Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить визнати недостовірною інформацію поширену [PERSON] в листі від 14.11.2016 року за № 094 на адресу місцевої прокуратури № 4, а саме: «....[PERSON] та його дружина, здійснюють дії, які перешкоджають діяльності ОСББ та обраних ним органів управління нашим будинком, намагаються їх дискредитувати та оголосити незаконними. Також [PERSON] перешкоджають правлінню в інформуванні мешканців будинку щодо їх неадекватних дій - зривають оголошення ОСББ, підбурюють мешканців не ходити на збори, особисто заважають проводити загальні збори. Вважаю такі дії подружжя ІІлотнікових намаганням захопити у рейдерський спосіб майно ОСББ...[PERSON] разом зі своєю дружиною зареєстрував у себе в квартирі обслуговуючий кооператив «Діамант-Десна» з метою перебрати управління нашим будинком на цю організацію». Також просить зобов'язати відповідача не пізніше наступного дня від набрання рішення законної сили спростувати вказану інформацію шляхом розміщення протягом одного місяця спростування неправдивої інформації листа від 14.11.2016 року за № 094 у кожному з 4 парадних будинку у [ADDRESS] та на найближчих зборах співвласників принести йому публічні вибачення, якщо за цей час відповідач поширював цю недостовірну інформацію серед інших осіб то сказати про це і спростувати недостовірну інформацію та відкликати недостовірну інформацію, яка міститься у листі від 14.11.2016 року за № 094, та інших документах ОСББ «[ADDRESS]»; стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у сумі 5000 грн. поштовим переказом на його домашню адресу (а.с. 12-16). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.11.2016 року [PERSON] поширила недостовірну інформацію шляхом розміщення на дошці об'яв кожного з чотирьох парадних будинку по [ADDRESS] листа за №094 на адресу місцевої прокуратури №4. У зазначеному листі викладена наступна інформація «....[PERSON] та його дружина, здійснюють дії, які перешкоджають діяльності ОСББ та обраних ним органів управління нашим будинком, намагаються їх дискредитувати та оголосити незаконними. Для цього вони постійно підбурюють мешканців буднику на вчинення антисоціальних вчинків, закликають не сплачувати за комунальні послуги, звертаються з неправдивими заявами до поліції, прокуратури, до інших державних органів, з незрозумілими позовами до суду, бомбардують правління різноманітними запитами на отримання інформації. Також [PERSON] перешкоджають правлінню в інформуванні мешканців будинку щодо їх неадекватних дій - зривають оголошення ОСББ, підбурюють мешканців не ходити на збори, особисто заважають проводити загальні збори. Вважаю такі дії подружжя ІІлотнікових намаганням захопити у рейдерський спосіб майно ОСББ... [PERSON] разом зі своєю дружиною зареєстрував у себе в квартирі обслуговуючий кооператив з метою «Діамант-Десна» з метою перебрати управління нашим будинком на цю організацію». Вказана інформація є неправдивою та являється особистим домислом і перекручуванням фактів з боку [PERSON] Позивач зазначає, що негативна інформація має характер наклепу (тобто поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), то така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню. Поширення неправдивої інформації [PERSON] у листі від 14.11.2016 року за №094 спричинило йому моральну шкоду, оскільки з того моменту він знаходиться під впливом психологічного та морального тиску, що призводить до вимушених змін у його життєвих та службових стосунках. У нього погіршився стан здоров'я у вигляді головної болі, підвищення артеріального тиску, безсонниці, як наслідок він був вимушений протягом листопада 2016 року - червня 2017 року звертатись до лікарів поліклініки військового клінічного госпіталю МО України з метою надання додаткової медичної допомоги, а у січні та червні 2017 року пройти стаціонарне лікування у Ірпінському військовому госпіталі МО України. Ускладнення свого здоров'я позивач пов'язує з наслідками поширення [PERSON] неправдивої інформації у листі від 14.11.2016 року за № 094. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі та в поданих запереченнях просить відмовити у задоволенні позову, у яких зазначила, що 14 листопада 2016 року вона була викликана телефоном у прокуратуру Дніпровського району міста Києва з приводу заяви [PERSON] стосовно ненадання нею інформації, яка стосується діяльності ОСББ «[ADDRESS]», головою правління якого вона обрана рішенням правління від 08.12.2015 р. протокол №01. Працівник прокуратури, який проводив перевірку вказаної заяви запропонував викласти пояснення письмово та підтвердити інформацію іншими членами правління ОСББ «Миропільська 29» і співвласниками будинку. Тому за його порадою вона виклала свої пояснення на заяву [PERSON] в прокуратуру та додала до них підписи членів правління і співвласників будинку, які своїми підписами підтвердили викладене у поясненнях. Лист ОСББ «[ADDRESS]» від 14.11.2016 року в прокуратуру є її поясненнями, як голови правління на поставлені працівником прокуратури запитання з приводу заяви [PERSON] в прокуратуру. Зазначає, що позивач просить суд винести рішення про визнання недостовірною інформації, яка не є у розумінні ст. 23 Закону України «Про інформацію» інформацією, а є лише особистими оціночними судженнями, які підтримали понад 100 співвласників будинку (а.с. 27, 28). Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 28 Конституції України та аналогічних положень у міжнародних актах з прав людини, кожен має право на повагу до його гідності. Нормами ст. 297 ЦК України кожному гарантується право на повагу до його честі й гідності, гідність і честь фізичної особи є недоторканими. У разі порушення права фізичної особи на честь і гідність вона вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Це право кореспондує обов'язку не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація є недостовірною. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації, та (або) право на відповідь (ст.277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (ст.278 ЦК) тощо. Аналізуючи наведені в позовній заяві підстави звернення з позовом до суду про захист честі та гідності суд відзначає, що в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації є сукупність наступних обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. При цьому пунктом 18 зазначеної постанови Пленуму ВСУ визначено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. За нормою ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 212, 213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах. Позов поданий у зв'язку з розміщенням на дошці об'яв будинку № [ADDRESS] копії листа Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «[ADDRESS]» від 14.11.2016 року № 094 до Прокуратури Дніпровського району м. Києва за підписом голови правління ОСББ [PERSON] у якому, серед іншого, зазначено: «....[PERSON] та його дружина [PERSON] здійснюють дії, які перешкоджають діяльності ОСББ та обраних ним органів управління нашим будинком, намагаються їх дискредитувати та оголосити незаконними. Для цього вони постійно підбурюють мешканців буднику на вчинення антисоціальних вчинків, закликають не сплачувати за комунальні послуги, звертаються з неправдивими заявами до поліції, прокуратури, до інших державних органів, з незрозумілими позовами до суду, бомбардують правління різноманітними запитами на отримання інформації. Також [PERSON] перешкоджають Правлінню в інформуванні мешканців будинку щодо їх неадекватних дій - зривають оголошення ОСББ, підбурюють мешканців не ходити на збори ОСББ, особисто заважають проводити загальні збори. Вважаю такі дії подружжя ІІлотнікових намаганням захопити у «рейдерський» спосіб майно ОСББ... [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] зареєстрував у себе в квартирі обслуговуючий кооператив з метою «Діамант-Десна» з метою перебрати управління нашим будинком на цю організацію. Всі ці факти можуть підтвердити інші члени правління та мешканці нашого будинку». У вказаному листі голова правління ОСББ «[ADDRESS]» [PERSON] просила пояснення вважати повідомленням про намір вчинення неправомірних дій з боку [PERSON] та внести відповідні відомості до ЄДРДР (а.с. 12). Згідно роз'яснень, викладених у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що суд повинен, серед іншого, встановити, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за порушення, невизнання або оспорення прав позивача. Як роз'яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1, відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з'ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов'язків, то належним відповідачем є саме вона. Як убачається з копії протоколу № 01 засідання правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «[ADDRESS]» від 08.12.2015 року та з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців керівником ОСББ «[ADDRESS]» є [PERSON], як голова правління. Згідно п. 3.8.15 статуту ОСББ «[ADDRESS]» на виконання своїх повноважень голова правління, серед іншого, діє без доручення від імені об'єднання та укладає в межах своєї компетенції договори і вчиняє інші правочини відповідно до рішень правління, здійснює інші дії, спрямовані на досягнення мети та завдань об'єднання. Як зазначено вище, [PERSON] вчинялися дії з приводу спірного листа до прокуратури від імені Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «[ADDRESS]», як керівником - головою правління даної юридичної особи, від імені останньої і було підписане пояснення-звернення, а не особисто, як від фізичної особи до якої позивачем заявлені вимоги. За нормою ч. ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту заяви [PERSON], як голови правління ОСББ (а.с. 12), слідує, що метою її звернення до прокуратури Дніпровського району було бажання захистити права ОСББ «[ADDRESS]» у передбачений законом спосіб. Отже, [PERSON] діяла не від свого імені, а від імені та в інтересах ОСББ «[ADDRESS]» як посадова особа. Звернення до суду з позовом не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації позивача. Вимоги позову про зобов'язання відповідача спростувати поширену інформацію та стягнення з відповідача моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від перших вимог позову у задоволенні яких відмовлено. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Outcome: dismissed