Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що він є депутатом [PERSON] сільської ради Чаплинського району Херсонської області 7 скликання. 05 грудня 2016 року йому стало відомо, що у газеті «Голос Таврії» №46 від 17 листопада 2016 року [PERSON] землевпорядником [PERSON] сільської ради Чаплинського району, було надруковано статтю під назвою «Як працює хазяїн в селі», наприкінці цієї статті [PERSON] повідомлено, що у депутатів та членів їх родин є заборгованість із сплати земельного податку. У списках боржників зазначена [PERSON] його мати. Вказавши зазначену інформацію було скомпрометовано позивача, як посадову особу, депутата [PERSON] сільської ради Чаплинського району та підірвано його авторитет. Інформація про заборгованість це наклеп, земельний податок сплачується вчасно і в повному обсязі. Податок на землю за 2015 рік [PERSON] був нарахований, згідно повідомлення рішення від 24 травня 2016 року, яке було отримано в сільській раді 25 серпня 2016 року. Станом на 26.08.2016 року податок на землю та утворений сільською радою борг були сплачені у повному обсязі, що підтверджується квитанціями. Тобто станом на 17 листопада 2016 року заборгованості зі плати земельного податку [PERSON] немає. Вказана стаття ганьбить честь і гідність його родини та підриває його авторитет. Просить суд зобовязати [PERSON] сільську раду Чаплинського району Херсонської області спростувати у друкованих засобах масової інформації поширені землевпорядником [PERSON] недостовірні відомості, що [PERSON], член родини депутат місцевої ради [PERSON] має заборгованість зі плати податку на землю. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні викладені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, також пояснив, що земельний податок нараховується податковою інспекцією, і відповідачем по праві не вірно було опубліковані дані, оскільки 22,18 грн. це не є заборгованість по земельному податку, а є пенею. Окрім того, вказав, що спірна стаття компрометує позивача як депутата селищної ради. Також додав, що хоча за [PERSON] і рахувалась пеня в сумі 22,18 грн., яку представники податкової служби не змогли пояснити звідки вона нарахувалось, однак відповідачем по справі вказано суму заборгованості 23 грн., що є недостовірною інформацією. Відповідач [PERSON], який є і також представником [PERSON] сільської ради Чаплинського району Херсонської області в судовому засіданні викладені позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно 17.11.2016 року в друкованому засобі інформацію було викладено статтю в якій окрім іншого, зазначено, що у депутатів та членів їх родин є заборгованість із сплати земельного податку. У списках боржників зазначена [PERSON] мати позивача, яка мала заборгованість в сумі 22,18 грн., яку він округлив до 23 грн., дана інформація була ним отримана відповідно до відомостей податкової інспекції. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно копії друкованого засобу інформації - газети «Голос Таврії» №46 від 17 листопада 2016 року [PERSON] землевпорядником [PERSON] сільської ради Чаплинського району, було надруковано статтю під назвою «Як працює хазяїн в селі», наприкінці цієї статті [PERSON] повідомлено, що у депутатів та членів їх родин є заборгованість зі сплати земельного податку. У списках боржників зазначена [PERSON] 23 грн., і це без врахування пені та штрафних санкцій. Як вбачається із податкового повідомлення рішення від 24.05.2016 року [PERSON] має суму податкового зобовязання в розмірі 65,46 грн. Відповідно до копії квитанції №147 від 26 серпня 2016 року [PERSON] сплачено 45,46 грн. з земельного податку на рахунок ГУ ДКСУ у Херсонській області. Із податкового повідомлення рішення від 24.05.2016 року №31231-0000 слідує, що [PERSON] має суму земельного податку з фізичних осіб в розмірі 265,09 грн. Відповідно до копії квитанції №148 від 26 серпня 2016 року [PERSON] сплачено 265,09 грн. земельного податку з фізичних осіб на рахунок ГУ ДКСУ у Херсонській області. Згідно копії квитанції №109 від 26 серпня 2016 року [PERSON] сплачено 113,01 грн. земельного податку з фізичних осіб на рахунок ГУ ДКСУ у Херсонській області. З копії відповіді Чаплинського відділення Херсонської ОДПІ від 27.01.2017 року вих№15/21-21-13-166, яка надана на лист сільського голови [PERSON] сільської ради слідує, що [PERSON] в 2015 році сплачено земельного податку в сумі 553,40 грн. та в 2016 році сплачено земельного податку в сумі 1195 грн. До вказаної відповіді надано інформацію щодо переліку боржників по земельного податку з фізичних осіб [PERSON] сільської ради, станом на 01.11.2016 року, і у вказаному переліку за кодом платника 4494, значиться [PERSON], яка має борг 22,18 грн. Відповідно до відповіді Чаплинського відділення Херсонської ОДПІ від 13.02.2017 року №42/21-21-158 станом на 01.11.2016 року у [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) обліковувалась заборгованість по сплаті земельного податку з фізичних осіб в сумі 22,18 грн., яка була сплачена 09.02.2017 року (платіжне доручення №5566184SB від 09.02.2017 року), станом на 13.02.2017 року заборгованість по сплаті земельного податку з фізичних осіб за [PERSON] відсутня. База фіскальної служби працює цілодобово з дати утворення податкових органів. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь - якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб'єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК і ст. 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Із аналізу оскаржуваної статті під назвою «Як працює хазяїн в селі» слідує, що [PERSON], який є землевпорядником [PERSON] сільської ради Чаплинського району надруковано статтю в засобах масової інформації, зокрема в газеті «Голос Таврії» №46 від 17 листопада 2016 року, наприкінці цієї статті [PERSON] повідомлено, що у депутатів та членів їх родин є заборгованість зі сплати земельного податку. У списках боржників зазначена [PERSON] 23 грн., яка є матірю позивача. При цьому, суд не бере до уваги, твердження позивача з приводу того, що за [PERSON] рахується 22,18 грн. - пені, а відповідачем в газеті викладено, саме 23 грн., що також є недостовірною інформацією, оскільки в своїй позовній заяві позивач як на підставу своїх вимог вказує, про те, що станом на 17 листопада 2016 року заборгованість зі сплати земельного податку у [PERSON] немає, а тому просить суд спростувати у друкованих засобах масової інформації поширені землевпорядником [PERSON] недостовірні відомості, що [PERSON], член родини депутата місцевої ради [PERSON] має заборгованість зі плати податку на землю, тобто предметом позову є не суму заборгованості 22,18 грн., а заборгнованість в цілому яка б значилась за [PERSON] Враховуючи характер інформації, яка викладена в спірній статті, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] наведено фактичні твердження щодо несплати земельного податку матірю позивача [PERSON], які підлягають перевірці на предмет їх достовірності, відповідно до вимог ст. 277 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, станом на друкування та поширення оскаржуваної статті за [PERSON] рахувалась заборгованість по сплаті земельного податку з фізичних осіб в сумі 22,18 грн., вказані кошти були сплачені 13 лютого 2017 року, що підтверджується відповідно довідкою Чаплинського відділення Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 13.02.2017 р. Таким чином, в оскаржуваній статті «Голос Таврії» №46 від 17 листопада 2016 року, під назвою «Як працює хазяїн в селі», відповідачем по справі землевпорядником [PERSON] сільської ради Чаплинського району [PERSON] було надруковано достовірну інформацію щодо заборгованості земельного податку з фізичних осіб, яка станом на листопад 2017 року обліковувалась за [PERSON] З огляду на викладене, відповідачем по справі [PERSON] доведено достовірність інформації щодо заборгованості по сплаті земельного податку, яка рахувалась за [PERSON] станом на 17 листопада 2016 року, а тому не підлягає спростуванню в розумінні ст. 277 ЦК України. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. В зв'язку з цим, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем йому не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed