Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що рішенням Буринського районного суду від 07.06.2010 року з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки, яка проживає з відповідачкою в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Між тим, 07.04.2014 року померла його рідна сестра [PERSON], у якої було четверо неповнолітніх дітей, опікуном яких було призначено його. Майже чотири роки він піклується про дітей, у звязку з чим не може виїхати кудись на заробітки. З цих причин у нього змінився матеріальний стан, а тому немає змоги сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі, з огляду на що просив зменшити аліменти на утримання дитини з 1/4 частини на 1/8 частину з усіх видів його заробітку (доходу). В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] вважала вимоги останнього обґрунтованими, а тому просила позов задоволити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, повідомивши, що у 2016 році змінила прізвище на своє дошлюбне. Вважала, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 01.10.2012 року рішенням суду, в якому у них народилася дитина дочка [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, яка проживає з позивачкою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження дитини.(а.с.7-9). Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 07.06.2012 року з позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які сплачуються на користь відповідачки, що підтверджується рішенням суду, повідомлення відділу ДВС (а.с.30). У звязку з несвоєчасною сплатою позивачем аліментів на утримання дитини, станом на 01.01.2019 року заборгованість по аліментам становить 29080 грн.. Між тим, 07.04.2014 року померла рідна сестра позивача [PERSON], в якої залишилося четверо неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.12-23). Розпорядженнями голови Буринської РДА №209-ОД від 22.04.2014 року та №598-ОД від 11.12.2015 року позивача призначено опікуном над малолітньою [PERSON], та піклувальником над неповнолітніми [PERSON], [PERSON] та [PERSON], батько яких помер 23.02.2013 року (а.с.11,24,25). Місце перебування батька малолітньої [PERSON] [PERSON], невідоме. В теперішній час [PERSON], [PERSON] та [PERSON] досягли повноліття, навчаються та отримують пенсію по втраті годувальника, що підтверджуються показами позивача. На утриманні позивача перебуває малолітня [PERSON], також він надає допомогу своїм племінникам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] які продовжують навчання, що підтверджується актами обстеження умов проживання, звітами про виховання, утримання та розвитку дитини. З довідки Буринської районної філії Сумського обласного центру зайнятості вбачається, що позивач не працює та не перебуває на обліку як безробітний (а.с.27) \~ \~ \~ \~Постановою державного виконавця від 21.02.2018 року позивачу обмежено право виїзду за кордон (а.с.30). В теперішній час єдиним джерелом доходів позивача є пенсія по втраті годувальника та соціальна допомога, яку він отримує на одну дитину, яка продовжує перебувати під його опікою (а.с.28,29,55). Таким чином судом встановлено, що з часу стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини його матеріальний стан значно змінився в бік погіршення, він не працює, є опікуном малолітньої дитини та продовжує піклуватися про трьох своїх племінників, які хоча і є повнолітніми, однак навчаються. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у часті від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~182\~СК України,\~ розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому,\~визначаючи розмір\~аліментів,\~ суд\~повинен врахувати: \~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Надавши оцінку\~встановленим обставинам\~справи в\~їх сукупності\~та відповідності\~нормам матеріального\~права,\~суд приходить\~до висновку,\~що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не поставить його в скрутне матеріальне становище, у звязку з чим аргументи останнього про неможливість сплати аліментів в такому розмірі суд відкидає, так як вони суперечать фактичним обставинам справи. При цьому, суд не погоджується і з твердженнями відповідачки щодо можливості сплати ним коштів на утримання дитини у більшому розмірі, оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і вона не довела цього належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України. З врахуванням наведеного позов підлягає частковому задоволенню. Таким чином,

Outcome: partial