Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1)07 березня 2014 року померла [PERSON], після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 8,8902 га, розташованої на території Малотокмачанської сільради Оріхівського району Запорізької області, якою спадкодавиця володіла на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №093350 від 27 грудня 2004 року; 2)ще за життя [PERSON] заповіла своє майно позивачу, тому позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]; 3)через свою юридичну необізнаність та через те, що тривалий час працював в Російській Федерації позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звертався до нотконтори із заявою про прийняття спадщини; 4)звернувся позивач до нотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після сплину встановленого законом шестимісячного строку, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск встановленого законом строку для звернення із такою заявою до нотаріуса; 5)позивач просить визнати причину пропущення строку для прийняття спадщини поважною та визначити йому додатковий строк два місяці для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] У судове засідання позивач не зявився, до суду надіслав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання, належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, представник відповідача не зявився, про причину неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки представника відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, а саме: копії паспорту, свідоцтва про смерть, заповіту, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, Державного акту на право власності на земельну ділянку, приходить до наступних висновків. Відповідно до відомостей паспорту серії СА №609227, виданого 15 грудня 1997 року Оріхівським РВ УМВС України в Запорізькій області встановлено, що позивачем є [PERSON], [INFO]. Відповідно до відомостей заповіту, складеного [PERSON], [INFO], посвідченого приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] 22 квітня 2011 року, зареєстрованим в реєстрі за №374 встановлено, що [PERSON] заповіла належну їй земельну ділянку, розташовану на території Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, площею 8,8902 га [PERSON], [INFO]. Відповідно до відомостей Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗП №№093350 від 27 грудня 2004 року встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Оріхівської райдержадміністрації від 08 листопада 2004 року №381 було передано у власність земельну ділянку площею 8,8902 га у межах згідно з планом, розташовану на території Малотокмачанської сільради Оріхівського району Запорізької області. Відповідно до відомостей свідоцтва про смерть серії І-ЖС №292697 від 11 березня 2014 року встановлено, що [PERSON] померла 07 березня 2014 року. Відповідно до відомостей постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 квітня 2015 року встановлено, що відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну ділянку площею 8,8902 га, розташовану на території Малотокмачанської сільради Оріхівського району Запорізької області, оскільки на день смерті спадкодавця позивач не був прописаний разом з померлою, а також не подав заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений ст.1270 ЦК України. Таким чином, 07 березня 2014 року після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка відповідно до відомостей Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗП №093350 від 27 грудня 2004 року, складається із земельної ділянки, спадкоємцем якої відповідно до заповіту, посвідченого 22 квітня 2011 року приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за №374 є позивач. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, оскільки працював тривалий час у Російській Федерації та через юридичну необізнаність. Суд визнає поважною причину пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини та вважає за необхідне задовольнити позов, визначити спадкоємцю додатковий строк для звернення до нотконтори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Outcome: approved