Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суми боргу, визначені моровою угодою, а саме: - 956 340,00 грн. суму позики, визначену умовами мирової угоди; - 75 444,60 грн. 2% від суми неповернутої позики, визначеної умовами мирової угоди; - 558 160,69 грн. - інфляційні втрати; - 14 541,61 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу; - 3 654,00 грн. судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 03.06.2014р. суд закрив провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] «Про стягнення суми боргу», визнавши при цьому мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON], за умовами якої відповідач по даній цивільній справі взяв на себе зобов'язання сплатити позивачу [PERSON] у день підписання мирової угоди 2 (два) % від суми позики за договором відсоткової позики з фізичною особою від 16.02.2014 р., укладеного між сторонами, за березень, квітень, травень 2014 року в сумі 2700 доларів США. Крім того, сторони дійшли згоди, що, сума позики у розмірі 45000 доларів США буде повернута відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] одним платежем в іноземній валюті 16 грудня 2014 року з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних, розрахованих позивачем згідно ст. 625 ЦК України в сумі 47713,41 грн. індекс інфляції, 3423,31 грн. 3 % річних. Зі спливом зазначеного у мировій угоді строку відповідач взяте на себе зобов'язання не виконав, що змушує позивача звернутись до суду за захистом його порушених прав, та просити суд стягнути з відповідача на свою користь суми боргу, визначені моровою угодою. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмове клопотання, у якому зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, та просить суд провести розгляд справи без його участі, на підставі наявних у справі доказів, і, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. В судове засідання відповідач не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд провести розгляд справи без його участі, а також суду зазначив, що, не заперечує проти задоволення позову, оскільки не має можливості виконати умови мирової угоди. Ухвалою суду від 03.11.2015р. суд відмовив у прийнятті визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, 03.06.2014р. суд закрив провадженні по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] «Про стягнення суми боргу», визнавши при цьому мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON], за умовами якої відповідач по даній цивільній справі взяв на себе зобов'язання сплатити позивачу [PERSON] у день підписання мирової угоди 2 (два) % від суми позики за договором відсоткової позики з фізичною особою від 16.02.2014 р., укладеного між сторонами, за березень, квітень, травень 2014 року в сумі 2700 доларів США. Крім того, сторони дійшли згоди, що, сума позики у розмірі 45000 доларів США буде повернута відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] одним платежем у іноземній валюті 16 грудня 2014 року з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних, розрахованих позивачем згідно ст. 625 ЦК України в сумі 47713,41 грн. індекс інфляції, 3423,31 грн. 3 % річних. Через невиконання відповідачем [PERSON] умов вищевказаної мирової угоди, позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом про спонукання відповідача до її виконання. Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Водночас, згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. згідно ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). З вищенаведеного суд вбачає, що, обраний позивачем спосіб захисту цивільного права не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, та, водночас, суперечить ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки вказаний Закон визначає порядок дій стягувача (позивача) у виконавчому провадженні, яке є завершальною стадією судового провадження, і, у даному випадку, спрямоване на примусове виконання ухвали суду від 03.06.2014р. про визнання мирової угоди. Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що, вищевказана мирова угода є судовим рішенням, яке виконується в порядку, визначеному ЗУ «Про виконавче провадження», а не шляхом звернення до суду із позовом про спонукання до її виконання, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги позивача є такими, що задоволенню не підлягають, оскільки обраний позивачем спосіб захисту цивільного права не відповідає вимогам ст.16 ЦК України. При цьому, відмовляючи у задоволенні позову, суд,

Outcome: dismissed