Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 15 травня 2013 року він перебував у шлюбі із [PERSON] , під час якого [INFO] у них народилась донька, [PERSON] . Однак, рішенням суду від 12 березня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір`ю. Однак, по теперішній час є неврегульованим порядок його спілкування з дитиною, внаслідок чого він вимушений був звернутись до суду. Вказував, що з донькою у нього гарні стосунки та він приймає участь в її утриманні та вихованні. При цьому відповідачкою йому здійснюються перешкоди у спілкуванні з донькою, посилаючись на зайнятість дитини на додаткових зайняттях протягом робочого тижня, а на вихідних [PERSON] сама бажає провести час з дитиною. При цьому позивач може бачитись з дитиною лише за місцем мешкання відповідачки. За місцем роботи він характеризується з позитивного боку, маючи достатній дохід. Додавав, що він зі своєю дружиною, [PERSON] , мешкає в орендованій квартирі по [ADDRESS] , де створені належні умови для перебування дитини, в тому числі з ночівлею. Таким чином просив суд визначити спосіб його участі у виховані доньки шляхом встановлення наступного порядку спілкування з дитиною: систематичні побачення за його місцем проживання з 18-00 год. кожної п`ятниці до 19-00 год. суботи, без присутності матері дитини, з можливістю відвідування дитячих розважальних закладів; в день народження дитини 11 грудня та на Новий рік 1 січня з 9-00 год. до 20-00 год. кожного парного року (2022, 2024, 2026, 2028, 2030, 2032) за місцем мешкання позивача з можливістю відвідування дитячих розважальних закладів; день народження батька 20 листопада, день народження діда 26 червня, день народження бабусі 7 жовтня з 9-00 год. до 20-00 год. щороку без обмеження місця відпочинку та прогулянок; в літній період канікул з 1 серпня до 15 серпня щороку за місцем проживання позивача без обмеження місця відпочинку та прогулянок, зобов`язавши [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з [PERSON] , [INFO] . Відповідачка, не погоджуючись із позовом [PERSON] , подала суду відзив, де вказувала, що шлюб між сторонами було розірвано за ініціативою [PERSON] . Додавала, що коли дитині виповнилось 8 місяців, вона була вимушена вийти на роботу. Їй допомагали виховувати доньку її батьки. З часу розірвання шлюбу позивач вихованням дитини не займався. Вона не заперечує проти спілкування дитини з батьком, однак зазначала, що зараз [PERSON] одружений на [PERSON] , що з боку доньки сторін негативно сприймається. Крім того дружина позивача чекає на дитину, що свідчить про те, що [PERSON] приділяти час на виховання доньки [PERSON] належним чином не зможе. Додавала, що на батька також покладається обов`язок у навчанні дитини, яка восени починає відвідувати школу. Також вважала недостатньо обґрунтованою тривалість перебування [PERSON] із батьком, зважаючи на те, що свята можуть припадати на робочі дні. Просила врахувати суд наведені нею доводи. У відповіді на відзив [PERSON] вказував, що у період знаходження доньки із ним, він забезпечить відвідування нею школи та додаткових секцій, у визначений час буде забирати її, приділяючи належну увагу, та займатись вихованням дитини. Перешкоди, які відповідачка здійснює у спілкуванні із донькою, вплинули на те, що донька віддалилась від нього. Додавав, що його дружина не заперечує проти перебування доньки, [PERSON] , за його місцем проживання. Натомість за його місцем проживання для [PERSON] створені усі необхідні умови. Звертав увагу на практику ЄСПЛ щодо застосування в сенсі ст. 6, 8, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод аргументів синдрому «відчуження від батьків», зокрема, в рішенні «Зоммерфельд проти Німеччини» (заява № 31871/96 від 8 липня 2003 p.), що є патологічним психологічним станом дитини, який виникає внаслідок психологічного впливу одного з батьків з метою негативної установки до іншого з батьків. Однак, якщо відповідачка не усуне перешкоди у його спілкуванні з донькою, це негативно вплине на її психологічний розвиток в подальшому. У судовому засіданні [PERSON] , повністю підтримуючи наведені ним у заявах по суті доводи, вказував, що погоджується із висновком органу опіки та піклування від 7 жовтня 2021 року. Просив суд задовольнити заявлений ним позов. [PERSON] у судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог, вказувала, що на ніч дитину залишати із