overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, якій згодом було уточнено, в обґрунтування якого вказала, що 30 червня 2000 року уклала шлюб з [PERSON]. Під час шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] [INFO]. 23 червня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано за рішенням суду. [PERSON] просить суд розділити майно подружжя. Позивач через канцелярію суду надала письмову заяву, якою свої уточнені позовні вимоги підтримує, просить суд розглянути справу за її відсутності. Від відповідача також надійшла письмова заява, якою він позовні вимоги визнав, проти розподілу майна, як визначено позивачем не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін та приходить до наступного. Суд приймає визнання позову відповідачем, як таке що не суперечить норам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз. 6 п.11 розяснень Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розділити майно подружжя відповідно до заяви позивача [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яку уточнив. Просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № К 1200000025 від 07 лютого 2012 року станом на 20 грудня 2013 року в сумі 8467,82 гривень, а також судові витрати. У судове засідання позивач представника не направив. Повідомлений. Суду надано листа про підтримання заявлених вимог, розгляд справи за відсутності представника, надання згоди на вирішення справи заочно. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені шляхом направлення копій позовної заяви з додатками, а також повісток викликів. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Справу розглянуто за відсутності відповідачів, які не з'явилися, за згоди позивача, заочно. Аналізуючи надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 07 лютого 2012 року укладено кредитний договір № К 1200000025, за яким позичальнику надано кредит в сумі 15000 гривень строком до повного виконання зобов'язань сторонами, з нарахуванням 52 % річних. Відповідач [PERSON] не проводить погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Заборгованість за кредитним договором станом на 20 грудня 2013 року становить 8467,82 грн., з яких 5833,37 грн. - сума кредиту; 2634,45 грн. - відсотки за користування кредитом. Зазначене підтверджується кредитним договором №К1200000025 від 07 лютого 2012 року, графіком розрахунків, заявою про прийняття до членів КС «Благо», заявою-анкетою на отримання кредиту, видатковим касовим ордером, розрахунком заборгованості по кредитному договору. Відповідно до договору поруки № 27, укладеного 07 лютого 2012 року між кредитною спілкою «Благо» та [PERSON], поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі. У випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Суд приходить до висновку, що відповідачі порушили умови кредитного договору №К1200000025 від 07 лютого 2012 року та на підставі ст.ст. 526, 527, 529, 533, 536, 543, 546, 549-554, 1054 ЦК України (2003 рік) порушене право позивача підлягає захисту. Сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. Судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовоною заявою про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві особистої власності належить будинок №47 з надвірними будівлями, що розташований в смт. Любимівка Каховського району Херсонської області по вул. Південній. Відповідачі зареєстровані у вказаному будинку, але не проживають там з 2010 року, в зв'язку з тим, що вибули на інше місце проживання. Реєстрація відповідачів заважає йому у розпорядженні належною йому власністю та перешкоджає оформити житлову субсидію. До суду представник позивача [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі до суду не з'явились, належним чином повідомлені про день та час слухання справи у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву від них не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку № 47 по вул. Південній в смт. Любимівка Каховського району Херсонської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 03 лютого 1992 року (а.с.5) та договором купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку від 23 червня 2017 року (а.с. 7). З 2010 року відповідачі не проживають за місцем реєстрації (а.с.4). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. ст. 321 та 391 ЦК України). Статтею 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] є власником будинку, в якому зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком, розташованим за адресою: Херсонська область, Каховський район, вул. Південна, 47 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.08.1992 року у Відділі запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Калинівської районної ради народних депутатів Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 91. В позові [PERSON] вказав, що від шлюбу сторони мають трьох дітей, з яких один неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, через різні погляди на уклад подружнього життя, на побудову сімейних стосунків, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя та збереження сімї неможливо. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та спору щодо місця проживання дитини у сторін не має. У звязку з цим позивач звернувся до суду та просив розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив розірвати шлюб, посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та просила розірвати шлюб. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище просила залишити без змін. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 08.08.1992 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Калинівської районної ради народних депутатів Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 91 (а.с. 5). Спільне життя у сторін не склалось, з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, в наслідок чого подальше збереження шлюбних відносин стало неможливим. Шлюб між сторонами існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.10.2011 року у виконкомі Вендичанської селищної ради Могилів Подільського району Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 17. В позові [PERSON] вказав, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, в наслідок чого подальше збереження шлюбних відносин стало неможливим. З травня 2016 року сторони проживають окремо. Шлюб існує лише формально, спільного господарство не ведуть, спір про поділ майна буде вирішуватись окремо, за спільною згодою дитини буде проживати разом з матірю. У звязку з цим позивач звернувся до суду та просив розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив розірвати шлюб, посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та просила розірвати шлюб. При реєстрації розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Коваль». Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 16.10.2011 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 17 (а.с. 4). Спільне життя у сторін не склалось, з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, в наслідок чого подальше збереження шлюбних відносин стало неможливим. Шлюб між сторонами існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.07.2009 року у Другому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 323. В позові [PERSON] вказав, що від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя у сторін не склалось, через постійні сварки та суперечки, які виникали між ними з приводу важливих життєвих питань. Подружні відносини припинені з 27.06.2015 року. Шлюб існує лише формально. Спору про поділ майна у сторін не має. Примирення та збереження сімї неможливе та суперечить інтересам позивача. Тому позивач звернувся до суду та просив розірвати шлюб. Позивач до судового засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила, щодо розірвання шлюбу. При реєстрації шлюбу просила залишити прізвище - [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 18.07.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Другому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 323. Спільне життя у сторін не склалось, з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, в наслідок чого подальше збереження шлюбних відносин стало неможливим. Шлюб між сторонами існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.08.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1804. В позові [PERSON] вказав, що від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, через різні погляди на уклад подружнього життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, у кожного з них різні точки зору на обовязки подружжя в веденні домашнього господарства, проведенні вільного часу, відношенні до сімейних обовязків. Шлюб існує лише формально. Примирення та збереження сімї неможливе та суперечить інтересам позивача. У звязку з цим позивач звернувся до суду та просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив розірвати шлюб, посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві, судові витрати просив залишити за ним. Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та просила розірвати шлюб. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище просила залишити без змін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 20.08.2010 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1804 (а.с. 4). Спільне життя у сторін не склалось, з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, в наслідок чого подальше збереження шлюбних відносин стало неможливим. Шлюб між сторонами існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.01.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 85. В позові [PERSON] вказав, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, через різні погляди на уклад подружнього життя, у кожного з них різні точки зору на обов'язки подружжя в веденні домашнього господарства, проведенні вільного часу, відношенні до сімейних обов'язків. Шлюб існує лише формально. Примирення та збереження сім'ї неможливе та суперечить інтересам позивача. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду та просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив розірвати шлюб, посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві, вказав, що між сторонами досягнуто домовленість про розподіл майна, місце проживання дітей та участь у їх вихованні та утриманні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, просила розірвати шлюб, вказала, що подальше спільне життя шкодить кожному з подружжя та їх дітям, вони досягли домовленостей про участь батька у вихованні дітей та їх утриманні, спору про розподіл майна немає. Відповідач не виявила бажання змінити прізвище. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 21.01.2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 85 (а.с. 8). Спільне життя у сторін не склалось, з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, в наслідок чого подальше збереження шлюбних відносин стало неможливим. Шлюб між сторонами існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.04.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 642. В позові [PERSON] вказав, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, через різні погляди на життя, на роль кожного з подружжя в сімї. В наслідок чого сторони не змогли досягти порозуміння у відносинах. Спільне господарство не ведеться, з березня 2016 року сторони проживають окремо. Спору про поділ майна та щодо місця проживання дитини у сторін не має. У звязку з цим позивач звернувся до суду та просив розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив розірвати шлюб, посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві. Відповідача в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та не заперечила, щодо розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 25.04.2010 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 642 (а.с. 7). Спільне життя у сторін не склалось, з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, в наслідок чого подальше збереження шлюбних відносин стало неможливим. Шлюб між сторонами існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з своїм вищезгаданим позовом. В заяві вказує, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично між сторонами припинені. Позивач просить суд шлюб розірвати. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В силу ст. 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу заочно. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2014 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження названої дитини. Згідно ст.110-112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, інші обставини життя сторін, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, бо як вбачається із пояснень позивача, сторони фактично не мешкають разом як подружжя, мають непорозуміння щодо стосунків між собою, у звязку з чим подальше збереження шлюбу із відповідачем, таким чином, суперечить інтересам позивача, а це має істотне значення для вирішення спору, бо з відповідачем позивач не веде подружнє життя. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з своїм вищезгаданим позовом. В заяві вказує, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично між сторонами припинені. Позивач просить суд шлюб розірвати. Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Крім того, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся і через розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання. В судове засідання сторони не явилися, позивач не заявляв суду проти заочного розгляду справи. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив розглянути справу заочно. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2008 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження названої дитини. Згідно ст.110-112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, інші обставини життя сторін, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, бо як вбачається із пояснень позивача, сторони фактично не мешкають разом як подружжя, мають непорозуміння щодо стосунків між собою, у звязку з чим подальше збереження шлюбу із відповідачем, таким чином, суперечить інтересам позивача, а це має істотне значення для вирішення спору, бо з відповідачем позивач не веде подружнє життя. На підставі викладеного,

Outcome: approved