інтернет-магазина [INFO] про те, що замовлення прийнято за №196690005 та інструкція про порядок оплати за замовлення, а саме: оплату через банківський переказ, оплата на карту банка, з реквізитами рахунку, комісія банка - 0,5 % від суми, було вказано: сума до сплати - 8759грн., розрахунковий рахунок - [NUMBER] в ПАТ «Альфа-банк», отримувач ФОП [PERSON]. 10.01.2019 [PERSON] здійснив перерахунок грошових коштів в розмірі 8759,00 грн. на вказаний рахунок, отримувач ФОП [PERSON] , що підтверджується копією квитанції від 10 січня 2019 року. Відповідно п.8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Пункт 11 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» вказує, що засоби дистанційного зв`язку - це телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані. Таким чином, договір купівлі-продажу товару, який був укладений між позивачем та відповідачем за допомогою мережі Інтернет є договором, укладеним на відстані, до якого застосовуються положення ст.13 ЗУ «Про захист прав споживачів». 11.01.2019 року [PERSON] на веб-сайті компанії в особистому кабінеті заповнив відповідну форму заявки на повернення коштів за замовлення №196690005, одночасно в коментарях зазначив реквізити банку та розрахунковий рахунок для повернення коштів. Таким чином, [PERSON] повідомив відповідача про розірвання договору та вчинив всі необхідні дії передбачені ЗУ «Про захист прав споживачів». Також, 04 лютого 2019 року [PERSON] на адресу ФОП [PERSON] було відправлено претензію в якій запропонував останнім впродовж 7 днів здійснити повернення коштів у розмірі 8759грн., сплачений ним по заявці №196690005 за товар, а саме консоль Sony PS4 Slim 500Gb Black, на його картковий рахунок. 28 березня 2019 року [PERSON] було повернуто кошти за замовлення №196690005 в сумі 8759,00грн., що підтверджується квитанцією №3096 від 28.03.2019р. Згідно ч.4 ст.13 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. Якщо підтвердження інформації не відповідає вимогам частини третьої цієї статті, строк, протягом якого споживач має право розірвати договір, становить дев`яносто днів з моменту одержання такої інформації, або у разі продажу матеріальних речей - з моменту одержання товару або першої поставки товару. Якщо протягом цього строку підтвердження інформації було виправлене, споживач має право розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту одержання виправленого підтвердження. Відповідно до ч. 7 ст. 13 ЗУ «Про захист прав споживачів», до договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою - дев`ятою статті 12 цього Закону. Частина 4 ст.12 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлює, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей. Частина 5 ст.12 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлює, що у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Право споживача на розірвання договору, укладеного на відстані є безумовний, не пов`язується з жодною подією, умовою та гарантується ЗУ «Про захист прав споживачів». Розірвання договору, укладеного на відстані здійснюється шляхом -повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Таким чином, в розумінні ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів», повідомлення про повернення товару, лист про розірвання договору та саме повернення товару продавцю є фактом розірвання договору купівлі-продажу між [PERSON] та відповідачем, а тому договір, укладений на відстані (купівлі-продажу) є розірваним з 18.01.2019 (з дня надання відповіді про повернення коштів). Всупереч ст.ст.12,13 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідач не повернув [PERSON] сплачену грошову суму за товар внаслідок розірвання договору протягом 30 днів з моменту повідомлення про розірвання договору, а тому останній відповідно до ч. 9 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів» зобов`язаний сплатити на користь [PERSON] неустойку в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей, тобто 6043,71 грн. (69 днів кількість днів затримки повернення коштів (з 18.01.2019 по 12.03.2019) Х 87,59грн. (1% від вартості товару)). На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 6043 грн. 71 коп. неустойки за затримку повернення грошей, однак суд відмовляє в стягненні неповернутих коштів за товар в сумі 43грн. 80коп., оскільки відповідачем 28 березня 2019 року позивачу було перераховано 8759,00грн., що відповідає сумі замовлення №196690005, здійсненого [PERSON] , а стягнення з позивача банком будь-яких платежів за обслуговування рахунку не може бути підставою покладення відповідальності на відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 постанови ПВС України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, діями відповідача, які полягали у порушенні прав позивача як споживача згідно ЗУ «Про захист прав споживачів» [PERSON] було завдано також моральної шкоди. На підставі викладеного суд приходить до висновку про стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 грн., що не являється завищеною сумою та співвідноситься до вартості замовленого товару та відношення відповідача, який не вчинив жодної дії по врегулюванню виниклого спору та поверненні грошових коштів за товар внаслідок розірвання договору, укладеного на відстані (купівлі-продажу). Відповідно до ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів та ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. Отже, з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial