Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 08 жовтня 2011 року у виконкомі Артемівської міської ради м.Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 21. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя сторін не склалося у звязку із взаємними непорозуміннями, причиною яких є різний погляд на побутові справи. З 2016 року шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Зазначає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки між сторонами по справі повністю втрачене почуття поваги один до одного, що суперечить їх інтересам, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Позивач у підготовче судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутністю, наполягав на розірванні шлюбу між ним та відповідачем. Відповідач у підготовче судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище «Половинко». Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 08 жовтня 2011 року у виконкомі Артемівської міської ради м.Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 21. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх з 2016 року, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе, сторони прийшли до категоричного та безумовного переконання про необхідність розірвання шлюбу. Спір щодо місця проживання малолітнього сина сторін відсутній. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення суми судового збору з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved