Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки боржник у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 17 липня 2014 року невідомою особою було здійснено крадіжку кредитної картки, з якої було знято грошові кошти, тобто грошові кошти було зняті не за його розпорядженням та без його сприяння. Також відповідач вказав, що звертався до правоохоронних органів, а також до банку з повідомленням про крадіжку, однак банк продовжує нараховувати відсотки та штрафні санкції за користування коштами. Крім того, відповідач просить застосувати строки позовної давності (а.с. 52-55, 58-59). Позивач надав відповідь на відзив, в якій зауважив про відсутність результатів проведення досудового розслідування. Також позивачем зазначено про факт неодноразового користування відповідачем кредитними коштами після повідомлення останнім про крадіжку карти. Крім того, позивач зазначив про те, що звернення до суду відбулося в межах строку позовної давності, оскільки строк дії наданої відповідачу перевипущеної картки закінчується у квітні 2020 року (а.с. 67-76) Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони уклали договір № б/н від 10 жовтня 2012 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 5-7) станом на 16 січня 2019 року відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором № б/н від 10 жовтня 2012 року в розмірі 11763,22 грн, яка складається з такого: 376,23 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10350,65 - пеня; 500 грн - штраф (фіксована частина); 536,34 грн - штраф (процентна складова). Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені). Статтею 549 ЦК України встановлено, що грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання є неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Суть цивільно-правової відповідальності полягає в примусовому впливі на порушника цивільних прав і обов`язків шляхом застосування щодо нього санкцій, які тягнуть за собою додаткові невигідні майнові наслідки. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Однак, статтею 61 Конституції України установлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про одночасне стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення строків виконання грошового зобов`язання суперечить вимогам закону, зокрема статті 61 Конституції України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені. З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідач не заперечував проти умов кредитного договору, контррозрахунок заборгованості суду не представив, суд, виходячи із наданого розрахунку позивача, вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 376,23 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 536,34 грн штрафу (процентна складова). Стосовно строку позовної давності суд зазначає, що зважаючи на те, що строк дії перевипущеної картки закінчується останнього дня квітня 2020 року, звернення позивачем до суду з даним позовом відбулося з дотриманням встановленого строку позовної давності. Щодо доводів [PERSON] на рахунок крадіжки його картки суд зазначає, що наданий останнім суду на підтвердження вказаного факту документи, а саме копія талону-повідомлення про звернення до органу внутрішніх справ, який не містить інформації про те, стосовно якого факту відбулося звернення, а також адресована банку заява, не можуть бути доказами на підтвердження зазначеного факту. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: partial