Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом до відповідача, в якому просить: - встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2004 року по 25.01.2010 та з 28.01.2011 по травень 2014 року; - визнати майно, набуте сторонами за час спільного проживання, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], а саме: - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]; - 11/100 частку нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS]; - легковий автомобіль ВАЗ 21144, 2011 року випуску, кузов № [NUMBER]; - легковий автомобіль ВАЗ 21213, 1994 року випуску; - комбайн зернозбиральний СК -5М-1 «Нива», 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER]; - комбайн зернозбиральний Єнісей 950, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER]; - трактор колісний МТЗ -80Л, 1996 року випуску, номерний знак [NUMBER], - трактор колісний МТЗ -80Л, 1989 року випуску, номерний знак [NUMBER]; - поділити майно, набуте сторонами за час спільного проживання, визнавши за [PERSON] право власності на: - ? частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]; - 11/200 частку нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS]; - ? частку легкового автомобілю ВАЗ 21144, 2011 року випуску, кузов № [NUMBER]; - ? частку легкового автомобілю ВАЗ 21213, 1994 року випуску, номерний знак [NUMBER]; - ? частку комбайну зернозбирального СК -5М-1 «Нива», 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER]; - ? частку комбайну зернозбирального Єнісей 950, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER]; - ? частку трактору колісного МТЗ -80Л, 1996 року випуску, номерний знак [NUMBER], - ? частку трактору колісного МТЗ -80Л, 1989 року випуску, номерний знак [NUMBER] (а.с. 3, том №2). В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що з червня 2004 року по 26.01.2010 позивач та відповідач проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 26.01.2010 сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 41. 28.01.2011 шлюб між сторонами було розірвано з формальних підстав, пов'язаних з отриманням дозволу на міграцію сторін на постійне місце проживання до Канади, однак сторони залишились в Україні і з 20.01.2010 по січень 2017 року продовжили проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу та перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. За час перебування в фактичних шлюбних відносинах сторонами за спільні грошові кошти було набуто вищезазначене майно, яке на даний час перебуває у користуванні відповідача. Позивач та представник позивача в заяві просили справу розглянути без їх участі, на задоволенні позову наполягають. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про час та місце справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказах. Вислухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. За змістом ч.4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, з 26.01.2010 по 28.01.2011 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 25, 26 том № 1). З позовної заяви та пояснень позивача слідує, що вона з відповідачем проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та вели спільний побут з червня 2004 року по 25.01.2010 та з 28.01.2011 по травень 2014 року. Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони у справі спільно проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресами: у період часу з червня 2004 року по травень 2013 року у [ADDRESS], за період часу з 01.05.2013 по травень 2014 року у [ADDRESS], з травня 2014 року відповідач поїхав до с. Булавинівка, а позивач залишилась у м. Луганськ. Вказані обставини підтверджуються допитаними у судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що сторони у справі у зазначені вище періоди перебували у фактичних шлюбних відносинах, були пов'язані спільним побутом, спільно за кошти позивача купували майно, оскільки відповідач ніде не працював, вони спільно відпочивали. На досліджених судом фотознімках сторони зображені під час святкування сімейних свят, на відпочинку та під час подорожей. Зображення на вказаних знімках свідчать про наявність теплих, доброзичливих і одночасно сімейних відносин між сторонами (а.с. 43, 56 том № 1). Факт ведення спільного господарства підтверджується також наданою довіреністю відповідачу позивачу від 12.09.2014 (а.с. 113, том № 1), особистими освітніми документами відповідача, договором оренди квартири (а.с. 209, том № 1). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2004 року по 25.01.2010 та з 28.01.2011 по травень 2014 року підтверджується матеріалами справи, а тому вказана вимога підлягає задоволенню повністю. В період спільного проживання сторін було набуто таке майно: - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу серії [NUMBER] від 17.02.2011, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна [NUMBER], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (а.с. 37 на звороті, том № 1); - 11/100 частка нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу серії [NUMBER] від 04.04.2012, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна - [NUMBER], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 37 на звороті, а.с. 40, том № 1); - комбайн зернозбиральний СК -5М-1 «Нива», 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 02.09.2008, що підтверджується інформацією щодо реєстрації сільськогосподарської техніки та механізмів для сіль господарських робіт (а.с. 107, том № 1); - комбайн зернозбиральний Єнісей 950, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 06.07.2010, що підтверджується інформацією щодо реєстрації сільськогосподарської техніки та механізмів для сіль господарських робіт (а.с. 107, том № 1); - трактор колісний МТЗ -80Л, 1996 року випуску, номерний знак [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 09.12.2011, що підтверджується інформацією щодо реєстрації сільськогосподарської техніки та механізмів для сіль господарських робіт (а.с. 107, том № 1); - трактор колісний МТЗ -80Л, 1989 року випуску, номерний знак [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 09.12.2011 що підтверджується інформацією щодо реєстрації сільськогосподарської техніки та механізмів для сіль господарських робіт (а.с. 107, том № 1). Відповідно до ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12) та постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 129/2115/15-ц. З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрована як приватний підприємець з 1999 року (а.с. 29, том № 1) та відповідач зареєстрований як приватний підприємець з 2017 року (а.с. 31, том №1). Спірне майно набувалось сторонами у період з 2008 по 2011 роки. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів інформація про доходи [PERSON] у період з 2008 по 2013 рік відсутня, що підтверджує відсутність у нього доходів. Отже, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт придбання спірного майна за кошти позивача, що, зокрема, підтверджується і показами свідків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], 11/100 частка нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS], комбайн зернозбиральний СК -5М-1 «Нива», 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER], комбайн зернозбиральний Єнісей 950, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER], трактор колісний МТЗ -80Л, 1996 року випуску, номерний знак [NUMBER], трактор колісний МТЗ -80Л, 1989 року випуску, номерний знак [NUMBER], належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Відповідачем не надано суду доказів про набуття права власності на вищевказане майно за кошти, які належали йому особисто. Так, ч.1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За правилами ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Ураховуючи, що вищезазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до висновку, про необхідність визнання за позивачем права власності на: - ? частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]; - 11/200 частку нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS]; - ? частку комбайну зернозбирального СК -5М-1 «Нива», 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER]; - ? частку комбайну зернозбирального Єнісей 950, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER]; - ? частку трактору колісного МТЗ -80Л, 1996 року випуску, номерний знак [NUMBER], - ? частку трактору колісного МТЗ -80Л, 1989 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Щодо вимог позивача про визнання спільною сумісною власністю легкового автомобілю ВАЗ 21144, 2011 року випуску, та легкового автомобілю ВАЗ 21213, 1994 року випуску, суд зазначає таке. Легковий автомобіль ВАЗ 21144, 2011 року випуску, кузов № [NUMBER] відповідно до реєстраційної картки ТЗ зареєстрований на [PERSON], а з реєстраційної картки не можливо встановити попереднього власника та дату набуття ним права власності на цей автомобіль (а.с. 93-94, том № 1). Легковий автомобіль ВАЗ 21213, 1994 року випуску, номерний знак [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON] 21.07.2016 згідно свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER], (а.с. 41, том № 1), тобто останнім набуто право власності в період, який не охоплюється періодом проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу. А тому у задоволенні вимог позивача відносно цього майна слід відмовити. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у сумі 320 грн. за вимогою про встановлення факту проживання однією сім'єю та за іншими вимогами - пропорційно задоволеним вимогам у сумі 480 грн., усього 800 грн. Судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial