Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 18.08.2008 року був укладений кредитний договір б/н, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 17000 грн. Позичальник не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснював щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] прийняла спадщину, адже, згідно наявної у позивача копії паспорта відповідача, вона зареєстрована за адресою зареєстрованого місця проживання позичальника: [ADDRESS] . Позивач вважає, що до складу спадщини входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Позивачем 19.05.2020 року було направлено претензію кредитора до Першої миколаївської державної нотаріальної контори та 15.06.2020 року отримано відповідь в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. 27.07.2020 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, які не були задоволені. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 18.08.2008 року становить 10961,72 грн, яка складається з наступного: 10054,29 грн - заборгованість за тілом кредиту; 547,40 грн - заборгованість за відсотками; 360,03 нарахована пеня. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість. Позов надійшов до Центрального районного суду м. Миколаєва 05.03.2021 року. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.05.2021 року справа передана для розгляду до Баштанського районного суду Миколаївської області. 13.07.2021 року вказана справа надійшла до Баштанського районного суду Миколаївської області. Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 16.07.2021 року відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 10.00 годин 21.09.2021 року. 21.09.2021 року підготовче провадження по справі закрите та справа призначена до судового розгляду на 21.10.2021 року на 09.00 год. Позивач не забезпечив явку в судовий розгляд свого представника, повідомлявся про судовий розгляд вчасно та належним чином. До позовної заяви долучене клопотання представника позивача про розгляд справи без виклику сторін. Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, оскільки не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не приймав спадщину після нього. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, позивач заявив про розгляд справи за його відсутності, а відповідач не з`явився в судове засідання, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Крім того, відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У зв`язку з вказаним суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши наявні у справі матеріали (розрахунок заборгованості; виписку по рахункам; довідку про зміну умов кредитування; копію заяви від 19.08.2008 року; витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; копію витягу з Умов і правил надання банківських послуг; довідку про видані кредитні картки; копію актового запису про смерть № 37 від 05.02.2018 року; копію реєстру поштових відправлень №gnk20200517_235731 від 19.05.2020 року; претензію кредитора № SAMDN50OTC001081580 від 29.04.2020 року; копію інформації №514/01-16 від 22.05.2020 року; копію листа-претензії № SAMDN50OTC001081580 від 27.07.2020 року; копію реєстру згрупованих поштових відправлень від 10.09.2020 року; повідомлення Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 04.08.2021 року №840/01-16; Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про відсутність спадкової справи після [PERSON] ; повідомлення департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 16.08.2021 року №19.03.03-11/5296/21) суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 18.08.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 2500,00 грн, який в подальшому був збільшений до 17000 грн. Договір був укладений шляхом підписання сторонами заяви від 18.08.2008 року, яка містила відомості про розмір процентів за користування кредитом, який становить 3% на місяць з розрахунку 360 днів на рік. У подальшому позивач неодноразово перевипускав відповідачу платіжну картку, що підтверджується довідкою позивача з вказівкою на номери карток та період їх дії, а також з тим що протягом 2008-2018 років картковий рахунок поповнювався грошовими коштами та з нього знімались грошові кошти. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором виникла заборгованість, яка, згідно з наданим банком розрахунком станом на 01.02.2018 року, становить 10961,72 грн та складається з наступного: 10054,29 грн - заборгованість за тілом кредиту; 547,40 грн - заборгованість за відсотками; 360,03 нарахована пеня. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Позивачем 19.05.2020\~року було\~направлено претензію\~кредитора до\~Першої \~миколаївської державної\~нотаріальної контори\~та 15.06.2020\~року отримано\~відповідь,\~в якій\~зазначалось,\~що спадкова\~справа після\~смерті [PERSON] \~не заводилась,\~а спадкоємці\~померлого позичальника\~із заявами\~про прийняття\~чи відмову\~від спадщини\~до нотаріальної\~контори не\~звертались.\~ 27.07.2020\~року на\~адресу відповідача\~ [PERSON] \~було направлено\~лист-претензію,\~згідно якого\~позивач пред`явив\~свої вимоги,\~які не\~були задоволені. Позивач вказує, що оскільки відповідач була зареєстрована за тією ж адресою, що і померлий [PERSON] , то він є спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлого, а тому має відповідати за його боргами. При цьому, з отриманих судом повідомлення Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 04.08.2021 року №840/01-16 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру слідує, що ніхто зі спадкоємців до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався та спадкова справа після [PERSON] не заводилась. З повідомлення департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради неможливо становити коло осіб, які спільно проживали з померлим. Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті входять до складу спадщини. Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 332/2936/16-ц, висновки якої щодо застосування норм права відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Натомість, позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що відповідач [PERSON] дійсно прийняла спадщину після померлого [PERSON] і витребувані судом докази також цього не підтверджують. Також позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно, а також його вартість, оскільки виключно в межах такої вартості спадкоємець відповідає за зобов`язаннями спадкодавця. За таких обставин, оскільки позивачем не доведено те, що відповідач прийняв спадщину після смерті боржника [PERSON] , що після померлого залишилось будь-яке спадкове майно, у межах вартості якого спадкоємець останнього несе відповідальність перед кредитором, то відсутні підстави стверджувати про набуття відповідачем обов`язку задовольняти вимоги кредитора. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача судових витрат не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed