Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Чаплинської селищної ради №146 від 31.07.2008 року «Про включення жилих приміщень до числа службових» трикімнатну квартиру № 95 житловою площею 24,6 кв.м. на першому поверсі житлового будинку для малосімейних [ADDRESS] включено до числа службових жилих приміщень. Відповідно до рішення виконавчого комітету Чаплинської селищної ради №164 від 31.07.2008 року [PERSON],склад сім'ї-один чоловік, було надано вищезазначену трикімнатну квартиру. Також 28.08.2008 року видано ордер на житлове приміщення, на підставі якого відповідач [PERSON] 28.08.2008 року зареєстрував своє місце проживання. Згодом за цією адресою було зареєстровано дружину відповідача-[PERSON] (14.12.2011 року) та доньку [PERSON] (02.11.2012 року). Згідно розпорядження голови Чаплинської районної ради № 31/7-1 від 19 листопада 2012 року відповідача [PERSON] було звільнено з роботи за п.1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін). Враховуючи, що надане [PERSON] житло є службовим та те, що з часу надання ордеру і до теперішнього часу відповідачі у квартирі фактично жодного дня не проживали, ремонтних робіт не проводили, що підтверджується актами перевірки, а з 19 листопада 2012 року відповідачі виїхали на постійне місце проживання до м. Херсона, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування службовою трикімнатною квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] та стягнути сплачений судовий збір. Представник позивача Греул Ю.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав зазначених в позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] вважають позовні вимоги незаконними, необґрунтованими, та такими, які заявлені при відсутності у позивача права на звернення до суду з такими вимогами. Відповідач [PERSON] зазначає, що з смт Чаплинка виїхав тимчасово у зв'язку з умовами і характером своєї роботи, оскільки з 23 листопада 2012 року по 16 листопада 2015 року перебував у трудових відносинах з управлінням Державної служби охорони при УМВС України в Херсонській області на умовах строкового трудового контракту, а з 07 листопада 2015 року - з Управлінням поліції охорони в Херсонській області. Вважає, що такі обставини свідчать про поважність відсутності його понад встановлений ст. 71 ЖК України строк та тимчасовий характер відсутності за місцем проживання. Крім того, зазначає, що [PERSON], [PERSON] та неповнолітня [PERSON] є особами, за якими в силу статті 71 ЖК України зберігається жиле приміщення понад шість місяців. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 118 ЖК України визначено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових, рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Відповідно до ст.ст. 124, 125 ЖК України працівники, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Не підлягають виселенню з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення, зокрема такі категорії осіб: які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; особи, звільнені у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників; одинокі особи з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 зазначив, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням суд повинен з'ясувати: чи зареєстровані наймачі в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання. Судом встановлено, що рішенням Чаплинської селищної ради від 31.07.2008 року №164 «Про надання службового приміщення» [PERSON] надано трикімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 35 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м. Відповідно до рішення Чаплинської селищної ради №146 від 31.07.2008 року «Про включення жилих приміщень до числа службових» включено до переліку службових жилих приміщень квартиру № 95 на першому поверсі житлового будинку для малосімейних за адресою: [ADDRESS], житловою площею 24,6 кв.м. На підставі цього рішення виконавчим комітетом Чаплинської селищної ради відповідачу [PERSON] видано відповідний ордер на жиле приміщення для поселення у трикімнатну квартиру № 95, жилою площею 24,6 кв.м., розташовану за адресою: смт Чаплинка Херсонської області, вул. І. Франка, будинок 3. Згідно розпорядження голови Чаплинської районної ради № 31/7-1 від 19.11.2012 року [PERSON] звільнено із займаної посади головного спеціаліста - юрисконсульта з 20 листопада 2012 року за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін). З наданих позивачем актів перевірки факту проживання в жилому приміщенні від 18 грудня 2009 року, від 19 жовтня 2012 року, від 06 листопада 2013 року, від 13 червня 2014 року, від 23 січня 2015 року, 12 березня 2015 року, від 05 січня 2016 року, складених представником селищної ради, інспектором житлового фонду, членом житлово-побутової комісії вбачається, що [ADDRESS], яка надана [PERSON], ніхто не проживає, вхідні двері відсутні, квартира знаходиться в занедбаному стані, ремонтні роботи не проводяться, квартира не придатна для проживання. Перелік осіб, яких не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення визначено статтею 125 ЖК України. Цей перелік є вичерпним. Питання визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення, вирішується виключно в судовому порядку, та регулюється ст. 72 ЖК України . Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням можливе лише у разі відсутності такої особи у жилому приміщені понад встановлені строки. Порядок користування службовими жилими приміщеннями визначений ст. 123 ЖК України, відповідно до якої до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зважаючи на викладене, положення ст.72 ЖК України підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки відповідачі у спірному приміщенні строком понад 6 місяців. У судовому засіданні з'ясовано, що відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов [PERSON], [PERSON] та їх малолітня дочка не проживають в наданому службовому приміщенні, зокрема у квартирі [ADDRESS] фактично з часу її надання селищною радою. В актах зазначається, що у квартирі ніхто не проживає, ніякі ремонтні роботи не проводились, вхідні двері та електромережа відсутні, квартира не придатна для проживання. З ордера вбачається, що службове жиле приміщення було надано відповідачу [PERSON], члени сім'ї в цьому документі не вказані. Члени сім'ї наймача набувають права користування жилим приміщенням, якщо вони вселилися до жилого приміщення як члени сім'ї наймача. З цього приводу відповідачем повідомлено, що сім'я проживає в місці Херсоні, де він тривалий час працює на підставі строкових трудових відносин за контрактом. У відповідності до ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад 6 місяців у випадках: призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу протягом усього періоду проходження військової служби; тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням, у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Обставин, пов'язаних з цією законодавчою нормою в судовому засіданні не встановлено, тому відсутні підстави вважати, що за відповідачем та членами його сім'ї зберігається жиле приміщення в строк понад шести місяців, оскільки праця особи за строковим трудовим контрактом не вважається перебуванням на строковій військовій службі у розумінні ст. 71 ЖК України. Користувач службовим жилим приміщенням не має права на бронювання такого приміщення, про що зазначається в ст.ст. 73-76 ЖК України. Епізодичне з'явлення громадянина в жилому приміщенні тільки для вигляду з метою його утримання, не може розглядатися як повернення, що перериває відлік часу протягом шести місяців. Відповідач [PERSON] після отримання ордера не вселився в надане службове жиле приміщення, не проживає в ньому з членами сім'ї понад встановлені законодавством строки, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не перебуває в трудових відносинах із Чаплинською селищною радою, якою було надано службове жиле приміщення. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування наданим жилим приміщенням. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках у розмірі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved