Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 01.10.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір № 215/12-07-0908, за яким останній отримав кредит у сумі 20400,00 доларів США. На забезпечення виконання зобовязань позичальника, між Банком та [PERSON] того ж дня було укладено договір поруки № 215/12-07-0910. Позичальник [PERSON] станом на 28.02.2017 року зобовязання за договором не виконав, у звязку з чим утворилася заборгованість в сумі 36406,49 доларів США, а саме: сума заборгованості за кредитом 18742,17 доларів США та сума заборгованості за відсотками 17664,32 доларів США, які банк просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили, будь-яких письмових пояснень чи заперечень стосовно позову не надали, а тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст. 1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦПК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 554 ЦПК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд встановив, що 01.10.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 215/12-07-0908, відповідно до якого Банк надав останньому кредит в сумі 20400,00 доларів США зі сплатою 12,75 відсотків. Також, 01.10.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 215/12-07-0910, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій. Отримавши кредитні кошти, відповідачі свої зобовязання по поверненню кредиту та процентів за графіком та відповідно до Кредитного договору не виконали, чим порушили вимоги кредитного договору та договору поруки. 02 травня 2017 року Банком було направлено вимогу про усунення порушень з погашення кредиту на адресу обох відповідачів, що підтверджується реєстром відправки поштової кореспонденції. У звязку з невиконанням відповідачами своїх зобовязань, заборгованість станом на 28.02.2017 року складає 36406,49 доларів США з них тіло кредиту в сумі 18742,17 доларів США та відсотки за користування кредитом в сумі 17664,32 доларів США. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідачів солідарно слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Щодо вимоги Банку про стягнення солідарно з відповідачів суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. З наданого представником позивача платіжного доручення вбачається, що оплата за оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» виклик до суду [PERSON] та [PERSON] ПАТ «Укрсоцбанк» сплачено 630 грн. Водночас, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року). За таких підстав, суд присуджує до стягнення суму сплаченого Банком судового розмірі 14391,18 грн. в рівних частках, з кожного по 7195,59 грн. та суму сплаченого Банком за публікацію в пресі про виклик відповідачів 630 грн. в рівних частках, з кожного по 315 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved