Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, обґрунтовуючи позов тим, що 26.01.2012 відповідачем фізичною особою-підприємцем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно з заявою відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://ргіvаtbаnk.uа, які разом складають Договір банківського обслуговування № б/н від 26.01.2012 та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до умов договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок [NUMBER] в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи кліент-банк інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні ліміти, що підтверджується довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів від 04.06.2018 № 08.7.0.0.0/180604153717. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконувала, в результаті чого виникла заборгованість. Позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення заборгованості і Господарський суд Львівської області рішенням від 19.08.2015 року у справі № 914/2010/15 позовні вимоги задовольнив у повному обсязі та стягнув з ФОП [PERSON] заборгованість за договором № б/н від 26.01.2012 у сукупному розмірі 65011,49 грн. На виконання рішення 07.09.2015 видано судовий наказ. Діяльність фізичної особи підприємця [PERSON] 03.11.2017 було припинено, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позивач у позовних вимогах посилається на судову практику, зокрема на правову позицію, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Станом на дату подання цивільного позову рішення суду щодо стягнення заборгованості повністю не виконано, а тому позивач звертається з позовними вимогами про стягнення з відповідача сум, які були нараховані, згідно з умовами кредитного договору до теперішнього часу, але не були предметом розгляду попереднього судового процесу Заборгованість відповідача станом на 16.04.2018 становить 161324,14 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.01.2012 у сумі 117450,00 грн та судовий збір у сумі 1762 грн. Відповідач повідомлявся про розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Ухвала про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією була надіслана відповідачу, проте повернулась на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». У зв'язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі. Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 19.08.2015 року у справі № 914/2010/15, яке набрало законної сили 07.09.2015, встановлено факти укладення кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та ФОП [PERSON], надання кредиту та порушення відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором. Діяльність фізичної особи підприємця [PERSON] 03.11.2017 було припинено, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Суд враховує правову позицію, викладену у Постанові Верховного суду України від 04.12.2013 року у справі № 6-125цс13, згідно з якою у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд враховує Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зокрема абз. 2 п. 17 - наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Судової палити у цивільних справах Верховного суду України від 25.05.2016 у справі № 6-157цс16 - виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Факт невиконання відповідачем рішення щодо задоволення вимог кредитора підтверджується Випискою з рахунку № 20638053802695 станом на 04.06.2018, на якому вихідний залишок становить 32737,71 грн. Станом на 16.04.2018, внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, порушення відповідачем умов договору, заборгованість за кредитним договором від 26.01.2012 становить: 57341,92 грн - заборгованість за відсотками, 9039,21,00 грн - заборгованість за нарахованою комісією, 94943,01 грн - нарахована пеня; загальна сума заборгованості складає - 161324,14 грн, що стверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 26.01.2012 станом на 16.04.2018. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджуються наявними матеріалами, а тому підлягають задоволенню. Судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved