Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що 10 лютого 2001 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що протягом останніх трьох років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю та виховання дітей. Позивач вказує, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають їхні діти. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. 09 листопада 2017 року в судовому засіданні судом було оголошено перерву до 18.12.2017 року на 09 год. 30 хв. для повторного виклику відповідача. В судове засідання 18.12.2017 року позивач не з'явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, в заяві вказав, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 18 грудня 2017 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 10 лютого 2001 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 107 (а.с. 4). Від шлюбу позивач та відповідач мають трьох дітей: неповнолітнього [PERSON], [INFO], та малолітніх [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] (а.с. 5-7). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved