Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що між відповідачем та Банком 27.06.2013 року було укладено кредитний договір №6789/31/К3 (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП). Відповідно умов пунктів 1.1., 1.2., 1.3., 1.5. кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 16 000,00 грн. строком на 18 місяців з 27.06.2013 року по 27.12.2014 року. Дата повернення кредиту не пізніше 27.12.2014 року. Згідно п.1.4. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти в розмірі 38 проценти річних. Пунктом 2.4. кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику шляхом перерахування кредиту на відкритий у кредитодавця поточний (картковий) рахунок [NUMBER], МФО 384674, ідентифікаційний номер [NUMBER]. Відповідно п.п.5.2.1. кредитного договору, відповідач зобов'язується використати кредит на зазначені в договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним та інші платежі за договором, та повернути його кредитодавцеві в порядку та на умовах, визначених договором. Проте, в строки, встановлені кредитним договором, зобов'язання за цим договором відповідачем виконано не було - кредит не повернуто, а нараховані за користування кредитними коштами проценти не сплачені, що підтверджується довідками по рахунках відповідача. Станом на 12.11.2015 року прострочена заборгованість по кредиту становить 16 000,00 грн., прострочена заборгованість по нарахованим процентам 15 200,47 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, в своїй письмовій заяві повністю підтримав вимоги позову та просив суд про його задоволення. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем його проживання. Суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку за його відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. В судовому засіданні було встановлено, що між відповідачем та Банком 27.06.2013 року було укладено кредитний договір №6789/31/К3 (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП). Відповідно умов пунктів 1.1., 1.2., 1.3., 1.5. кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 16 000,00 грн. строком на 18 місяців з 27.06.2013 року по 27.12.2014 року. Дата повернення кредиту не пізніше 27.12.2014 року. Згідно п.1.4. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти в розмірі 38 проценти річних. Пунктом 2.4. кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику шляхом перерахування кредиту на відкритий у кредитодавця поточний (картковий) рахунок [NUMBER], МФО 384674, ідентифікаційний номер [NUMBER]. Відповідно п.п.5.2.1. кредитного договору, відповідач зобов'язується використати кредит на зазначені в договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним та інші платежі за договором, та повернути його кредитодавцеві в порядку та на умовах, визначених договором. Проте, в строки, встановлені кредитним договором, зобов'язання за цим договором відповідачем виконано не було - кредит не повернуто, а нараховані за користування кредитними коштами проценти не сплачені, що підтверджується довідками по рахунках відповідача. Станом на 12.11.2015 року прострочена заборгованість по кредиту становить 16 000,00 грн., прострочена заборгованість по нарахованим процентам 15 200,47 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання не допускається, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог ЦК України. Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідач, не сплативши у вказаний в кредитному договорі строк кредит, порушив вимоги ст.530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, за невиконання своїх зобов'язань по кредитному договору, відповідач має сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за прострочення строку повернення кредиту, що становить 7 742,68 грн., та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за прострочення строку сплати процентів за користування кредитом, яка складає 5 820,69 грн. Періоди, за які здійснено нарахування пені згідно п.п. 6.2., 6.3. кредитного договору, зазначені в Розрахунку загальної суми заборгованості по кредитному договору. Також, відповідач повинен сплатити позивачу інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту в розмірі 12 064.00 грн. Підпунктом 5.2.5. кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язується отримувати заробітну плату та інші додаткові виплати підприємства, на якому він працює, тільки на поточний (картковий) рахунок, відкритий в кредитодавця, на протязі всього строку (терміну) дії кредитного договору. Останнє зарахування заробітної плати відбулося 18.06.2013 року. Підпунктом 5.2.6. кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язується протягом 3 (трьох) робочих днів письмово повідомити АБ «Експрес-Банк» про припинення трудових відносин з підприємством, яке було роботодавцем позичальника в момент укладення кредитного договору та про будь-який інший випадок, що призведе до припинення врахування заробітної плати та інших виплат від підприємства-роботодавця, на поточний картковий рахунок позичальника відкритий у кредитодавця. Однак, відповідач не повідомив АБ «Експрес-Банк» про причини припинення зарахування грошових коштів на його рахунок. Сторони погодили умову, що за невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови кредитного договору зазначеної п.п. 5.2.3, 5.2.4., 5.2.5.,5.2.6., 5.2.7. кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10 (десять) процентів від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання умов договору. Таким чином, відповідач має сплатити на користь позивача штраф за порушення п.п.5.2.5., 5.2.6. кредитного договору в розмірі 1 600,00 грн. В зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 12.11.2015 року загальна сума заборгованості відповідача по кредитному договору складає 58 427,84 грн., яка підлягає стягненню з нього в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в сумі 1218.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved