Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що він є членом Садівничого товариства «Родник», у користуванні якого є земельна ділянка №68, розташована в цьому товаристві за адресою: м Дніпропетровськ, вул. Мориса Тореза, 49 - Д, відповідно до рішення Дніпропетровської районної ради №181 від 24.06.1988 р. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, власником суміжної з вищезазначеної ділянки є [PERSON] (відповідач), яка провела капітальну прибудову до свого садового будинку у пожежному розриві між садовими будинками на суміжних ділянках №68 та № 69, розташованих у Садівничому товаристві «Родник». На переконання позивача, будівництво проведено з порушенням будівельних та протипожежних норм та правил; стокові води з даху садового будинку та прибудови, розміщеної у розриві (3 м від кордону ділянки відповідно до технічної документації) стікають під стіну садового будинку позивача, що призводить до його усадки, створює загрозу його руйнуванню. Неодноразові звернення позивача до [PERSON] та вимоги щодо дотримання законності відповідачем ігноруються; окрім того, відповідачем по кордону ділянок були встановлені навіс та теплиця, будується суцільний паркан та інші садові конструкції, які затіняють земельну ділянку позивача, що призводить до порушення його прав позивача та перешкоджає користуванню власністю. Посилаючись у позові на те, що постійні порушення відповідачем норм та правил статуту Садівничого товариство «Родник» призводять до постійних душевних страждань, у звязку з чим позивач знаходиться на постійному кардіологічному обліку та потребує постійного лікування, у позові й заявлено вимогу про знесення прибудови, розташованої на ділянці №69, власником якої є [PERSON], розміщеної між будинками на ділянках №68 та №69, розташованих у Садівничому товаристві «Родник», про знесення теплиці та навісу, розташованих на ділянці №69, які належать [PERSON] та встановлені на межі ділянок №68 та №69, розташованих у Садівничому товаристві «Родник», про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20\~000,00 грн. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Представник відповідача позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні повністю, посилався на те, що позивач не надав докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не надав докази на підтвердження правомірності власного користування земельною ділянкою та дійсного порушення прав, оскільки спір відбувається на території СТ «Родник», та позивач не може встановити порушення саме на межі земельних ділянок. Відповідно до заперечень представника відповідача суду не надано доказів на підтвердження отримання чи вручення [PERSON] припису про порушення нею вимог чинного законодавства при забудові земельної ділянки №69. Третя особа не скористалася правом брати участь у судових засіданнях. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Садівниче товариство «Родник» знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. М.Тореза, 49 Д; земельна ділянка площею 12,0 га відведена Товариству рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області від 24 червня 1988 р. №181 та від 28 серпня 1989 року №214 для задоволення потреб членів Товариства у сфері садівництва та городництва (державний акт на землю Б№ 020026, зареєстрований за №294 від 16 грудня 1988 року). [PERSON] (позивач) є членом Садівничого товариства «Родник» (а.с. 19) та користується земельною ділянкою №68 площею 0,06 га, яка була надана йому користування у 1988 році. Суду не було надано доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України щодо правомірності користування відповідачем сусідньою земельною ділянкою (№69). Позов з цих підстав заявлено не було, питання про правомірність користування відповідачем суміжною земельною ділянкою не обговорювалось. На переконання позивача з боку відповідача мало місце порушення норм чинного законодавства при забудові [PERSON] земельної ділянки №69, утім, суд позбавлений можливості дійти до такого висновку через ненадання позивачем доказів (ст.ст. 10, 60 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та фізичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. За загальними правилами добросусідства, закріпленими законодавцем у ст. ст. 103 - 109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов'язком власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться щонайменше незручностей. Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову, суд керується тим, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). На підтвердження порушень прав позивача відповідачем позивач лише надав суду фотографії двох садівничих будинків, які самі по собі не дають суду підстав встановити факти, які обґрунтовують заявлені вимоги та мають значення для справи. Інших доказів суду для дослідження не було надано (ст. 179 ЦПК). Відмовляючи в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до ЦК України особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди. Таким чином, оскільки за судового розгляду було встановлено, що позивач не є власником земельної ділянки, заявлення вимоги про відшкодування моральної шкоди є передчасним. Судові витрати\~ віднести на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено\~\~повністю (ст.ст.\~\~88\~ та\~ 215 ЦПК України).

Outcome: dismissed