Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просить припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0967га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 6310137200:10:048:0004 по [ADDRESS] та вважати, що вказана земельна ділянка належить йому та належала [PERSON] , яка померла [INFO] , по Ѕ частині кожному; визнати за ним - позивачем - право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті сестри - [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку зареєстровано за ним- позивачем - на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті сестри від 03.07.2021 року, на 1/3 частину - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2004 року після смерті матері, на 1/6 частину - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.01.1985 року після смерті батька. Вказаний вище житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці площею 967 кв.м. Станом на 09 травня 1983 року право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано за його батьком [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.09.1968 року. [INFO] його батько [PERSON] помер, та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини вказаного житлового будинку. Спадкоємцями після смерті батька [PERSON] були його дружина [PERSON] , а також діти [PERSON] та він - позивач. Кожен зі спадкоємців спадщину після смерті [PERSON] прийняв та у подальшому отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1 /6 частину житлового будинку від 08.01.1985 року. Також 08 січня 1985 року було видано свідоцтво про право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку дружині спадкодавця [PERSON] (матері позивача), як на частку в спільному майні подружжя. [INFO] померла його- позивача - мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частин вказаного житлового будинку, з яких 1/6 частина будинку їй належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.01.1985 року, а Ѕ частина - на підставі свідоцтва про право власності від 08.01.1985 року. Спадкоємцями після смерті [PERSON] був він - позивач, та його сестра, дочка спадкодавця - [PERSON] , які спадщину після смерті матері прийняли та оформили у встановленому законом порядку, та їм видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.11.2004 року. на підставі рішення Харківської міської ради від 23.06.2010 року №161/10 земельна ділянка, яка розташована по [ADDRESS] , була приватизована ним - позивачем - та сестрою [PERSON] , та 15 березня 2012 року йому та його сестрі [PERSON] видано Держані акти на право власності на земельну ділянку площею 0,0967 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна бланка) з кадастровим номером 6310137200:10:048:0004. Таким чином, вказана земельна ділянка площею 0,0967 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] належить йому та сестрі [PERSON] на праві спільної сумісної власності. 04 жовтня 2012 року його сестра [PERSON] залишила заповіт, яким належне їй майно, а саме частину житлового будинку та частину земельної ділянки заповідала йому - позивачеві. Його сестра - [PERSON] померла [INFO] , та після її смерті він прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, та йому було видано свідоцтво про право на спадщину від 03.07.2021 року на 1/2 частину вказаного житлового будинку, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки по [ADDRESS] йому нотаріусом було відмовлено з посиланням на те, що земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності йому та [PERSON] без визначення часток кожного співвласника, договір про поділ земельної ділянки між співвласниками не укладався, у зв`язку з чим нотаріальна контора не має можливості визначити склад спадкового майна, а саме частку померлої [PERSON] у праві на вказану земельну ділянку, у зв`язку з чим було рекомендовано звернутися з позовом до суду. Відповідач по справі [PERSON] є чоловіком [PERSON] , мешкав зі спадкодавцем на час її смерті, у зв`язку з чим також може претендувати на спадкове майно. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Ухвалою суду від 17 серпня.2021 відкрито провадження справі, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 2 вересня 2021 року за клопотанням представника позивача витребувано з Другої ї державної міської нотаріальної контори ХМНО інформацію щодо прийняття спадщини справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 2 вересня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову, просив справу розглядати у його відсутності. За таких обставин відповідно до положень ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого К.Лопанським п/с Харківської області 10 листопада 1947 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого міським відділом ЗАГС м.Харкова 10 травня 1983 року, батько позивача - [PERSON] помер [INFO] . Станом на 09 травня 1983 року право власності на житловий будинок по [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дев`ятою ХДНК 26.09.1968 року за р.№1-2049 та зареєстрованого в ХМБТІ 02 жовтня 1969 року за №24602, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.01.1985 року державним нотаріусом Другої ХДНК за р.№3-62. 08 січня 1985 року Другою ХДНК було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] , померлого [INFO] ,(реєстр № 3-62) на половину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , в рівних частинах його дружині - [PERSON] , та дітям- [PERSON] та [PERSON] , які проживали по [ADDRESS] Отже, кожен зі спадкоємців спадщину після смерті [PERSON] прийняв та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.01.1985 року на 1 /6 частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Також 8 січня 1985 року Другою ХДНК було видано свідоцтво про право власності (р.№3-60) на 1/2 частину зазначеного житлового будинку дружині спадкодавця [PERSON] як на частку у спільному майні подружжя, Мати сторін- [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану3 17.05.1997 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, з яких 1/6 частина будинку їй належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою ХДНК 08.01.1985 року за р.№3-62, 1/2 частина - на підставі свідоцтва про право власності, виданого Другою ХДНК 08.01.1985 року за р.№3-60. Після смерті [PERSON] діти спадкодавця - [PERSON] , та [PERSON] , прийняли спадщину, та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.11.2004 року, видане державним нотаріусом Другої ХДНК за р.№2-882. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.09.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального правління Міністерств юстиції (м.Харків) 13 вересня 2020 року, [PERSON] (сестра позивача ) померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, з яких 1/6 частина будинку належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, виданого Другою ХДНК 08.01.1985 року за р.№3-62, 1/3 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, виданого Другою ХДНК 20.11.2004 року за р.№2-882, а також частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0967 га, яка розташована в [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка була приватизована позивачем та [PERSON] на підставі рішення Харківської міської ради від 23.06.2010 року №161/10, та позивачу видано 15 березня 2012 року Державний акт серії ЯК №172728 на право власності на земельну ділянку площею 0,0967 га за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна бланка) з кадастровим номером 6310137200:10:048:0004 було видано Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №172729, виданим 15 березня 2012 року. Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-9901037492021 від 22.07.2021 року, зазначена вище земельна ділянка площею 0,0967 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. 04 жовтня 2012 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої ХДНК за р.№405, яким належне їй майно, а саме частину житлового будинку та частину земельної ділянки по [ADDRESS] (на теперішній час [ADDRESS] ), заповідала позивачу - своєму братові, [PERSON] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї сестри [PERSON] , та прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законом строк, у зв`язку з чим нотаріусом Другої ХМДНК 10.02.2021 року було заведено спадкову справу №67/2021, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №63502785 від 10.02.2021 Позивачу державним нотаріусом Другої ХМДНК видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.07.2021 року за р.№2-178, на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] . У видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки по [ADDRESS] позивачу нотаріусом було відмовлено. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 264239398 від 03.07.2021 право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті сестри- [PERSON] № 2-178, виданого 3 липня 2021 року Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою. Як вбачається з відповіді Другої ХМДНК № 1706/02-14 від 31.07.2021 року земельна ділянка за зазначеною вище адресою площею 0,0967 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 6310137200:10:048:0004 належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] без визначення часток кожного співвласника, договір про поділ земельної ділянки між співвласниками не укладався, у зв`язку з чим нотаріальна контора не має можливості визначити склад спадкового майна, а саме частку померлої [PERSON] у праві на вказану земельну ділянку, у зв`язку з чим було рекомендовано звернутися з позовом до суду. Яке вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №268468006 від 31.07.2021 року, а також вказаних вище правовстановлюючих документів на зазначений житловий будинок, право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] на Ѕ частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 03.07.2021 року державним нотаріусом Другої ХМДНК за р.№2-178; на 1/3 частину - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20.11.2004 року державним нотаріусом Другої ХДНК за р.№2-882; на 1/6 частину - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.01.1985 року державним нотаріусом Другої ХДНК за р№3-62. Як вбачається з листа №1956/02-14 від 08.09.2021 Другої Харківської міської державної нотаріальної контори після смерті гр. [PERSON] , померлої [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , було заведено спадкову справу № 67/2021. 10 лютого 2021 року по книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 152 було зареєстровано заяву від імені брата померлої . [PERSON] , [INFO] , який на момент звернення до нотаріальної контори був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого 2-й ХДНК 04 жовтня 2012 року за р. № 3-405. 16 лютого 2021 року по книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 174 було зареєстровано заяву від імені чоловіка померлої - [PERSON] , [INFO] , який на момент звернення до нотаріальної контори був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про відмову від прийняття спадщини. 03 липня 2021 року по книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 888 було зареєстровано заяву гр. [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину, та 03 липня 2021 року на його ім`я за р. № 2-178 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 (одну другу) частину житлового буд. [ADDRESS] та за р. № 2-180 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, яку нараховувало Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 319 власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Статтею 358 ЦК України передбачено, що кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці Згідно ст. 370, ч.2 ст.372 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. . У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється Відповідно до ч. 1 ст.368, ч.ч. 1, 2 ст.369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч. 3,4,5 ст.89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю, споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається но до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем [PERSON] не порушує прав та інтересів інших осіб. Таким чином, з урахуванням двох власників зазначеної вище земельної ділянки та набуття позивачем та сестрою права власності на житловий будинок, при визначенні частки земельної ділянки по [ADDRESS] , яку успадкував після смерті сестри позивач, слід виходити з рівності праві власності на зазначену земельну ділянку, а саме 1/2 частина належить позивачу, та 1/2 частина належала [PERSON] , та є спадковим майном після її смерті. Також, враховуючи визначення часток кожного з учасників спільної власності та визнання права спільної часткової власності на земельну ділянку, право спільної власності на зазначену вище земельну ділянку припиняється. Відповідно до Листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 про практику розгляду цивільних справ про спадкування п. 3.4 - у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на частину земельної ділянки після смерті [PERSON] , оскільки земельна ділянка належала померлій та позивачу на праві спільної сумісної власності, частки співвласників не були визначені, визначити вказану частку можливо лише в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що спадкодавцю [PERSON] належало 1/2 частки вказаної земельної ділянки площею 0,0967 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 6310137200:10:048:0004. Оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Позивач є спадкоємцем після смерті сестри [PERSON] та заповітом, та відповідно до положень ст. 1235 ЦК України, має право на спадкування після її смерті за заповітом. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, слід припинити право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку та вважати, що вказана земельна ділянка належить позивачу та належала [PERSON] , яка померла [INFO] , по Ѕ частині кожному, а також визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину вказаної земельної ділянки після смерті сестри - [PERSON] .

Outcome: approved