Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з ТОВ «Ділайт-Україна», [PERSON] заборгованості за договором кредиту на загальну суму 1 146 496,87 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачами порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Ділайт-Україна» в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON], посилаючись на те, що договір поруки є припиненим, а тому відпали підстави пред'явлення позову до останнього, як поручителя. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.03.2013 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Ділайт-Україна» було укладено договір про надання овердрафтового кредиту. Договір було підписано шляхом використання електронного цифрового підпису. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п. А.3. Договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати відповідачу ліміт у розмірі 1 051 000 грн. на термін до 20.03.2014 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до п. А.4. Договору період безперервного користування кредитом не більше 30 днів. Згідно п. 2.2. Договору позичальник зобов'язався в т.ч. здійснювати погашення кредиту, отриманого у межах встановленого Ліміту, не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення умов кредитного договору, а також ст. 509,526,4054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 23.01.2014 р. має заборгованість - 1 146 496,87 грн., яка складається з: - 887 480,25 грн. - заборгованість за кредитом; - 158 478,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 49 538,38 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. А також штрафи згідно п. 5.8 кредитного договору: - 1000 грн. - фіксована частина; - 50 000 грн. відсоток від суми встановленого ліміту. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань боржником за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки від 21.03.2013 р. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно умов договору поруки відповідач [PERSON] зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Ґрунтуються на законі й вимоги позивача про стягнення суми позову солідарно з усіх відповідачів з огляду на наступне. Суд вважає, що порука не припинена, оскільки строк дії кредитного договору закінчується 20.03.2014 року, а звернувся позивач до суду 07.02.2014 р. З огляду на вимоги закону, зазначена сума позову підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved