Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у сумі 86333,38 грн., а також судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.07.2020 року між ним та відповідачем укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якої відповідач позичила у нього грошові кошти у сумі 92500,05 грн. з умовою повернення позики частинами у вигляді щомісячних платежів у розмірі 6166,67 грн. протягом 15 місяців, починаючи з серпня 2020 року до 10 жовтня 2021 року. Враховуючи, що умовами договору позики передбачено право позивача вимагати дострокове повернення всієї суми у разі порушення відповідачем графіку повернення позики, а остання не здійснює щомісячне повернення вказаних позичених коштів, повернувши лише частину цих коштів у сумі 6166 грн. 67 коп., позивач просить стягнути з відповідача залишок заборгованості. Ухвалою судді від 19.10.2020 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з тих же підстав, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що грошових коштів не отримувала, а розписку написала під психологічним тиском, оскільки була в залежності від позивача [PERSON] , як роботодавця . \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до боргової розписки від 31 липня 2020 року, відповідач отримала від позивача позику в розмірі 92500 грн. 05 коп., які зобов`язувалася повернути до 10 жовтня 2021 року, а саме шляхом сплати платежів у розмірі 6166 грн. 67 коп. кожного місяця з 5 по 10 число. У випадку не внесення чергового щомісячного платежу позивач має право вимагати від відповідача повернення залишку неповернутої суми позики. Однак, відповідач не виконала своїх зобов`язаньта здійснила лише один щомісячний платіж у сумі 6166 грн. 67 коп. у серпні 2020 року, решту боргу у визначений розпискою строк не повернула. Вказані факти підтверджується борговою розпискою від 31 липня 2020 року, в якій зазначено про передачу коштів від [PERSON] в сумі 92500 грн. 05 коп. [PERSON] в борг на 15 місяців, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні підтвердили факт отримання відповідачем коштів в борг в сумі 92500 грн. 05 коп. для особистих потреб. Також пояснили, що відповідач [PERSON] написала розписку про отримання коштів добровільно, без будь-якого примусу в їх присутності. Надані відповідачем: талон-повідомлення єдиного обліку № 4742 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.09.2020 поданих до поліції щодо неправомірних дій [PERSON] та роздруківка телефонної розмови від 21.09.2021 року, не доводять вчинення психологічного тиску [PERSON] на [PERSON] під час написання 31.07.2020 року боргової розписки. Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 щодо застосування норм права, яка згідно з чинним цивільним процесуальним законодавством має ураховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Верховний Суд України дійшов аналогічних висновків за результатами перегляду справ №6-50цс16, №6-1967цс15 та № 194/1126/18 від 08 жовтня 2020 року. За правилом ч.2, 3\~ст.545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Правовий аналіз ст.545\~ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригінала боргового документа є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий борговий документ. Відповідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В даному конкретному випадку договір позики від 31.07.2020 укладений між позивачем та відповідачем на підтвердження прийняття зобов`язання за договором позики та наявна у позивача боргова розписка свідчить про існування правовідносин за договором позики між сторонами у справі. Даний договір містить умови отримання відповідачем в борг грошей із зобов`язанням їх повернення, дати отримання коштів та особистим підписом позичальника. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Доказів написання розписки під тиском або іншим будь-яким впливом відповідачем не надано. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 863 грн. 34 коп. (а.с. 4).

Outcome: approved