Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки 37674,04 грн., посилаючись на те, що 22.11.2010 року між Банком та відповідачкою був укладений кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов'язання Банк виконав, а кредитор свої зобов'язання не виконує, в результаті чого заборгованість по кредитному договору станом на 07.09.2017 року становить вищевказану суму, яка складається з самої суми заборгованості за тіло кредиту у розмірі 7330,30 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 10235,76 грн., заборгованість за пенею розмірі 17837,79 грн., а також штрафи у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1770,19 грн.(процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених у ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.11.2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.9). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між нею і банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. З наданого розрахунку, вбачається, що відповідачка, станом на 07.09.2017 року має загальну заборгованість перед Банком в сумі 37674,04 грн., яка складається з: самої суми заборгованості за тіло кредиту у розмірі 7330,30 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 10235,76 грн., заборгованість за пенею розмірі 17837,79 грн., а також штрафи у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1770,19 грн.(процентна складова) (а.с.5-8). До договору кредиту згідно ст. 1054 ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при подачі позову. А тому,

Outcome: approved