Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із дійсним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 01 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Нива» (далі ПАТ «Нива») та [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення №1НИВ0160019, за умовами якого [PERSON] було передано у тимчасове оплачуване користування нежитлове приміщення загальною площею 165,00 кв. м в будівлі адмінприміщення, що знаходиться за адресою: Київська область, м.Вишневе, вул. Промислова, 10. При цьому сторони погодили, що орендна плата сплачується орендарем щомісяця та складається з орендної плати та додаткової плати. У звязку з тим, що відповідач своєчасно не здійснював оплату за договором, загальна заборгованість за оренду за березень, квітень і травень 2017 року становить 27\~225,00 грн; загальна заборгованість з компенсації витрат на комунальні послуги за вказаний період становить 4\~595,44 грн, що в загальній сумі становить 31\~820,44 грн. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, а також просить покласти на нього судові витрати. В судове засідання позивач та його представник не зявились. Представник позивача надав заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі. Відповідач до суду не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлявся завчасно, належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий курєр». Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 жовтня 2016 року між ПАТ «Нива» та [PERSON] був укладений договір оренди нежитлового приміщення №1НИВ0160019, за умовами якого орендодавець ПАТ «Нива» передав, а [PERSON] прийняв у тимчасове оплатне користування нежитлове приміщення в адмінприміщенні літ «А» загальною площею 165,00 квадратних метрів на 1-му поверсі будівлі. яка знаходиться за адресою: вул.Промислова, б.10, м.Вишневе, Київська область для зберігання особистих речей (а.с.7-15). Додатком №2 до Договору оренди нежитлового приміщення від 01.10.2016 року був встановлений розмір плати за оренду та порядок розрахунків, згідно якого плата за оренду обєкта за кожен місяць складається з двох частин: орендної плати та додаткової плати (а.с.17-18). З копії акту приймання-передачі №1 від 01 жовтня 2016 року вбачається, що ПАТ «Нива» передало, а [PERSON] прийняв в оренду нежитлове приміщення в адмінприміщення літ «А» загальною площею 165,00 квадратних метрів, на 1-му поверсі будівлі за адресою: вул.Промислова, б. 10. Приміщення передане в належному технічному стані, претензії у орендаря до приміщення відсутні (а.с.21). Згідно рахунків-фактури №2578 від 30 квітня 2017 року та № 2460 від 28 березня 2017 року, та звіряння розрахунків за період з 30 березня 2017 року по 31 травня 2017 року, [PERSON] має заборгованість за компенсацією за комунальні послуги в загальній сумі 4595,44 грн (а.с.25-28). Відповідно до акту звіряння розрахунків за період з 30 березня 2017 року по 31 травня 2017 року, заборгованість за оплатою оренди за Договором №1НИВ0160019 від 01.10.2016 року становить 27\~225,00 грн (а.с.29). Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Пунктом 3.3 Договору оренди передбачено, що плата за оренду сплачується орендарем щомісяця, не пізніше 5-го числа місяця, що слідує за оплачуваним місяцем. Орендар зобовязаний сплачувати плату за оренду не пізніше строку, зазначеного в договорі, незалежно від факту одержання ним рахунків. При неотримання рахунків орендарем, плата розраховується самостійно відповідно до Додатка №2 до Договору. Додатком №2 до Договору встановлено, що плата за оренду обєкта оренди за кожний місяць складається з двох частин: орендної плати та додаткової плати, які розраховуються за формулами, зазначеними в додатку. Як було встановлено судом, між сторонами 01 жовтня 2016 року укладений договір оренди нежитлового приміщення, яким вони погодили всі істотні умови договору та встановили розмір орендної плати, термін здійснення оплати за комунальні послуги та сплату платежів за орендною платою. Оскільки позивач порушує умови договору оренди, має заборгованість зі сплати орендної плати та комунальних платежів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті за оренду в сумі 27\~225,00 грн, витрат на комунальні послуги 4\~595,44 грн, а також розірвання договору оренди нежитлового приміщення №1НИВ0160019 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про виселення [PERSON] з нежитлового приміщення суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Зміст зазначених у ст. 15 ЦК України підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин. Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема і в створенні власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України), що має місце в справі яка розглядається. Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем ПАТ «НИВА» способу захисту, суд зважає на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, зокрема, у п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Усуваючи позивачу перешкоди у користуванні власністю без вирішення питання про виселення особи із приміщення, утруднить виконання судового рішення, та не призведе до відновлення права власності (володіти користуватись, розпоряджатись) ПАТ «НИВА» на належне йому нежитлове приміщення, загальною площею 165,0 кв.м., що розташоване за адресою: вул.Промислова, б. 10, м.Вишневе, Київська область. За положеннями ЗУ «Про виконавче провадження» виконання судового рішення про усунення перешкод у користуванні, звільнення приміщення можливо лише шляхом виселення. Зокрема за положеннями ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Усунення перешкод позивачу у користуванні власністю без вирішення позовних вимог про виселення не призведе до звільнення відповідачем займаного приміщення, загальною площею 165,0 кв.м., що розташоване за адресою: вул.Промислова, б. 10, м.Вишневе, Київська область, та відповідно не відновить порушене право власності ПАТ «НИВА». Крім того, у звязку з тим, що договір оренди підлягає розірванню, жодних правових підстав для подальшого перебування відповідача в нежитловому приміщенні за адресою: вул.Промислова, б. 10, м.Вишневе, Київська область, також немає. Відповідно до\~вимог ст.88 ЦПК України\~стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно платіжного доручення №859 від 24 липня 2017 року, під час подачі позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 4\~800,00 грн (а.с.1). За таких обставин, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 4800,00 грн. На підставі викладеного, ст.15, 317, 319,526, 530, 759, 762, 782, 785 ЦК України,

Outcome: approved