батьком недоцільно, бо дитина із батьком спілкується неохоче та рідко, тому залишитись із батьком без матері у чужому житлі для дитини буде стресом. Крім того дружина позивача чекає народження їх спільної дитини, що може негативно вплинути на можливості [PERSON] уділяти належну увагу [PERSON] . Не узгодженим є питання того, де фактично буде перебувати дитина протягом півмісяця в серпні щороку. При цьому в цілому вона не заперечувала проти більшої участі батька у виховані та навчанні [PERSON] , оскільки саме позивач самоусунувся від виховання доньки. Просила суд вирішити справу, враховуючи наведені нею доводи. Представник відповідачки, адвокат Гайтан К. О., підтримуючи позицію [PERSON] , зазначала, що комісією з питань дитини при виконкомі міської ради було встановлено відсутність належного контакту доньки позивача із [PERSON] , що свідчить про необхідність участі матері дитини на перших етапах спілкування [PERSON] із батьком, що також унеможливлює залишення доньки за місцем проживання [PERSON] на нічний час. Від представника 3-ї особи, [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, до суду надійшла заява з проханням розгляд справи провести за відсутності представника Органу опіки та піклування виконкому Маріупольської міської ради, максимально врахувавши інтереси малолітньої дитини. Виходячи зі змісту ст. 223 ЦПК, неявка у судове засідання представника третьої особи, який був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у даному випадку не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку можливість часткового задоволення позову [PERSON] , виходячи з наступних підстав. На підставі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. За ст. 141 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно із ст. 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На підставі ч. 2, 3 ст. 157 СК той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За ч. 1 ст. 159 СК, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. На підставі ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 7 серпня 1996 року). Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини з урахування конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом у інтересах дитини. За матеріалами справи суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 141 від 15 травня 2013 року, який було розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 12 березня 2020 року, яке набуло чинності 12 квітня 2020 року. Згідно зі свідоцтвом про народження, виданим 19 грудня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 961, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені сторони по справі. Проживання відповідачки, [PERSON] , разом із донькою [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] підтверджується інформацією Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 4 липня 2020 року. Факт проведення стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] підтверджується відомостями Кальміуського ВДВС у м. Маріуполі від 12 серпня 2021 року, з яких вбачається, що у позивача відсутня заборгованість зі сплати таких аліментів. За інформацією від 12 липня 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з серпня 2017 року по липень 2021 року відвідувала КДНЗ ясла-садок № 159 «Веселка», однак батько дитини, [PERSON] , за дитиною не приходив за цей період та участі у житті доньки не приймав. Крім того підтвердженням факту відвідування додаткових занять [PERSON] , [INFO] , є довідки: від 28 липня 2021 року про відвідування дитиною «Міського палацу культури» до 24 червня 2021 року, від 26 липня 2021 року про відвідування дитиною [PERSON] будинку дитячої на юнацької творчості протягом навчального 2020-2021 року, від 26 липня 2021 року про відвідування дитиною дитячого клубу «Розмишляйки» з 1 січня 2021 року по 25 червня 2021 року. Відповідно до характеристики та довідки АТ «ПУМБ» вбачається, що за місцем роботи на посаді керуючої відділенням № 14 АТ «ПУМБ» [PERSON] характеризується виключно позитивно. При цьому суд не приймає до уваги надані [PERSON] товарні чеки та квитанції, оскільки предметом наявного спору не є належне утримання батьками малолітньої [PERSON] та оплата її навчання. Натомість, фактичне проживання в [ADDRESS] позивача, [PERSON] , підтверджується договором оренди від 21 жовтня 2020 року такого житла, укладеним між орендарем, [PERSON] , та орендодавцем, [PERSON] , з додатку до якого від 7 серпня 2021 року вбачається, що сторонами договору узгоджено можливість проживання із позивачем членів його родини, зокрема, неповнолітніх дітей. Факт одруження [PERSON] із [PERSON] 10 липня 2021 року підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 10 липня 2021 року Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 262. Відповідно до характеристики ТОВ «Метінвест-промсервіс» вбачається, що за місцем роботи на посаді начальника відділу казначейських операцій [PERSON] характеризується виключно позитивно. За довідкою про доходи від 7 квітня 2021 року ТОВ «Метінвест-промсервіс» вбачається, що дохід за період з 1 жовтня 2020 року по 31 березня 2021 року [PERSON] становив 123 133,96 грн. Народження [PERSON] [INFO] підтверджується копією паспорту (серія [NUMBER] ). Народження [PERSON] [INFO] підтверджується копією паспорту (серія [NUMBER] ). Суд при цьому не приймає до уваги надані обома сторонами роздруківки з мобільних телефонів, оскільки вони стосуються приватних аспектів життя сторін та безпосередньо не стосуються предмету наявного у суді спору. За висновком Органу опіки та піклування виконкому Маріупольської міської ради від 7 жовтня 2021 року, враховуючи засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Маріупольської міської ради від 21 вересня 2021 року, вбачається, що [PERSON] для комфортного перебування доньки, [PERSON] , за його місцем проживання створені належні умови для дитини з ночівлею, про що свідчить акт обстеження умов проживання позивача від 12 серпня 2021 року по [ADDRESS] . Також відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконкому Маріупольської міської ради від 7 жовтня 2021 року вбачається, що за інформацією Лівобережного районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради [PERSON] та [PERSON] мають достатній батьківський потенціал, стан здоров`я, соціальну історію, а їх зайнятість не перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. На підставі переліченого у своєму висновку Органу опіки та піклування виконкому Маріупольської міської ради від 7 жовтня 2021 року вважав можливим, враховуючи вік дитини, встановити порядок спілкування [PERSON] з малолітньою [PERSON] наступним чином: - з 18.00 г. кожної п`ятниці до 19.00 г. суботи, за бажанням дитини, за місцем проживання батька, без присутності матері, з можливістю відвідування дитячих розважальних закладів; - в день народження дитини та 1 січня з 9.00 г. до 20.00 г. кожного парного року за бажанням дитини, за місцем мешкання батька з можливістю відвідування дитячих розважальних закладів; - в день народження батька 20 листопада, в день народження діда 26 червня, в день народження бабці 7 жовтня з 9.00 г. до 20.00 г. щороку без обмеження місця відпочинку та прогулянок, за бажанням дитини; - в літній період канікул з 1 до 15 серпня щороку за домовленістю між батьками дитини, бажанням дитини, за місцем проживання батька, без обмеження місця відпочинку та прогулянок. При цьому перший місяць з метою звикання дитини до батька зустрічі [PERSON] з батьком слід проводити спільно із матір`ю дитини, [PERSON] . Суд на підставі розгляду справи дійшов висновку, що позивач, як батько дитини, прагне до спілкування із донькою, до її виховання та до спільного проводження з нею часу, тому з метою унеможливлення порушення прав батька дитини на реалізацію прав по безперешкодному спілкуванні із малолітньою [PERSON] , вважає можливим встановити спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні із його донькою. Однак, в судовому засіданні не було зібрано доказів на підтвердження доводів позивача щодо наявності у нього перешкод з боку матері дитини щодо спілкування [PERSON] з донькою, Євою, та участі в її вихованні. Таким чином позовні вимоги [PERSON] в частині усунення йому перешкод у спілкуванні із донькою з боку відповідачки не підлягають задоволенню внаслідок їх недоведеності. Вирішуючи натомість питання про встановлення способу участі позивача у вихованні малолітньої доньки, суд враховує вік [PERSON] , [INFO] , її стать, яка більше прихильна за своїм віком до матері, [PERSON] , з якою постійно проживає, та відповідно до свого віку має особливий режим харчування та відпочинку. Таким чином суд з урахуванням наведеного вмотивування не вбачає підстав для надання можливості позивачу спілкуватися із малолітньою донькою, Євою, без присутності її матері до досягнення дитиною шестирічного віку, внаслідок чого погоджується із висновком Органу опіки та піклування виконкому Маріупольської міської ради від 7 жовтня 2021 року щодо необхідності перший місяць з метою звикання дитини до батька зустрічі [PERSON] з [PERSON] проводити спільно із [PERSON] . Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 29 липня 2021 року по справі № 758/5545/18. Суд натомість зазначає, що при досягненні [PERSON] шестирічного віку, зважаючи на рівень самостійності та зрілості дитини, можна не обмежувати спілкування із нею батька присутністю відповідачки. З урахуванням інтересів малолітньої дитини, вік якої на час розгляду справи становить 5 років, відсутності сталості спілкування дитини із батьком, наявність у [PERSON] дружини, очікування подружжям позивача дитини, потреби малолітньої [PERSON] у зв`язку із цим у особливому догляді на час перебування за місцем проживання батька, що не є рідною домівкою дівчинки, то перелічене свідчить у сукупності про необхідність для адаптації дитини у новому середовищі визначити графік спілкування [PERSON] із його донькою протягом перших трьох місяців після набрання рішенням законної сили без ночівлі [PERSON] за місцем проживання її батька, обмежившись спілкування дитини з [PERSON] з 9-00 год. до 19-00 год. щосуботи. Крім цього суд зауважує, що слід враховувати якнайкращі інтереси дитини сторін, внаслідок чого графіка спілкування [PERSON] із донькою Євою дотримуватись, виходячи з бажання такої дитини, оскільки вона внаслідок свого малолітнього віку не може чітко дотримуватись визначеного судом періоду спілкування із батьком, про що зазначив у своєму висновку від 7 жовтня 2021 року також Орган опіки та піклування. При цьому суд погоджується із позицією комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Маріупольської міської ради щодо необхідності визначати в період канікул з 1 серпня до 15 серпня щороку, враховуючи тривалість такого періоду, час спілкування [PERSON] із донькою, [PERSON] , за домовленістю між обома батьками дитини. Суд при цьому вважає обґрунтованим прагнення позивача на спілкування із донькою на день свого та її народження, а також на святкування Нового Року та день народження батьків позивача, бабусі та дідуся [PERSON] , тому погоджується із [PERSON] , що його спілкування із донькою на постійній основі буде сприяти розвитку відносин з дитиною у такі святкові дні, тому погоджується з його вимогами щодо визначення можливості бачитись батьку [PERSON] із нею у вказані дні щороку. Крім цього суд погоджується із запропонованим у висновку органу опіки від 7 жовтня 2021 року часовим проміжком спілкування батька з донькою щотижня та часовим проміжком спілкування дитини із [PERSON] у святкові дні. З урахуванням переліченого, суд вважає можливим визначити наступний порядок спілкування [PERSON] з донькою, [PERSON] : протягом перших трьох місяців після набрання рішенням законної сили спілкування [PERSON] з донькою, [PERSON] , проводити без ночівлі дитини за місцем проживання [PERSON] з 9-00 годин до 19-00 годин щосуботи, за бажанням дитини, з можливістю відвідування дитячих розважальних закладів; в подальшому з 18-00 годин кожної п`ятниці до 19-00 годин суботи, за бажанням дитини, за місцем проживання батька, з можливістю відвідування дитячих розважальних закладів; в день народження дитини, 11 грудня, та на «Новий рік», 1 січня, з 9-00 годин до 20-00 годин кожного парного року (2022, 2024, 2026 і так далі), за бажанням дитини, за місцем мешкання батька з можливістю відвідування дитячих розважальних закладів; в день народження батька, 20 листопада, в день народження діда, 26 червня, в день народження бабці, 7 жовтня, з 9-00 годин до 20-00 годин щороку, за бажанням дитини, без обмеження місця відпочинку та прогулянок; в літній період канікул з 1 серпня до 15 серпня щороку, за домовленістю між батьками дитини, за місцем проживання батька без обмеження місця відпочинку та прогулянок. При цьому протягом першого місяця після набрання рішенням законної сили зустрічі [PERSON] з донькою, [PERSON] , проводити за участі матері дитини, [PERSON] . На підставі наведеного суд вважає необхідним для виконання рішення суду по справі зобов`язати відповідачку надавати позивачу, [PERSON] , дитину у визначний судом час для спілкування із донькою.

Outcome: partial