Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про те, що він працював в Уманському КП «Комунальник» з 08 вересня 1980 року водієм. 31 січня 2015 року був звільнений з роботи згідно п. 1 ст. 40 (скорочення чисельності). Відмову виплатити усі кошти, які слід було виплатити на день звільнення з роботи, відповідач обґрунтував відсутністю грошових коштів. Дії відповідача є незаконними, оскільки згідно з вимогами ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КЗпП України, виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи, проводиться у день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу, звільненому ним працівникові усіх сум, які повинні бути йому виплачені на день його звільнення, згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КЗпП України, роботодавець повинен виплатити цьому працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. До теперішнього часу розрахунок по виплаті заробітної плати з ним не проведений. Станом на 16 лютого 2015 року заборгованість з виплати заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та інших виплат становить 33475 гривень 88 копійок. Розмір його середнього заробітку за період з 01 лютого 2015 року по 17 лютого 2015 року становить 2236 гривень 86 копійок, утримань - 437 гривень 53 копійки. Належить до виплати 1799 гривень 33 копійки. Згідно Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати» сума компенсації, що належить йому, за несвоєчасно виплачену заробітну плату становить: 4690 гривень 22 копійки, утримання 917 гривень 40 копійок. Належить до виплати 3772 гривні 82 копійки. Таким чином, загальна сума заборгованості Уманського комунального підприємства «Комунальник» перед ним становить 39048 гривень 03 копійки. Несвоєчасна виплата заробітної плати нанесла йому моральну шкоду. Ним були втрачені нормальні життєві зв'язки - він був позбавлений можливості купувати необхідні речі, продукти харчування, ліки, сплачувати комунальні витрати. Ситуація в сім'ї загострилася, у зв'язку з нестачею коштів, погіршилися відносини з друзями та знайомим (під час зустрічей відчуває сором, бо не має можливості повернути їм позичені гроші). Все це поглибило його моральні переживання. Тому вважає, що згідно чинного законодавства відповідач зобов'язаний відшкодувати йому моральний збиток у розмірі 5000 гривень. Просить суд стягнути з Уманського комунального підприємства «Комунальник» на користь позивача, [PERSON], заборгованість по виплаті заробітної плати та доплат, компенсації за невиконану відпустку за період: липень - грудень 2014 року та січень 2015 року 33475 гривень 88 копійок; компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату (у розмірі середнього заробітку по 17 лютого 2015 року 2236 гривень 86 копійок з них утримань податків - 437 гривень 53 копійки. Належить до виплати 1799 гривень 33 копійки; компенсацію за затримку заробітної плати відповідно до інфляції належить до виплати: 4690 гривень 22 копійки утримання 917 гривень 40 копійок. Належить до виплати 3772 гривні 82 копійки. Моральну шкоду у сумі 5000 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні в повному об'ємі підтримав позовні вимоги та пояснив, що працював водієм КП «Комунальник» з 08 вересня 1980 року до 31 січня 2015 року і був звільнений, у зв'язку із скороченням чисельності. Відповідач, після його звільнення, заробітної плати не виплатив, мотивуючи відсутністю коштів. Вважає, що такими діями відповідач порушує чинне законодавство, тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім матеріальної шкоди, такими неправомірними діями відповідача йому заподіяно і моральну шкоду, оскільки несвоєчасна виплата заробітної плати завдала йому значних незручностей, яку він оцінює в 5000 гривень. Просить суд позов задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в повному об'ємі підтримала позовні вимоги та пояснила, що її довіритель тривалий час був працевлаштований в КП «Комунальник», але при звільненні йому не було виплачено кошти в повному об'ємі, лише в січні та в лютому 2015 року виплатили 4000 гривень і тільки після того, коли дізналися, що позивач має звернутися до суду. Вважає позовні вимоги обґрунтованими, тому просить суд позов задоволити. Представник відповідача в судові засідання неодноразово не з'являвся, про розгляд справи повідомлений своєчасно, в установленому порядку, про причини своєї неявки суд не повідомляли, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, представника позивача та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом достовірно встановлено, що згідно трудової книжки серії [NUMBER], [PERSON] з 08 вересня 1980 року до 31 січня 2015 року працював на Уманському КП «Комунальник». Звільнений був на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення чисельності). Згідно розрахункового листка, [PERSON] при звільненні з Уманського КП «Комунальник» у січні та лютому 2015 було виплачено 4000 гривень. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Уманського КП «Комунальник» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільнені працівника та середнього заробітку за період затримки розрахунку підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що неправомірними діями відповідача, позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилася у переживаннях з приводу неможливості забезпечити свою родину усім необхідним, а також надати допомогу матері при її лікуванні, тому виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає, що моральна шкода заявлена позивачем є обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved