Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 15.07.2013 року [PERSON] після здійснення ним заправки належного йому автомобіля на АЗС, яка розташована за адресою: Сімферопольський район, с. Зарічне, вул. Передгірна, 66, почав рух, не переконавшись у безпеці здійсненого маневру, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та механічних пошкоджень паливно - роздавальної колонки марки Giibarko SK-7011 10/0/10 C OR VRS STP (ПРК), а саме був пошкоджений паливно - роздавальний рукав і деформований карман паливно-роздавальної колонки. Зазначена АЗС є власністю ТОВ «Барвинок» на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2006 року, ТОВ «УПЕК» є орендатором у відповідності до договору оренди автозаправної станції № б/н від 04.12.2011 року. Позивач просить стягнути з відповідача вартість ремонту пошкодженого майна в розмірі 5670,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до наданої заяви просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання належним чином, та відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК). Судом встановлено, що 15.07.2013 року [PERSON] здійснював заправку керованого ним транспортного засобу на АЗС, яка розташована за адресою: Сімферопольський район, с. Зарічне, вул. Передгірна, 66, і почав рух, не переконавшись у безпеці здійсненого маневру (п. 10.1 Правил дорожнього руху України), що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. У звязку з дорожньо-транспортною пригодою відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення і постановою Сімферопольського районного суду АР Крим від 29.07.2013 року провадження по справі було закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП України. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; за ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виконуючи обов'язок доказування, позивач, на переконання суду, довів факт спричинення такої шкоди, негативні її наслідки, причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та наслідками шкоди, а також розмір витрат, які він, тобто позивач, поніс для відновлення свого порушеного права (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК) в розмірі 5670,00 грн., що підтверджується матеріалами судової справи (а.с. 24, 25, 26). При ухваленні даного рішення також враховується, що відповідач визнав ту обставину, що мало місце з його боку пошкодження паливнороздавального рукава та деформацію напелі кармана ТРК, підтверджується поясненнями правопорушника у постанові суду від 29.07.2013 року (а.с. 10). Відповідач не виконав обов'язок доказування, не скористався в повному обсязі процесуальними правами, визначеними ЦПК України, не клопотав про забезпечення доказів шляхом їх витребування за умови складнощів в їх отриманні, у зв'язку з чим для суду би вбачалися підстави для прийняття іншого висновку у справі. При ухваленні даного рішення судом також враховується, що відповідно до п. 33 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, які затверджені Постановою КМУ №1442 від 20.12.1997 р., автотранспортні засоби заправляються нафтопродуктами на АЗС у порядку черги, за винятком автомобілів спеціального призначення та автомобілів громадян, яким згідно із законодавством встановлено пільги. Заправка автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС через паливо-, мастило- та сумішороздавальні колонки (п.34); відповідно до п. 35 зазначеної вище правової норми заправка автотранспортних засобів провадиться за допомогою оператора АЗС або водієм самостійно під наглядом оператора. Разом з тим, за ст. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. У зв'язку з недотримання з боку відповідача даних вимог та з урахуванням вищенаведеного позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved