Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] 20.06.2007 року укладено договір про іпотечний кредит №07Р-144. В рахунок забезпечення зобов'язань по даному кредиту між зазначеними сторонами укладено іпотечний договір №07Р-144-69 від 20.06.2007 року, згідно з яким передано в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Зазначає, що з лютого 2014 року відповідачем порушуються умови кредитного договору, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 11585,67доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом 10501,23доларів США; заборгованості по сплаті відсотків - 1003,98 доларів США, пеня за несплату відсотків 62,73доларів США; 3% річних від простроченої суми основного боргу - 0,53 доларів США; 3% річних від простроченої суми відсотків 17,20 доларів США. Просить звернути стягнення зазначеної заборгованості на предмет іпотеки: однокімнатну квартиру [ADDRESS]; визначити спосіб реалізації шляхом проведення публічних торгів, відповідно до процедури, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження»; на період реалізації предмета іпотеки передати його в управління позивачу; стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Виходячи з наведеного та зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне. Між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 20.06.2007 року укладено договір про іпотечний кредит №07Р-144, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 27000,00 доларів США, зі сплатою 12,0 % річних в порядку, встановленому умовами договору. Термін погашення кредиту не пізніше 19.06.2027 року. В рахунок забезпечення даних кредитних зобов'язань між даними сторонами укладено іпотечний договір №07Р-144-69 від 20.06.2007 року. Предметом даного договору є квартира [ADDRESS], яка належить відповідачу. Підписавши дані правочини сторони погодили всі істотні умови договорів. Найменування ВАТ «Державний ощадний банк України» змінено на ПАТ «Державний ощадний банк України». Суд погоджується із наведеним розрахунком. Згідно довідки Адресно-довідкового підрозділу від 24.09.2014 року, яка отримана судом 26.09.2014 року відповідач - [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою предмета іпотеки: [ADDRESS]. Таким чином встановлено, що предмет іпотеки є місцем мешкання відповідачів. Відповідачем не виконуються взяті на себе зобов'язання відповідно до умов Договору про іпотечний кредит від 20.06.2007 року, у зв'язку із чим утворилась заборгованість. Станом на 01.09.2014 року, як зазначено в розрахунку, вона становить - 11585,67доларів США, та складається з: заборгованості за кредитом 10501,23доларів США; заборгованості по сплаті відсотків - 1003,98 доларів США, пеня за несплату відсотків 62,73доларів США; 3% річних від простроченої суми основного боргу - 0,53 доларів США; 3% річних від простроченої суми відсотків 17,20 доларів США. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач має заборгованість, яка зазначена вище по виконанню кредитних зобов'язань, виконання даних зобов'язань забезпечено іпотекою. Але з огляду на те, що з 08.06.2014 року діє Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», де у ч. 1 зазначено, що протягом дії цього закону не може бути примусове стягнуто (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами в іноземній валюті, за умов визначених в даному Законі - нерухоме майно відповідачів, яке є предметом іпотеки відповідає умовам даного Закону. На підставі викладених обставин, суд вважає, що під час дії даного Закону позовна заява позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасною, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed