Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що між ним та TOB «Маджента Україна» було підписано договір купівлі продукції, відповідно до умов якого останній, зобов'язувався поставити йому продукцію згідно із замовленнями, яке ним зроблено. Одночасно між ним та відповідачем було підписано договір поруки від 10 березня 2016 року, за яким відповідач поручився за виконання TOB «Маджента Україна» обов'язків за договором. На підставі договору між ним та останнім було підписано також замовлення №1 від 10 березня 2016 року. Проте, передбачена замовленням №1 продукція поставлена не була, хоча відповідно до погоджених у договорі умов TOB «Рехау» провело оплату авансу у розмірі 115 500,00 гривень 19 квітня 2016 року. Таким чином, він свій обов'язок щодо сплати авансу виконав, проте TOB «Маджента Україна» продукцію не поставив, хоча поставка повинна була відбутися протягом 30 днів з моменту отримання передплати, тобто до 19 травня 2016 року. Незважаючи на багаточисленні усні звернення щодо поставки продукції та усні обіцянки відповідача здійснити поставку у повному обсязі «найближчим часом», належним чином здійсненої поставки так і не відбулося. Тому просить стягнути з відповідача авансовий платіж у сумі 115 500 грн, штрафи у сумі 8250 грн, 33000 грн, неустойку в сумі 16500 грн. та судовий збір. Відповідач згідно заяви просить слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Оцінивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, суд встановив, що між TOB «Рехау» та TOB «Маджента Україна» було підписано договір купівлі продукції №1603-1 від 10 березня 2016 року. Відповідно до умов договору TOB «Маджента Україна» зобов'язувався поставити позивачеві продукцію згідно із замовленнями. Одночасно між сторонами було підписано договір поруки від 10 березня 2016 року, за яким відповідач поручився за виконання обов'язків TOB «Маджента Україна» за договором. На підставі договору між позивачем та TOB «Маджента Україна» було підписано також замовлення №1 від 10 березня 2016 року. Проте, передбачена замовленням №1 продукція поставлена не була, хоча відповідно до погоджених у договорі умов TOB «Рехау» 19 квітня 2016 року провело оплату авансу у розмірі 115 500,00 гривень. Таким чином, позивач свій обов'язок щодо сплати авансу виконав, проте TOB «Маджента Україна» продукції відповідно до умов договору та замовлення №1 не поставив, хоча відповідно до пункту 4 замовлення №1 поставка повинна була відбутися протягом 30 днів з моменту отримання передплати, тобто до 19 травня 2016 року. Незважаючи на багаточисленні усні звернення позивача щодо поставки продукції та усні обіцянки TOB «Маджента Україна» здійснити поставку у повному обсязі «найближчим часом», належним чином здійсненої поставки так і не відбулося. Позивач та TOB «Маджента Україна» погодили, що у разі порушення строків поставки більше, ніж на два тижні, покупець вправі в односторонньому порядку розірвати договір та відмовитися від замовлення, як зазначено в п. 5.6. договору. Позивач листом від 14 грудня 2017 року повідомив TOB «Маджента Україна» про розірвання договору та відмову від замовлення №1. Відповідно до витягу з реєстру Укрпошти, лист було доставлено відповідачеві 21 грудня 2017 року, однак жодних платежів ним на користь позивача здійснено не було. Цим же листом позивач вимагав від TOB «Маджента Україна» повернення суми сплаченого авансу, штрафних санкцій, передбачених умовами договору. Таким чином, оскільки TOB «Маджента Україна» своє зобов'язання не виконав, позивач мав всі підстави для розірвання договору в односторонньому порядку та відмови від замовлення №1. Внаслідок цього отримані TOB «Маджента Україна» у якості авансу грошові кошти є безпідставно отриманим майном, яке відповідно до наведеного положення повинно бути повернуте. Оскільки, як зазначав позивач сплатив TOB «Маджента Україна» аванс у сумі 115 500,00 гривень, то цей аванс повинен бути повернутий позивачеві у повному обсязі. Відповідно до пункту 5.7. договору за несвоєчасну поставку продукції постачальник сплачує штраф у розмірі 5% від вартості продукції, зазначеної у замовленні. Відповідно до пункту 5.8. Договору у разі відсутності поставки понад 1 місяць постачальник сплачує штраф у розмірі 20% від вартості непоставленої продукції. Згідно пункту 3 розділу III додатку 1 до договору у разі несвоєчасної поставки товару продавець зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,5% за кожен тиждень прострочення, але не більше 10% вартості замовлення. Станом на дату подання позовної заяви кількість повних тижнів прострочки складає 82 тижні, тому сума неустойки складає 67650 гривень; проте з огляду на встановлене обмеження розміру неустойки її максимальна сума складає 16500,00 гривень. Таким чином, сума сплаченого покупцем авансу, яка підлягає поверненню та сума штрафних санкцій становить 173250,00 гривень. У пункті 3.2. договору поруки зазначено, що у разі, якщо боржник не виконує своєчасно зобов'язання за основним договором, кредитор вправі пред'явити до поручителя одну з наступних вимог за вибором Кредитора: виконати зобов'язання боржника в натурі та сплатити штрафні санкції, передбачені основним договором або повернути суму сплаченого кредитором боржникові авансу та сплатити штрафні санкції, передбачені основним договором. У пункті 6.2. Договору поруки сторони погодили, що непред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не є підставою для припинення поруки та цього Договору. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦКУ зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно частини 1 статті 549 ЦКУ неустойкою (штрафом, пенею) є грошова с або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржни зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як передбачено ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати договір позики у відповідності до його умов та вимог закону. Статтею 1046 ЦК України зазначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як убачається зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Ураховуючи неналежне виконання TOB «Маджента Україна» взятих на себе зобов'язань щодо повернення грошових коштів у визначений сторонами строк, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 2598,75 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved