Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати трудовий договір між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАТУ 3000» (код ЄДРПОУ 35254231) з 03 грудня 2018 року; визнати припиненими його повноваження, як директора ТОВ «ТАТУ 3000» з 03.12.2018 року; зобов`язати відповідача внести запис до трудової книжки про звільнення з посади директора товариства та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 04 липня 2007 року позивач працював на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТУ 3000». Позивач вказує, що через подальшу неможливість виконувати обов`язки директора товариства він написав та подав загальним зборам відповідача заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням. Заяву зареєстрував в канцелярії товариства 16.11.2018 року, а також надіслав поштою рекомендованим листом на адресу відповідача 17.11.2018 року. У поданій заяві позивач просив звільнити з посади директора ТОВ «ТАТУ 3000» з 03 грудня 2018 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Також позивач зазначає, що він скликав збори товариства на 10 січня 2018 року щодо питання його звільнення, чим виконав всі необхідні та можливі дії як директор товариства, що направлені на належне завершення трудових відносин між ним та відповідачем. Відповідно його заяви від 16.11.2018 року він звільнився за власним бажанням з 03 грудня 2018 року, однак відповідачем не було належним чином оформлено розірвання трудового договору. Станом на час звернення до суду він ще зазначений у ЄДР як директор відповідача, йому не передано трудову книжку, в ній не зроблений запис про звільнення, з ним не проведено розрахунок, чим порушені його права. Всі документи, у тому числі печатка і статутні документи, знаходяться у відповідача, які він передав на вимогу засновника товариства, щоб вони належним чином розірвали з ним (позивачем) трудовий договір, однак цього не було виконано (а.с. 2-4, 34, 35). В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON]. підтримали позов та викладені у ньому обставини, надали пояснення, які викладені у позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «ТАТУ 3000» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, процесуальні документи надсилались за адресою місяця реєстрації знаходження товариства, які повернулись без вручення з відміткою Укрпошти, що адресат не розшуканий, про причини неявки представника ТОВ «ТАТУ 3000» суд не повідомлено, своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Відповідно положень п. 1 ч. 7; ч. 10 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги думку позивача, який проти ухвалення заочного рішення не заперечував, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, відповідно до ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин. Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Частиною 1 ст. 145 ЦК України передбачено, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Положеннями статті 58 та статті 41 Закону України «Про господарські товариства» визначено, що до компетенції загальних зборів учасників належить вирішення питання про утворення та відкликання виконавчого органу товариства. Судом встановлено, що 11.07.2007 р. створено Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАТУ 3000», код ЄДРПОУ 35254231. Відповідно протоколу № 1 зборів засновників ТОВ «ТАТУ 3000» від 04.07.2007 року, директором товариства призначено [PERSON] (а.с. 5, 6). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходженням юридичної особи ТОВ «ТАТУ 3000» є: м. Київ, вулиця Софіївська, будинок 18; засновником вказаного товариства є [PERSON] ; керівником ТОВ «ТАТУ 3000», згідно інформації зазначеної у цьому витягу, значиться [PERSON] . Відповідно до статті 4 Закону України «Про господарські товариства» товариство з обмеженою відповідальністю створюється і діє на підставі статуту. Установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок підписання установчих документів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства. У відповідності до ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Загальні збори учасників товариства обирають голову товариства. Згідно ст. 59 Закону України «Про господарські товариства» до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю серед іншого віднесено вирішення питань щодо утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства; визначення умов оплати праці посадових осіб товариства, прийняття рішення про обрання уповноваженої особи акціонерів для представлення інтересів акціонерів у випадках, передбачених законом. Статутом товариства до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені й інші питання. Нормою статті 61 даного Закону визначено, що загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Згідно ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов`язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов`язків. Нормою частини 1 ст. 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Частиною 4 ст. 145 ЦК України передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, створення та відкликання виконавчого органу товариства. Як убачається із матеріалів справи, [PERSON] звертався до ТОВ «ТАТУ 3000» із заявою про звільнення з посади директора з 03.12.2018 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, яка зареєстрована товариством 16.11.2018 року за вх. № 32-к (а.с. 9). Також позивач адресував заяву про звільнення загальним зборам учасників товариства (а.с. 7) та надсилав заяву засновнику товариству [PERSON] (а.с. 8). Згідно зі ст. 21 КЗпП України сторонами трудового договору є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, якому й надано право звільнення працівника у певних випадках. Статтею 36 КЗпП України передбачені підстави припинення трудового договору, до яких, зокрема, належать угода сторін; закінчення строку (п.п. 2, 3 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст. 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст. ст. 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (ст. 45). Відповідно до вимог ст. 232 КЗпП України трудові спори безпосередньо розглядаються в судах. На підтвердження заявлених позовних вимог також надано копію повідомлення про скликання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТУ 3000» від 28.11.2018 року, яке позивач надсилав одноособовому учаснику товариства [PERSON] У вказаному повідомленні [PERSON] зазначав, що з ініціативи виконавчого органу товариства скликає загальні збори учасників ТОВ «ТАТУ 3000», які відбудуться 10 січня 2018 року об 11 год. 00 хв. за адресою державної реєстрації товариства: м. Київ, вул. Софіївська, 18, на яких слід розглянути порядок денний з питань звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ «ТАТУ 3000» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України та призначення (обрання) нового директора товариства. Факт направлення позивачем листа засновнику товариства про скликання загальних зборів підтверджується поштовим описом вкладення до цінного листа та поштовим чеком (а.с. 10-12). Як пояснив позивач, у призначений ним час загальні збори учасників ТОВ «ТАТУ 3000» не відбулися, зв`язок із засновником товариства [PERSON] втрачений, попередньо він передав всі документи та печатку товариства [PERSON] Отже, судом встановлено, що станом на момент розгляду справи загальні збори учасників ТОВ «ТАТУ 3000» щодо прийняття рішення про звільнення позивача з посади директора за його власним бажанням на підставі поданої заяви не проведено, в ЄДРПОУ досі містяться відомості про [PERSON] , як директора відповідача. За приписами ст. 22 Кодексу законів про працю України відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при припиненні трудового договору залежно від роду і характеру занять не допускається. З приписів чинного законодавства вбачається, що елементом конституційного права особи на працю є й право бути звільненим. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, з урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги, що позивачем повідомленням від 28.11.2018 року скликалися загальні збори учасників ТОВ «ТАТУ 3000» на 10 січня 2019 року, до компетенції яких належить розгляд питання про звільнення директора товариства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме трудовий договір між позивачем та відповідачем слід розірвати з 10 січня 2019 року. Вимоги у частині зобов`язання відповідача внести запис про звільнення до трудової книжки позивача задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними, так як з даного питання позивач до відповідача не звертався. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в дохід держави пропорційно задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1536,80 грн. (за дві немайнові вимоги).

Outcome: partial