Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, покликаючись на те, що 05 березня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та позивачем укладений кредитний договір №005/37/07-Ф у відповідності до умов якого [PERSON] надано кредит, в сумі 28530,00 доларів США зі сплатою 12,99% річних, з кінцевим терміном погашення 05 грудня 2034 року. У порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Просить стягнути з відповідача борг за кредитним договором №005/37/07-Ф від 05 березня 2007 року та стягнути на їх користь 26268,14 доларів США боргу, 9836,09 доларів США відсотків, 945727,69 грн. пені, 74251,31 грн. штрафу. В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належно була повідомлена про час та місце слухання справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у її відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідач подала до суду клопотання про зупинення провадження справи у зв`язку із перебуванням у відрядженні у Республіці Польща, у якому відповідачу відмовлено, оскільки нею не надано суду жодних належних та допустимих доказів перебування її у довгостроковому службовому відрядженні, зокрема, наказу, розпорядження чи іншого документу відповідної установи, підприємства чи організації, де працевлаштована відповідач. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 05 березня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та позивачем [PERSON] укладений кредитний договір №005/37/07-Ф у відповідності до умов якого [PERSON] надано кредит, в сумі 28530,00 доларів США зі сплатою 12,99% річних, з кінцевим терміном погашення 05 грудня 2034 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.п. 3.3.2, 3.3.3 кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 318,00 доларів США. Позичальник вносить мінімальний платіж по кредиту щомісячно до 05 числа місяця, наступного за тим, в якому було проведено нарахування відсотків. У встановлені договором строки відповідач [PERSON] не виконала умови кредитного договору №005/37/07-Ф від 05 березня 2007 року щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами. Відповідно до п. 4.2.4 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, інших платежів, та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у термін, визначений п. 3.3.3 договору. У відповідності до розрахунків боргу за кредитним договором №005/37/07-Ф від 05 березня 2007 року заборгованість за договором становить: 26268,14 доларів США заборгованість за кредитом, 9836,09 доларів США заборгованість по сплаті відсотків, 36338,23 доларів США пені, 9836,09 доларів США штраф. Згідно з рішенням КС України\~від 10\~листопада 2011\~року №\~15-рп/2011,\~межі дії\~принципу свободи\~договору визначаються\~законодавством з\~урахуванням критеріїв\~справедливості,\~добросовісності,\~пропорційності і\~розумності.\~При цьому\~держава має\~підтримувати на\~засадах пропорційності\~розумний баланс\~між комерційними\~інтересами банків\~щодо отримання\~справедливого прибутку\~від кредитування\~і правами\~та охоронюваними\~законом інтересами\~споживачів їх\~кредитних послуг. Суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року, згідно якої у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК Україникредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі\~статтею 1048 ЦК України,\~але не\~сплачених до\~моменту звернення\~кредитодавця до\~суду,\~процентів,\~а також\~попередніх невнесених\~до такого\~моменту щомісячних\~платежів у\~межах позовної\~давності щодо\~кожного із\~цих платежів.\~Невнесені до\~моменту звернення\~кредитора до\~суду щомісячні\~платежі підлягають\~стягненню у\~межах позовної\~давності,\~перебіг якої\~визначається за\~кожним з\~платежів окремо\~залежно від\~настання терміну\~сплати кожного\~з цих\~платежів. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Окрім цього, суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦП України враховує висновки ВС України, викладені, зокрема у постанові \~№6-100цс14\~від 03 березня 2014 року, згідно яких виходячи із правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст.253 ЦК обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №005/37/07-Ф від 05 березня 2007 року пеня за договором нараховувалась позивачем з 23 червня 2016 року по 06 червня 2017 року, однак позов подано до суду лише 05 грудня 2017 року, хоча пеня підлягала стягненню тільки в межах одного року до дня пред`явлення позову, а відтак такі позовні вимоги з 23 червня 2016 року по грудень 2016 року заявлені позивачем з пропуском строку позовної давності та задоволенню не підлягають. У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року\~№ 6-2003цс15 міститься висновок про те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім того, позивачем не зазначено внаслідок порушення яких саме умов договору нараховано штраф, а також, оскільки Конституцією України передбачено заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачу штрафу слід відмовити. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 23717,80 грн. судового збору.

Outcome: partial