Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що він зі своєю дружиною відповідачкою по справі 07 жовтня 2002 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку Євгенію, [INFO]. Шлюбне життя не склалось, позивач з відповідачкою перестали розуміти і поважати один одного, разом не проживають з 2010 року. Позивач подальше спільне життя вважає неможливим, він проживає з іншою жінкою, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з'явився, але надав письмову заяву, у якій просить справу розглянути за його відсутності. На позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити. Строк для примирення просить не надавати, а судові витрати покласти на нього. Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, також не зявилася у судове засідання, але надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, справу просить розглянути за її відсутності. Строк для примирення просить не надавати, а судові витрати покласти на позивача. Також просить залишити їй після розлучення прізвище «Братченко». У звязку із заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачкою, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС №055997 від 07 жовтня 2002 року (а.с.6), від подружнього життя мають доньку Євгенію, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії І-ЖС №142291 від 06 квітня 2004 року (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідачка не заперечує проти цього. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сімю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання їм часу для примирення. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом зясовано, що волевиявлення позивача, який наполягає на задоволенні позову, і відповідачки, яка позов визнає і проти його задоволення не заперечує, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхньої малолітньої доньки, що має істотне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд встановив, що сторони не мають пільг зі сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір». При цьому суд враховує письмові заяви сторін, у яких вони просять покласти судові витрати на позивача, який до подання позовної заяви до суду сплатив судовий збір у повному обсязі, що підтверджується квитанцією від 23 січня 2017 року №0.0.692585460.1. Тому не вбачається підстав для додаткового покладення судових витрат зі сплати судового збору на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved