Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 24381,83 грн., витрати на аварійного комісара - 1031,06 грн., а також сплачений судовий збір - 1 378,00 грн. та витрати на правову допомогу - 2000,00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 листопада 2012 року в м. Києві, на Південному шляхопроводі в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольксваген», д/н [NUMBER], яким керував відповідач та транспортних засобів «Шевроле», д/н [NUMBER] і «Опель», д/н [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. В результаті ДТП автомобіль «Опель», д/н [NUMBER], отримав пошкодження, чим було заподіяно майновий збиток власнику даного транспортного засобу [PERSON] На момент скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до вимог п. 1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було відшкодовано власнику транспортного засобу «Опель», д/н [NUMBER] [PERSON] за рахунок коштів фонду захисту потерпілих 24 381,83 грн. на підставі наказу МТСБУ № 583 від 28.02.2013 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1/19620 від 28.02.2013 року. Таким чином, після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, що змушує Моторне (транспортне) страхове бюро України звернутись з даним позовом до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви убачається, що позивач позов підтримує та просить суд його задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Із заявами про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Згідно із ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2013 року у справі №752/1471/13-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що [PERSON] 25.11.2012 року о 16 годині 45 хвилин, по Південному шляхопроводі в м. Києві керуючи автомобілем «Фольксваген», д/н [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який в подальшому здійснив зіткнення з автомобілем «Опель», д/н [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. У діях водія [PERSON] вбачається порушення вимог п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 7). Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8551326 від 03.10.2012 року, цивільно - правова відповідальність автомобіля марки «Опель», д/н [NUMBER], на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «Ю. Бі. Ай.», термін дії з 04.10.2012 року по 03.10.2013 року.(а.с. 6). Отже, 25.11.2012 року стався страховий випадок. 25.02.2013 року потерпіла [PERSON] звернулась із заявою до позивача про виплату їй майнової шкоди, завданої транспортному засобу «Опель» модель «Вектра», д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, що мала місце 25.11.2012 року. (а.с.5). За даними звіту з оцінки автомобіля № 119 від 04.01.2013 року матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля «Опель», д/н [NUMBER], внаслідок його пошкодження при ДТП складає 24 381,83 грн. (а.с. 13-20). Наказом № 583 від 28.02.2013 року МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих відповідно до ст. 41 Закону України «Про «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля «Опель», д/н [NUMBER], внаслідок його пошкодження при ДТП у сумі 24381,83 грн. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ ВВ «Автогруп» (а.с. 9). Факт перерахування та отримання організацією, яка здійснювала ремонт автомобіля «Опель», д/н [NUMBER] грошових коштів у сумі 24381,83 грн. підтверджується даними платіжного доручення №1/19620 від 28 лютого 2013 року (а.с. 8). Крім того, за даними акту виконаних робіт за дорученням МТСБУ вартість послуг аварійного комісара складає 1031,06 грн., факт перерахуваннях яких позивачем підтверджується платіжним дорученням № 454 від 04 лютого 2013 року (а.с. 10-11). В силу ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. За положеннями ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідач під час керування 25.11.2012 року транспортним засобом «Фольксваген», д/н [NUMBER], не мав при собі чинного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки матеріали справи не містять такого полісу і доказів на спростування даної обставини суду не надано. Відповідно до п. 1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно із ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на те, що відповідачем не спростовано доводи позивача, якими він обґрунтовує позовні вимоги, зокрема, щодо наявності чинного на момент ДТП полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розміру завданих збитків, із заявами про застосування наслідків спливу строків позовної давності відповідач до суду не звертався, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі - 24 381,83 грн. а також 1031,06 грн. витрат на аварійного комісара. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст. 88 ЦПК України та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн. Витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. стягненню не підлягають оскільки не підтвердженні належними і допустимими доказами. Враховуючи наведене та

Outcome: approved