Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 березня 2018 року його позов до відповідача про стягнення заборгованості із заробітної плати задоволено частково, а саме: стягнуто з відповідача на його користь 22767 грн. 79 коп. заборгованості по заробітній платі за період з 01 травня 2017 року по 03 жовтня 2017 року, заборгованості по компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 10237 грн. 51 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 24 січня 2018 року в розмірі 20411 грн. 20 коп., заборгованість по виплаті вихідної допомоги в розмірі 5357 грн. 94 коп., суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати станом на 24 січня 2018 року в розмірі 1141 грн. 06 коп., у зв'язку з чим було отримано виконавчий лист та пред'явлено до примусового виконання до відповідного відділу ДВС. 20 липня 2018 року рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 березня 2018 року було фактично виконано. Таким чином, фактичний розрахунок відбувся 20 липня 2018 року. Тому просить суд про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 січня 2018 року по 20 липня 2018 року в розмірі 30616 грн. 80 коп., а також просить стягнути компенсаційні втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 675 грн. 01 коп. Відповідач про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотання від відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та відзив на позовну заяву не надходили, а тому суд ухвалює рішення у спрощеному позовному провадженні за наявними матеріалами справи відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 березня 2018 року було частково задоволено позов позивача до відповідача про стягнення заборгованості із заробітної плати. Стягнуто з відповідача на користь позивача 22767 грн. 79 коп. заборгованості по заробітній платі за період з 01 травня 2017 року по 03 жовтня 2017 року, заборгованості по компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 10237 грн. 51 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 24 січня 2018 року в розмірі 20411 грн. 20 коп., заборгованість по виплаті вихідної допомоги в розмірі 5357 грн. 94 коп., суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати станом на 24 січня 2018 року в розмірі 1141 грн. 06 коп. Рішення Черкаського районного суду Черкаської області було фактично виконано 20 липня 2018 року. Однак, виходячи із практики Європейського Суду з прав людини у справі «Меньшакова проти України» від 04 жовтня 2010 року, компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України могла вимагатися позивачем лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати судовим рішенням від 05 березня 2018 року. З прийняттям цього рішення статті 116 та 117 Кодексу законів про працю України більше не застосовуються у справі позивача, а зобов'язання колишнього роботодавця виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію було замінено на зобов'язання виконати судове рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. У зв'язку з вищенаведеним, Європейський Суд зазначає, що відповідно до статті 117 Кодексу «при відсутності спору щодо суми» заборгованості із заробітної плати, звільнені працівники мають право на компенсацію за несвоєчасну виплату такої заборгованості за період «фактичного розрахунку» (частина перша статті 117), а «при наявності спору про розміри сум» заборгованості із заробітної плати компенсація повинна бути виплачена, якщо спір вирішено на користь працівника (частина друга статті 117). Особливу увагу слід звернути на те, що частина друга статті 117 Кодексу, яка встановлює право на отримання компенсації у випадку постановления судом рішення щодо суми такої заборгованості, не передбачає виплати компенсації за період до фактичного розрахунку по заборгованості, на відміну від частини першої статті 117. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом. Тому суд вважає, що вимоги позивача щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 25 січня 2018 року саме по 20 липня 2018 року не мають жодного правового підґрунтя, зокрема, за висновками Європейського Суду, стаття 117 Кодексу законів про працю України не може бути розтлумачена як така, що встановлює право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як вона була присуджена позивачу за рішенням суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку з 25 січня 2018 року по 05 березня 2018 року, тобто по день ухвалення Черкаським районним судом Черкаської області судового рішення, у розмірі 7399 грн. 06 коп. (29 робочих днів х середньоденний заробіток позивача). Щодо стягнення з відповідача суми компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати, суд вважає за можливе задовольнити позов у цій частині з наступних підстав. Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку встановленому чинним законодавством. Згідно із частинами першою, другою статті 2 Закону № 2050-ІІІ «Про компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. За приписами ст. 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Відповідно до розрахунку позивача загальний розмір компенсації втрати частини заробітної плати з травня 2017 року по жовтень 2017 року складає 675 грн. 01 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі ст. 117 КЗпП України, ст. 625 ЦК України,

Outcome: partial