Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по даній справі вони перебували у шлюбі з 27 вересня 2008 року, від спільного подружнього життя мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Сімя з відповідачкою не склалася та шлюб між ними було розірвано рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 червня 2012 року № 1013/3897/2012. Після розірвання шлюбу і до цього часу він справно сплачує аліменти, визначені за позовом відповідача рішенням Ірпінського міського суду Київської області № 367/2785/13-ц від 12 червня 2013 року. Позивач вказує, що рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради № 412/1 від 19 листопада 2013 року йому було визначено дні спілкування з малолітнім сином [PERSON], [INFO], що проживає з відповідачкою, а саме щовівторка та щочетверга з 16 до 21 години, перші та треті вихідні дні місяця; згідно п. 2 даного рішення та відповідно до ст. 157 СК України зобовязано матір [PERSON] не чинити перешкод щодо спілкування батька з дитиною. Вказує, що фактично з моменту прийняття даного рішення відповідач ігнорувала таке рішення та продовжувала чинити перешкоди його спілкуванню з сином, аргументуючи це тим, що він хворіє або знаходиться не вдома. Через такі протиправні дії відповідача він був вимушений звернутися до служби у справах дітей Бучанської міської ради, але і їх відповідач проігнорувала та продовжувала чинити перешкоди його спілкуванню з сином, а саме в призначені дні спілкування забирати сина раніше з дитячого садка, ігноруючи його дзвінки; у визначені вихідні дні спілкування забирала сина з міста до своєї бабусі в село Жукин Київської області, таким чином він сина майже не бачить. Також позивач просив врахувати його законні права та наявність у нього можливості спілкуватися з дитиною та здійснювати позитивний вплив на його виховання. В звязку із викладеними обставинами просив зобовязати [PERSON] не перешкоджати його спілкуванню з сином у визначені дні виконкомом Бучанської міської ради; надати йому, [PERSON], один тиждень для спільного відпочинку з сином [PERSON] на його літніх канікулах; надати йому, [PERSON], один день в день народження сина [PERSON] або на наступний день для святкування. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, суду пояснила, що були дні, коли вона просила позивача не забирати дитину, яка була хвора і в ці дні вона не могла віддати хвору дитину позивачу. Вона не визнає, що перешкоджає позивачу спілкуватися з дитиною, до бабусі вона віддає дитину рідко, позивачу відома ця адреса та йому ніхто не заважає спілкуватися з дитиною. Також пояснила, що дитина відвідує дитячий садок, в школу йде з 1 вересня цього року. Також не погодилась із визначенням позивачу дня святкування у день народження дитини, оскільки вона заперечує таке святкування без її присутності, позивач завжди на наступний день після дня народження святкує його з дитиною. Щодо надання позивачу одного тижня для спільного відпочинку з сином на його літніх канікулах заперечувала, оскільки вона побоюється, що позивач може вивезти дитину до своїх батьків, які недбало ставляться до догляду за дитиною, в їх сімї сталася трагічна подія та загинула дитина, а тому вона категорично заперечує проти надання цього тижня в літній період для спілкування позивача з дитиною без її присутності. Пояснила, що дійсно позивач звертався до служби у справах дітей з приводу того, що вона перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, звідти їй телефонували та проводили з нею бесіди з приводу усних заяв позивача. Просила у позові відмовити. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Бучанської міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала, пояснила, що позивач звертався усно до Служби у справах дітей з приводу перешкод відповідача у спілкуванні з дитиною, з відповідачкою проводились усні бесіди. Вважала, що позивач має право спілкуватися з дитиною у визначені рішенням Бучанської міської ради дні. Проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника третьої особи [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка з 27 вересня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, якій розірвано у встановленому законом порядку рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 1013/3897/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю [PERSON]. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 червня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.04.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Також в судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 19 листопада 2013 року № 412/1 Про участь у вихованні дитини визначено дні спілкування батька [PERSON] з його малолітнім сином [PERSON], [INFO], що проживає окремо, а саме : щовівторка та щочетверга з 16.00 до 20.00, 1 та 3 вихідні дні місяця як за місцем проживання дитини так і за місцем проживання батька, за умови попередньої домовленості з матірю дитини [PERSON]; зобовязано батьків малолітнього [PERSON] та [PERSON] належним чином виконувати свої батьківські обовязки по відношенню до дитини, та не перешкоджати один одному в участі у вихованні та утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні також встановлено, що між батьками дитини існують протиріччя щодо спілкування батька з дитиною, відповідачка [PERSON] не завжди надає можливість позивачу спілкуватися з дитиною у визначені рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 19 листопада 2013 року № 412/1 Про участь у вихованні дитини дні , у звязку із чим позивач усно звертався до Служби у справах дітей Бучанської міської ради з приводу перешкод відповідача щодо спілкування з дитиною та працівниками Служби у справах дітей з нею проводились усні бесіди, що визнається відповідачкою та відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника третьої особи [PERSON], матеріалами справи. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 19 листопада 2013 року № 412/1 Про участь у вихованні дитини визначено дні спілкування батька [PERSON] з його малолітнім сином [PERSON], [INFO], що проживає окремо. Також встановлено, що між батьками дитини існують протиріччя щодо спілкування батька з дитиною, відповідачка [PERSON] не завжди надає можливість позивачу спілкуватися з дитиною у визначені вищезазначеним рішенням дні, що не заперечується відповідачкою. За таких обставин суд вважає, що слід зобовязати [PERSON] не чинити перешкод позивачу у його спілкуванні з сином [PERSON], [INFO] у визначені часи та дні відповідно до рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 19 листопада 2013 року № 412/1 Про участь у вихованні дитини. Крім того, суд дійшов висновку, що, виходячи із положень ст. 159 СК України, слід надати позивачу один тиждень протягом літнього періоду для спільного відпочинку з сином [PERSON], [INFO], але за умови попередньої домовленості з матірю дитини [PERSON], враховуючи малолітній вік дитини, а також визначити [PERSON] наступний день за днем народження сина [PERSON], [INFO] для спільного святкування дня народження дитини. Таким чином суд задовольняє заявлений позов частково.

Outcome: partial