Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який надалі уточнив (а.с.47), в якому просить стягнути з відповідача заподіяну йому вчиненням останнім злочину 19.06.2009р. в розмірі 1534 грн., яка складається з витрат на лікування від пошкодження здоров'я, крім того, на підставі п.2 ст. 1195, ст. 1208 ЦК України просить стягнути з відповідача втрачений ним внаслідок зменшення працездатності заробіток та збільшений у розмірі через підвищення вартості життя , а також моральну шкоду у сумі 50000 грн. , витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн., мотивуючи тим, що лікувався після злочину від отриманих ушкоджень, відчував фізичні болі, підірвано його здоров'я, отримання черепно-мозкової травми усугубило в нього захворювання пухлини твердої мозкової оболонки, внаслідок чого йому встановлено 3 групу інвалідності, він втратив 30% працездатності , йому протипоказаний тяжкий фізичний труд , психологічне напруження , робота у нічний час, відрядження і на даний час він відірваний від звичайного повноцінного життя, не може займатися звиклими справами, потребує постійного лікування, почуває себе неповноцінною людиною, позбавлений можливості працевлаштуватися , внаслідок чого поніс фінансові збитки, пережив глибокий психологічний стрес, від якого не може оправитись до теперішнього часу. У судовому засіданні позивач, якого підтримав представник, на позові наполягав, надав пояснення аналогічні, викладеним у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив , заперечень проти позову не надав. З пояснень сторін, досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінальної справи за звинуваченням [PERSON], наданих доказів встановлено наступне: [PERSON] у відношенні до [PERSON] було скоєно злочин, кваліфікований за ч. 1 ст.122 КК України при наступних обставинах: 19 червня 2009 року близько 0 годин 10 хвилин [PERSON] перебуваючи на прохідній дачного кооперативу «Природа», що знаходиться в с. Раївка Слов'яносербського району Луганської області на ґрунті раптово виниклих, неприязних стосунків наніс [PERSON] кілька ударів чим заподіяв наступні тілесні ушкодження: закрита ЧМТ у вигляді забою головного мозку легкого ступеня, забиття м'яких тканин голови, закритий відрив великого бугра лівої плечової кістки без зміщення, забій м'яких тканин колінних суглобів. 16.11.2009 року [PERSON] встановлена 3 група інвалідності за загальним захворюванням , яка пов'язана з наявністю у нього до травми захворювання - пухлини головного мозку, так і з наявністю наслідків ЧМТ і травми лівого плечового суглоба - пошкоджень , виниклих внаслідок злочинних дій [PERSON]. Заподіяні 19.06.2009 року [PERSON] тілесні ушкодження (закрита ЧМТ, травма лівого плечового суглоба) за ступенем тяжкості, як в сукупності, так і ізольовано один від одного, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою стійкої втрати працездатності менше однієї третини. Постановою Слав»яносербського районного суду Луганської області від 30.05.2012р. провадження у справі у відношенні [PERSON] за ч.1 ст. 122 КК України закрито внаслідок застосування до обвинуваченого акту амністії, тобто з нереабілітуючих підстав. Постанова чинна. Таким чином, вважається доведеним факт скоєння злочину, його конкретні обставини, як вони викладені в постанові суду, та наявність вини обвинуваченого в заподіянні шкоди потерпілому. Від отриманих ушкоджень потерпілий лікувався стаціонарно, ним було витрачено на придбання ліків 1534 грн., що підтверджується чеками, квитанціями, довідками аптек. У відповідача у відповідності до ст. 1166 ЦК України виникло зобов'язання по відшкодуванню заподіяної з його вини шкоди у вказаному розмірі. Підстав для звільнення відповідача від виконання даного обов'язку не встановлено. Крім того, у відповідача виникло зобов'язання по відшкодуванню заподіяної з його вини потерпілій моральної шкоди, передбачене ст. 1167 ЦК України. Факт заподіяння позивачеві злочином моральної шкоди доведений самим фактом скоєння відносно нього злочину. Моральна шкода, завдана позивачеві злочинними діями відповідача, полягає у вказаних позивачем негативних наслідках немайнового характеру, а саме - в розладі здоров я, відчутті фізичного болю, необхідності лікування, відірваності на той час від звичайного життя; в нервовому напруженні, переляку та психічному стресі, пережитих під час злочину, та після нього, в отриманій психічній травмі, що не могло не погіршити загальний стан здоров'я позивача; в вимушених змінах у житті і планах на майбутнє. Розмір моральної шкоди суд визначає в 7000 грн., виходячи із засад виваженості, розумності, справедливості. Підстав для стягнення компенсації у більшому розмірі суд не вбачає. Згідно ст. ст.1195,1208 ЦК особа, яка завдала іншій фізичній особі шкоди ушкодженням здоров'я, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків, стороннього догляду, тощо; у разі ушкодження здоров'я особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. За заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 1197 ЦК України , розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Відповідно до п. 12.постанови № 6 Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розмір відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв'язку з ушкодженням здоров'я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. При зміні в період виплати відшкодування шкоди ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, складу сім'ї померлого, підвищенні розміру мінімальної заробітної плати у визначеному законодавством порядку розмір щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу підлягає відповідному перерахуванню. Перерахування суми втраченого заробітку провадиться також у разі зростання в попередньому календарному році (за даними центрального органу з питань статистики) середньої заробітної плати в галузях національної економіки. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року, при цьому визначена раніше сума щомісячної виплати зменшенню не підлягає (ст. 29 Закону N 1105-XIV ( 1105-14). Індексація суми страхової виплати провадиться відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п. 22 вказаної постанови, в рішенні суд повинен навести точний розрахунок присуджених сум для відшкодування шкоди, зазначити строки їх виплати. Відшкодування шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я складається зі щомісячних платежів (страхових виплат), що виплачуються протягом строку, на який встановлено втрату працездатності, та додаткових витрат, що виплачуються протягом строку, на який визначено потребу в них. Суд не вбачає законних підстав для відшкодування позивачу втраченого заробітку внаслідок зменшення його працездатності та існування у останнього втраченого заробітку взагалі, як і підстав для збільшення заробітку у розмірі через підвищення вартості життя , оскільки згідно даним трудової книжки та пояснень самого позивача, на час скоєння злочину він працював у дачному кооперативі «Природа» тимчасово, на підставі усної домовленості з правлінням кооперативу, заробітна плата йому не сплачувалась, його заробіток йшов на погашення внесків за кооператив, де він мав ділянку; позивач був пенсіонером МВС та отримував на той час допомогу від держави у вигляді пенсії. Крім того підлягають відшкодуванню на користь позивача документально підтверджені витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial