Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому посилаються на ті обставини, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2013р., на праві спільної часткової власності належить 38/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що має наступні характеристики житловий будинок літ. А- житловою площею 34,6 кв.м., загальною площею 60,3 кв.м., при ньому є: літня кухня літ.Б, водопровід №1, басейн для відводу води №2, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] належить інша частина домоволодіння відповідно до договору купівлі продажу від 18.12.2013р., у розмірі 62/100 частин вказаного домоволодіння. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 01.12.2014р., йому та відповідачу належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,1112 га, задресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER]. Земельна ділянка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розташоване їх домоволодіння. На даний час, у зв'язку із необхідністю подальшого використання за призначенням своєї земельної ділянки, між ним та відповідачем виникло питання щодо розподілу земельної ділянки, що розташована за адресою; [ADDRESS]. За таких обставин просить провести розподіл земельної ділянки площею 0,1112 га , що розташована за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позовну заяву [PERSON] задовольнити та провести розподіл земельної ділянки площею 0,1112 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] згідно першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21.05.2015 року. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та запропонованого експертизою від 21.05.2015 року варіанту поділу земельної ділянки. Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.07.2013р., на праві спільної часткової власності належить 38/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що має наступні характеристики житловий будинок літ. А - житловою площею 34,6 кв.м., загальною площею 60,3 кв.м., при ньому є: літня кухня літ.Б, водопровід №1, басейн для відводу води №2, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Інша частина нерухомого майна, згідно договору купівлі-продажу від 18.12.2013р., у розмірі 62/100 частин належить [PERSON]. На підставі свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 01.12.2014 року позивачу та відповідачу належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,1112 га, заадресою: [ADDRESS] земельна ділянка № 1 кадастровий номер [NUMBER]. Земельна ділянка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибна ділянка). Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Положення ст. 361 ЦК України визначають що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Частина 1 ст. 364 ЦК України передбачає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Коментар до вищевказаної статті зазначає, що кожному з співвласників належить частка у праві спільної часткової власності, у зв'язку з цим кожен з них має; право самостійно розпоряджатися своєю часткою, в тому числі вимагати виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Право на виділ частки з майна в натурі підтверджує наявність у кожного з співвласників всієї повноти повноважень щодо володіння, користувався та розпорядження часткою. Відповідно до ст. 317 ЦК України передбачено, ,що власникові належить, право володіння, користування та розпорядження своїм майном незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Більше того, ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.4 ст. 88 ЗК України, володіння користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ст..89 ЗК України, співвласники земельної ділянки що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділення з неї окремої частки. Отже, иходячи з вищевикладеного ввбачається, що можливо провести розподіл земельної ділянки відповідно до запропонованого варіанту експертизи від 21.05.2015 року, оскільки сторони у судовому засіданні не заперечували проти зазначеного варіанту експертизи. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved