Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та відповідачем [PERSON] 14.08.2013 року було укладено договір № 111822/363/к01, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 11000 грн на строк до 14.08.2015 року з умовою - сплати процентів за користування кредитом в розмірі 24 % на рік. У звязку з неналежним виконанням умов договору у відповідача виникла заборгованість перед банком в сумі 11181,86 грн, яка була стягнута з відповідача рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 01.12.2014 року по справі № 468/2193/14-ц. У звязку з реорганізацією АБ «Експрес-Банк» було приєднано до АКБ «Індустріалбанк», який з 01.12.2017 року набув права вимоги до [PERSON] за вказаним договором. Рішення суду про стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості було виконано лише в червні 2018 року, у звязку з чим позивачем було донараховано заборгованість за період з 31.10.2015 року до 31.10.2018 року, яка становить 12132,46 грн, із яких: 5803,6 грн сума простроченої заборгованості на нарахованим відсоткам; 1760 грн сума простроченої заборгованості по нарахованій комісії; 524,86 грн пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 1829,99 грн пеня за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків; 538,15 грн пеня за несвоєчасну сплату нарахованої комісії; 1675,86 грн інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не зявився, про час слухання справи повідомлявся неодноразово рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутній, тому він відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим) та шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не зявився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію кредитного договору № 111822/363/к01 від 11.08.2013 року з додатком; копію таблиці щомісячних платежів; копію меморіального ордеру № 1447 від 14.08.2013 року; розрахунок заборгованості; довідку про стан заборгованості станом на 31.10.2018 року; дані про рух коштів по рахункам; виписку по рахунку; копію повідомлення про наявність прострочених платежів за кредитом вих. № 1400/27 від 01.08.2018 року та Вих. № 1400/66 від 25.09.2018 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 01.12.2014 року по справі № 468/2193/14-ц, повідомлення Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 14.02.2019 року №1253; матеріали цивільної справи № 468/2193/14-ц), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 14.08.2013 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 111822/363/к01, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 11000 грн на строк до 14.08.2015 року з умовою - сплати процентів за користування кредитом в розмірі 24 % на рік. У звязку з неналежним виконанням умов договору у відповідача виникла заборгованість перед банком в сумі 11181,86 грн, яка була стягнута з відповідача рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 01.12.2014 року по справі № 468/2193/14-ц. У звязку з реорганізацією АБ «Експрес-Банк» було приєднано до АКБ «Індустріалбанк», який з 01.12.2017 року набув права вимоги до [PERSON] за вказаним договором. Рішення суду про стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості було виконано в червні 2018 року. Позивачем було донараховано заборгованість за період з 31.10.2015 року до 31.10.2018 року, яка становить 12132,46 грн, із яких: 5803,6 грн сума простроченої заборгованості на нарахованим відсоткам; 1760 грн сума простроченої заборгованості по нарахованій комісії; 524,86 грн пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 1829,99 грн пеня за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків; 538,15 грн пеня за несвоєчасну сплату нарахованої комісії; 1675,86 грн інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність банківський кредит це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. \~ \~ \~ \~Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на своєчасне отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором. При цьому, з рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 01.12.2014 року по справі № 468/2193/14-ц з відповідача на користь позивача було достроково стягнуто повну суму заборгованості за кредитним договором на загальну суму 11181,86 грн. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Такі висновки містяться у постановах [PERSON] Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від\~04 липня 2018 року (справа №\~14-154цс18) та від 31.10.2018 року (справа №14-318цс18). Крім того, в постанові [PERSON] Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа №\~14-154цс18) вказано, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв'язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України,\~за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За такого, після винесення судового рішення про дострокове стягнення повної суми кредитної заборгованості кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти, комісію та пеню, а має право на отримання компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. При цьому, в позові позивач просить стягнути заборгованість за період з 31.10.2015 року по 31.10.2018 року, отже суд в праві вирішувати питання про стягнення заборгованості, починаючи саме з 31.10.2015 року. З наданих позивачем розрахунків та виписок слідує, що заборгованість відповідачем за період з 31.10.2015 року по 26.06.2018 року погашалась частинами та повністю була погашена 26.06.2018 року. За такого, позивач має право на стягнення трьох процентів річних саме до 26.06.2018 року, а в межах позовних вимог це період становитиме з 31.10.2015 року по 26.06.2018 року. За вказаний період заборгованість становила: -з 31.10.2015 року по 26.04.2017 року 7787 грн.; -з 26.04.2017 року по 09.06.2017 року 6313,34 грн.; -з 09.06.2017 року по 14.07.2017 року 5100,83 грн.; -з 14.07.2017 року по 21.07.2017 року 3772,60 грн.; -з 21.07.2017 року по 26.06.2018 року 2562,36 грн. Три проценти річних мають розраховуватись наступним чином: 3%=СЗ*3%/365*КДП,\~де СЗ\~- сума заборгованості; 365 - кількість днів у році; кдп - кількість днів прострочення. Кількість днів прострочення за вказаний вище період становить: -з 31.10.2015 року по 26.04.2017 року 543 дні; -з 26.04.2017 року по 09.06.2017 року 44 дні; -з 09.06.2017 року по 14.07.2017 року 35 днів; -з 14.07.2017 року по 21.07.2017 року 7 днів; -з 21.07.2017 року по 26.06.2018 року 340 днів. Таким чином, за вказаний вище період три проценти річних мають розраховуватись наступним чином: -7787 грн. х 3% / 365 днів х 543 дні = 347,53 грн.; -6313,34 грн. х 3% / 365 днів х 44 дні = 22,83 грн.; -5100,83 грн. х 3% / 365 днів х 35 днів = 14,67 грн.; -3772,60 грн. х 3% / 365 днів х 7 днів = 2,17 грн.; -2562,36 грн. х 3% / 365 днів х 340 днів = 71,61 грн. А загалом за період з 31.10.2015 року по 26.06.2018 року три проценти річних мають становити 458,81 грн. Також з відповідача на користь позивача у відповідності з ч.2 ст. 625 ЦК України слід також стягнути розраховані позивачем втрат від інфляції в розмірі 1675,86 грн. А загалом з відповідача на користь позивача слід стягнути 2134,67 грн. втрат від інфляції та трьох процентів річних. Вказане є підставою для часткового задоволення позову. Оскільки позов задоволено частково, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 317,16 грн. (1762х18%). На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України та

Outcome: partial