Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по виплаті заробітної плати, мотивуючи тим, що рішенням апеляційного суду Херсонської області від 23.07.2012 року з дочірнього підприємства «Каземета Україна» приватного підприємства «Леона» на користь [PERSON] стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 35773,56 грн.. Стягнуту суму грошових коштів відповідач перерахував позивачу лише 11.07.2014 року, що на думку останнього є порушенням його прав, у зв'язку із чим просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті заробітної плати у сумі 494206,47 грн., судовий збір стягнути з відповідача у справі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що позивач у справі рішенням апеляційного суду Херсонської області від 10.07.2012 року поновлений на посаді директора ДП «Каземета-Україна» ПП «Леона» з 20.05.2009 року, однак до виконання своїх трудових обов'язків не приступив та до підприємства на виконання своїх трудових обов'язків не прибув. Крім того, з липня місяця 2009 року на все рухоме та нерухоме майно підприємства накладено арешт, у зв'язку із чим відповідач не зі своєї вини не мав змоги виконати рішення суду, щодо виплати позивачу стягнутої суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 35773,56 грн. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив, що за наказом №1 від 21 серпня 2008 року [PERSON] був прийнятий на роботу директором дочірнього підприємства «Каземета-Україна» приватного підприємства «Леона». В цей же день роботодавець уклав з ним письмовий контракт на управління підприємством, строк дії якого визначений до 30 листопада 2016 року. Рішенням засновника приватного підприємства «Леона» №1 від 20.05.2009 року [PERSON] був звільнений з роботи за п.1 ст. 40, п.2 ст.41 КЗпП України. Цим же рішенням Вітік П.З. був призначений на цю ж посаду та наділений правом підпису в усіх фінансових документах підприємства. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 23.07.2012 року позовні вимоги [PERSON] ДП «Каземета-Україна» ПП «Леона» про захист трудових прав задоволенні частково, стягнуто з ДП «Каземета-Україна» ПП «Леона» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2008 року по 20 травня 2009 року в сумі 35773,56 грн. На виконання вказаного рішення, Суворовським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист №2-4458/11 від 16.08.2012 року про стягнення з ДП «Каземета-Україна» ПП «Леона» на користь [PERSON] заробітної плати у розмірі 35773,56 грн. Відповідно до довідки від 24.07.2014 року виданої ПАТ КБ «ПриватБанк» за №978943 на розрахунковий рахунок [PERSON] в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі ДП «Каземета-Україна» 01.07.2014 року перераховано грошові кошти у розмірі 35773,56 грн. Ці факти сторонами у судовому процесі визнаються, підтверджуються матеріалами справи, а тому додаткового доказування не потребують. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за умови вирішення спору у судовому порядку, настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та вина власника. Судом встановлено що між позивачем та відповідачем існував спір щодо розміру сум, належних до виплати [PERSON], який вирішено судом 23.07.2012 року та присуджено до стягнення з ДП «Каземета-Україна» ПП «Леона» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2008 року по 20 травня 2009 року в сумі 35773,56 грн. Вказана сума грошових коштів перерахована [PERSON] 01.07.2014 року, проте судом не встановлено вину відповідача в порушенні строку розрахунку з позивачем . Так рішенням апеляційного суду Херсонської області від 23.07.2012 року встановлено, що 15.07.2009 року [PERSON] був затриманий, стосовно нього був вжитий запобіжний захід тримання під вартою. Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 06.08.2010 року [PERSON] засуджений за ч. 5 ст. 191 КК України, ч 2 ст. 222, ч.1-2 ст.366 КК України з остаточним призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права займати посади, пов'язанні з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями строком на 2 роки з конфіскацією всього майна, що йому належить. Ухвалою суду апеляційної інстанції від 19.04.2011 року вирок місцевого суду щодо всіх зазначених осіб в частині засудження їх за ч.5 ст. 191 КК України скасований, справа в цій частині направлена на додаткове розслідування. [PERSON] визнаний винним за вказаними вище статтями КК з визначенням йому остаточного покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язанні з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями строком на один рік. З витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 25.04.2012 року за №35807074 вбачається, що 25.08.2009 року постановою прокуратури Херсонської області від 21.08.2009 року на все рухоме майно ДП «Казамета-Україна» ПП «Леона» накладено арешт та заборону на відчуження, постановами від 14.09.2009 року та від 23.04.2012 року ВДВС Дніпровського РУЮ м. Херсона накладено арешт на все майно підприємства та оголошено заборону на його відчуження. Згідно відповіді начальника «Центрального відділення ПУАТ «Фодобанк» в м. Херсоні наданої директору ДП «Каземета-Україна» ПП «Леона» за вих. №642 від 29.10.2012 року вбачається, що за постановами управління ДВС ГУЮ в м. Херсоні від 11.07.2012 року;, Дніпровського РУЮ в м. Херсоні від 25.06.2012 року, 13.06.2012 року та 28.04.2012 року накладено арешт на кошти підприємства. Відповідно до ухвали апеляційного суду Херсонської області від 18.12.2012 року у справі за заявою ДП «Каземета-Україна» ПП «Леона» про розстрочку виконання рішення суду про стягнення з ДП «Каземета-Україна» ПП «Леона» на користь [PERSON] заробітної плати у розмірі 35773,56 грн. у задоволенні заяви відмовлено. Враховуючи зазначене, суд вважає, що за наявності накладених заборон та арештів на все майно підприємства у відкритому виконавчому провадженні, що відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», позбавляє права боржника самостійно розпоряджатися належними йому коштами та майном, та враховуючи наявність на розрахункових рахунках підприємства, на час здійснення виконавчих дій грошових коштів, які перебували під забороною та арештом ДВС, а також беручи до уваги намагання боржника здійснити розстрочку виконання рішення суду про стягнення з підприємства на користь [PERSON] суми заборгованості по заробітній платі з метою можливого часткового погашення боргу у зведеному виконавчому провадженні, оскільки державним виконавцем не здійснювались дії, пов'язанні із частковим погашенням боргу з окремих розрахункових рахунків боржника на виконання окремо виданих виконавчих листів, вини ДП «Казамета-Україна» ПП «Леона» у неналежному виконанні свого обов'язку перед [PERSON] не має, оскільки перелічені обставини, на думку суду, перешкоджали відповідачу належно виконати свої обов'язки перед позивачем. З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed