Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив припинити проводити стягнення з нього на користь АТ «Альфа-Банк» за договором поруки № 602/25/226 від 12 травня 2008 року, укладеного між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» у зв`язку з наявністю рішення про визнання поруки припиненою. Мотивує свої вимоги тим, що 12 травня 2018 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» і [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 602/25-223, відповідно до умов якого банк надав боржнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 70000 доларів США зі сплатою 14 % річних, із щомісячним погашенням кредиту рівними частинами з остаточним терміном погашення до 12 травня 2023 року включно. Повідомляє, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором між ним, банком і боржником 12 травня 2008 року укладено договір поруки № 602/25/226, за яким поручитель зобов`язався перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків та можливих штрафних санкцій. Вказує, що 14 вересня 2013 року рішенням Третейського суду при асоціації українських банків задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначає, що вказане рішення третейського суду ним не оскаржувалося, оскільки з 2012 року він перебував на постійному лікуванні, а рідні не повідомляли його про надходження такого рішення. Вважає, що третейський суд не мав повноважень розглядати дану справу. На виконання вказаного рішення 27 червня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист, який пред`явлений до виконання, на підставі чого відкрито виконавче провадження. Зазначає, що йому стало відомо про те, що між банком та [PERSON] 11 вересня 2009 року укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої межі максимального ліміту заборгованості визначено у розмірі 72564,11 доларів США та продовжено термін дії кредитного договору до 12 травня 2028 року. Повідомив, що вказану угоду він не укладав і не підписував, у зв`язку з чим звернувся з позовом до Галицького районного суду м. Львова про визнання поруки припиненою. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 березня 2018 року його позов задоволено в повному обсязі, порука [PERSON] припинена. Дане рішення не оскаржувалося і набрало законної сили. З огляду на вказане, зазначає, що стягнення грошових коштів, яке здійснюється Пустомитівським ВДВС є незаконним. Вказує, що він звертався до виконавчої служби з відповідними заявами, однак отримував відповіді, що підстави для завершення виконавчого провадження і скасування накладених арештів відсутні. З огляду на вказане, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 18 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою від 09 вересня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Представника позивача Басик А.М. у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяву, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач АТ «Альфа-Банк», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, однак 21 жовтня 2020 року від представника [PERSON] до суду надійшла заява, у якій він просив відкласти розгляд справи у зв`язку з його вступом у справу як представника. З цього приводу суд зазначає, що представник АТ «Альфа-Банк» Блажевський П.І. представляє інтереси відповідача на підставі довіреності, виданої 19 червня 2019 року, а також 22 червня, 09 вересня 2020 року подавав клопотання про відкладення судового розгляду. Відтак, представник [PERSON] вступив у справі значно раніше, ніж він про це заявляє у своєму клопотанні про відкладення судового розгляду від 21 жовтня 2020 року, що свідчить про відсутність підстав для задоволення такого. Покликання представника [PERSON] на постанову КМ України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» не заслуговують на увагу, оскільки станом на день розгляду справи в державі відновлене внутрішнє транспортне сполучення, дозволена робота переважної більшості суб`єктів господарювання, що свідчить про можливість явки в судове засідання. Відповідач Пустомитівський РВ ДВС ЗМУ МЮ, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, причини неявки такого не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав. Третя особа [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, однак 13 жовтня 2020 року подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, розгляд справи просили здійснювати за її відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку. Договором поруки № 602/25/226 від 12 травня 2008 року стверджується, що [PERSON] , як поручитель, зобов`язався перед кредитором АКБСР «Укрсоцбанк» в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником [PERSON] зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафів, у розмірі та у випадках, передбачених договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 602/25-223 від 12 травня 2008 року та за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 602/25-224 від 12 травня 2008 року. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 04 вересня 2013 року у справі № 690/13 позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по договору кредиту у сумі 730736 грн. 31 коп., а також третейський збір у розмірі 7707 грн. 36 коп. Як зазначав позивач, вказане рішення третейського суду не оскаржувалося та набрало законної сили. На підставі вказаного рішення Дніпровським районним судом м. Києва від 27 червня 2014 року видано виконавчий лист № 755/10835/14-ц про стягнення заборгованості з [PERSON] . Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 25 лютого 2015 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Пустомитівського управління юстиції Гураль Л.П. відкрито виконавче провадження № 46634867 про примусове виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києві № 755/10835/14-ц від 27 червня 2014 року. Вказане виконавче провадження закінчено 27 серпня 2015 року на підставі постанови від 27 серпня 2015 року. В подальшому постановою старшого державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Гураль Л.П. від 16 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51924225. Постановою державного виконавця від 23 серпня 2016 року накладено арешт на все майно [PERSON] в межах суми звернення стягнення 738697 грн. 27 коп. Постановами державного виконавця від 18 квітня 2017 року та від 06 червня 2019 року у даному виконавчому провадження звернуто стягнення на доходи [PERSON] . Рішенням Галицького районного суду м. Львові від 13 березня 2018 року у справі № 461/103/16-ц позовні вимоги [PERSON] задоволено, договір поруки № 602/25-226 від 12 травня 2008 року, укладений між [PERSON] , [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» визнаний припиненим. Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. З цього приводу суд зазначає, що одним з принципів цивільного судочинства є принцип обов`язковості судових рішень, зміст якого розкривається у ст. 18 ЦПК України, частина 1 якої вказує, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами За ч. 2 вказаної статті невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відтак, враховуючи те, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 березня 2018 року у справі № 461/103/16-ц набрало законної сили, воно є обов`язковим, зокрема, для ПАТ «Укрсоцбанк», його правонаступника АТ «Альфа-Банк», а також органів державної виконавчої служби. Додаткове підтвердження відсутності правовідносин поруки між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк», як правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» не є необхідним з огляду на наведені вище обставини. Відтак, позовна вимога про припинення стягнення з позивача на користь АТ «Альфа-Банк» на підставі припиненого договору поруки № 602/25-226 від 12 травня 2008 року, задоволенню не підлягає, оскільки такий договір є припиненим на підставі рішення суду від 13 березня 2018 року у справі № 461/103/16-ц, що безпосередньо є причино для припинення здійснення зазначеного стягнення. При цьому суд зазначає, що мотиви позивача в більшій мірі зводяться до його незгоди з рішеннями та діями державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області щодо стягнення з нього грошових коштів, наявності арешту його майна, що свідчить про помилковість вибору способу захисту. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З цього приводу варто вказати, що позивач у разі своєї незгоди з рішеннями, діями та бездіяльність органів державної виконавчої служби, має право звернутися до суду в порядку ст.ст. 447-453 ЦПК України або в порядку, передбаченому КАС України, що є належним способом захисту прав позивача у даному випадку. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed