Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказавши, що з 19.07.2002 р. по 17.01.2013 р. перебував у шлюбі з відповідачем по справі, від якого вони мають синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що сторони проживають окремо, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей, які проживають разом із ним, не надає, просив стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку, починаючи з дня розірвання шлюбу, до повноліття дітей. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на наведені у ньому обставини, відповідач позов не визнала. Повідомила, що є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням, отримує пенсію 2147 грн. щомісяця, з якої четверта частина уходить на ліки. Окрім того, періодично вона купляє дітям одяг та іграшки, однак позивач перешкоджає їй зустрічатись з дітьми. . Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням такого. За змістом ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст.180, 181, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; якщо сторони не дійшли згоди щодо способу виконання матір'ю свого обов'язку утримувати дитину, частка її заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.182 того ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. З відповідних свідоцтв судом встановлено, що відповідач є матір'ю дітей: [PERSON], 2002 року народження, та [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням опікунської ради - Білоцерківської міської ради Київської області №162 від 12.04.2016 року, враховуючи стосунки між батьками та прихильність синів до батька, а також створення останнім для них належних умов для проживання та розвитку, місце проживання дітей визначено разом з батьком - позивачем по справі. Судом встановлено також, що сторони не досягли між собою згоди щодо способу виконання матір'ю свого обов'язку утримувати дітей.. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів з 17.01.2013 р., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1,ч.2 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Як вбачається з позову, він поданий 04.04.2016 р., а доказів того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати позивач суду не подав. Відхиляючи доводи позивача та частково задовольняючи його вимогу про стягнення з відповідача аліментів на дітей у розмірі ? частини від доходів відповідача щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд бере до уваги таке. Обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків; батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби (ст.ст.180, 188 СК України). Доказів на підтвердження цих обставин відповідач суду не надала, а тому підстави для звільнення її від сплати аліментів відсутні. Разом з цим суд бере до уваги те, що відповідач є інвалідом 2 групи з обмеженням умов та характеру праці, потребує реабілітаційного лікування. Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» із змінами відповідно до Закону України від 19 травня 2016 року, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить з 01.05.2016 року 1531 грн. Тому враховуючи, що відповідач отримує пенсію в розмірі 2147 грн., суд вважає, що стягнення з неї більше 1000 грн. в місяць не буде відповідати засадам соціального захисту інвалідів. Разом з цим, права дітей на отримання достатнього матеріального забезпечення можуть бути захищені у спосіб, визначений ст.184 СК України, за змістом якої за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає індексації відповідно до закону, а у випадку, якщо він менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між цим розміром та розміром присуджених аліментів. Тому суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі та стягнути з відповідача на кожну дитину по 150 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи, що і позивач, і відповідач як інвалід 2 групи звільнені від сплати судового збору, суд відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України вважає за необхідне компенсувати судові витратиза рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного,

Outcome: partial