Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 08.02.2013 року. Представник позивача в судове засідання з`явився, просив позов задовольнити. Відповідач неодноразово викликався до суду належним чином, у порядку ст. ст. 77, 169 п. 2,3 ЦПК України, але в суд не з'являється, причини неявки суду не повідомляє. Позовні вимоги не оспорює, письмових заперечень суду не надав. Суд вважає можливим розглядати справу у порядку ст. 77, 169 п.2, 3 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши інші докази в їх сукупності з іншими доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з того, що 08.02.2013 року між позивачем (позикодавець) та відповідачем (позичальник) був укладений договір позики (а.с. 4), надалі за текстом рішення - «договір», відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у власність відповідачу грошові кошти в сумі 56990,00 грн., а відповідач - прийняти суму позики та повернути її у порядку та строк, визначений договором. Згідно видаткового касового ордеру від 08.02.2013 року (а.с. 6) позивач передав, а відповідач прийняв 56990,00 грн. Згідно п.3.2.1. договору позичальник зобов'язався до 15 числа кожного місяця починаючи з місяця, в якому укладений договір, повертати Позикодавцю позику в розмірі 1000,00 грн. до повного повернення суми позики. В порушення п.3.2.1. договору відповідач не виконав свої зобов'язання належним чином. Всього відповідач повернув позивачу 6000,00 грн., повернення відбувалось наступним чином, згідно касовим ордерам: 14.03.2013 року - 1 000,00 грн. (а.с. 11); 12.04.2013 року - 1 000,00 грн. (а.с. 11); 17.05.2013 року - 1 000,00 грн. (а.с. 12); 13.06.2013 року - 1 000,00 грн. (а.с. 12); 12.07.2013 року - 1 000,00 грн. (а.с. 10); 19.08.2013 року - 1 000,00 грн. (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини, що залишилася. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 50990,00 грн. Згідно п.3.1.3 договору сторони правочину встановили, що позивач має право вимагати у відповідача дострокового повернення позики, шляхом направлення письмової вимоги. Відповідач, в свою чергу, відповідно до п.3.2.2. договору, зобов'язаний повернути позивачу позику протягом 30 календарних днів з моменту направлення позивачем вимоги відповідачу. На виконання п.3.1.3. договору позивач 17.01.2014 року направив відповідачу вимогу від 17.01.2014 року №24, якою вимагав достроково, у відповідності до умов договору, повернути позивачу суму позики в розмірі 50990,00 грн. Дана вимога була відправлена за адресою місця проживання відповідача та одержана відповідачем 22.01.2014 року, що підтверджується квитанцією про відправлення цінного листа, описом вкладення та повідомленням про вручення (а.с. 15-16). В порушення умов договору зобов'язання відповідача по поверненню суми позику позивачу на даний час залишається не виконаним. Враховуючи умови, визначенні п. 3.2.2. договору, зобов'язання відповідача по повернення позивачу всієї суми позики є простроченим з 17.02.2014 року. Також суд перевірив розрахунок позивача щодо сум штрафу за невиконання договірних зобов'язань та трьох процентів річних від простроченої суми, встановлених як засіб забезпечення виконання грошових зобов'язань згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, та прийшов до висновку про обґрунтованість розрахунку, що підтверджується наступним. В силу п. 4.1. договору у разі неналежного виконання відповідачем зобов'язання, передбаченого п. 3.2.2. договору, відповідач сплачує на користь позивача штраф у розмірі 20% від суми позики згідно п. 2.1. договору. Сума штрафу згідно п. 4.1. договору складає: 56 990,00 грн. (сума позики згідно п. 2.1. договору)*20% (розмір штрафу)=11398,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума трьох відсотків річних станом на 05.03.2014 року складає: 50 990,00 грн. (сума заборгованості)*0,008% (денний розмір 3% річних)*17 днів (з 17.02.2014 по 05.03.2014 року) = 69,34 грн. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином та у встановлений зобов'язанням строк. Ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Ст. 624 ЦК України встановлено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Беручи до уваги зазначені вище розрахунки, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 05.03.2014 року складає: 62 457,34 грн., з яких 50 990,00 грн. - основна заборгованість; 11 398,00 грн. - штраф; 69,34 грн. - 3% річних. При таких умовах, відповідач повинен компенсувати всі суми боргу, які залишились за невиконання зобов'язань за договором позики, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, в тому числі і документально. Згідно ст. 88 ЦПК України відповідач повинен сплатити судові витрати, а саме судовій збір, який позивач сплатив при пред'явленні позову до суду, що підтверджується квитанцією сплати держмита у розмірі 624,57 грн (а.с. 1). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved