Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому зазначив, що 05.07.2018р. звернувся до медичної лабораторії ТОВ Фірма «Б.А.Т.» з метою здавання медичних аналізів крові. Співробітник лабораторії запропонувала сплатити за цю послугу близько 370 грн. Він надав купюру в 500 грн., на що співробітник лабораторії зазначила, що в неї немає здачі, та йому необхідно десь розміняти гроші. На його прохання прийняти оплату та надати здачу, оскільки він погано себе почуває і в цю пору доби (07.30 год.) не зможе знайти працюючий магазин на вулиці, щоб розміняти гроші, співробітник лабораторії категорично відмовила в зборі аналізів без сплати за послугу купюрами без здачі. Позивач зазначає, що протиправною та безпідставною відмовою від надання медичної послуги у вигляді лабораторних досліджень, відповідач порушив його права, як споживача, та спричинив йому моральну шкоду в розмірі 5000 грн., яку він просить стягнути з відповідача. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 27.09.2018р. провадженя по справі було відкрито. Клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до суду не надходило. Відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позов не визнає в повному обсязі та пояснив, що ТОВ Фірма «Б.А.Т.» після отримання скарги [PERSON], у відповідь на неї, дотримуючись етичних норм поведінки, попросило прийняти вибачення за можливо завдані незручності, пов'язані з обслуговуванням. [PERSON], в свою чергу, невірно витлумачив слова працівників фірми, сам спровокував конфліктну ситуацію і грубо поводився з персоналом фірми під час надання йому послуг. Діяльність відповідача відповідає ліцензійним вимогам, ТОВ Фірма «Б.А.Т.» чітко додержується вимог законодавства щодо обслуговування споживачів та ведення касових операцій. Порушення прав [PERSON], як споживача з боку ТОВ Фірма «Б.А.Т.» не було. Це підтверджується також довідкою ДФС, складеною за результатами фактичної перевірки ТОВ Фірма «Б.А.Т.» за період з 15.03.2017р. по 03.08.2018р., яку було проведено за скаргою [PERSON] Щодо спричинення позивачу моральної шкоди в розмірі 5000 грн., зазначено, що додані позивачем до позову пояснення не доказують, що [PERSON] завдано моральної шкоди, а саме фізичного болю та страждань, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних страждань у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, або приниження чести та гідності чи ділової репутації фізичної особи. Окрім того, позивачем не обґрунтовано та не доведено розмір моральної шкоди 5000 грн. Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що доводи відповідача є надуманими, суперечливими і неправдивими. Вказує, що відповідач припускає, що позивач, можливо провокував конфліктну ситуацію і грубо поводився із персоналом під час надання йому послуг. Проте, позов обґрунтовано протиправним ненаданням позивачу послуг. Довідка про результати перевірки органами ДФС, на яку посилається відповідач, не має відношення до справи, оскільки в ній йдеться про планову фактичну перевірку, що не пов'язана зі скаргами позивача. Підготовка до здавання аналізів, які були призначені [PERSON], з урахуванням специфіки аналізів, включала обмеження протягом 3-х днів з виключенням з раціону солодощі та жирів, а також повне голодування протягом доби напередодні здавання аналізів з біохімії крові. Цю підготовку [PERSON] здійснював згідно рекомендації лікаря та загальних рекомендацій, розташованих на офіційному сайті відповідача. У зв'язку з відмовою відповідача у заборі аналізів біохімії крові, позивач вимушений був перенести раніш призначене відвідування лікаря на іншу дату, звертатися до іншої лабораторії, проходити додатковий курс підготовки до аналізів, витрачати додатковий час та додаткові грошові кошти, змінювати раніш досягнуті домовленості, здійснювати запис відвідування лікаря на інший час та відчувати постійні моральні страждання і хвилювання у зв'язку з зміною його планів на лікування, створили атмосферу постійних переживань позивача та призвели до підвищення нервового стану позивача, що в свою чергу вплинуло на роздратованість у повсякденному житті, на здоров'я позивача, результат аналізів та призвело до змін тактики лікування. Відповідач подав заперечення на відповідь, де зазначив, що події, на які посилається позивач, відбулися в період податкової перевірки, з приводу якої відповідачем подано до суду копію акту (довідки) перевірки ДФС. Тому твердження позивача про те, що цей акт не є доказом по справі є хибними. Доданий позивачем до позову розрахунок моральної шкоди не доказує, що йому взагалі було завдано моральну шкоду. Належних підтверджуючих документів, щодо моральної шкоди та її розміру до суду не було надано. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. У книзі відгуків і пропозицій ТОВ Фірма «Б.А.Т.» 05.07.2018р. [PERSON] внесено запис про те, що в лабораторії, що розташована в м.Харкові на вул.Ярослава Мудрого, 05.07.2018р. близько 07.40 год. у нього не прийняли аналізи у вигляді забору крові. Причина відмови - відсутність у касі коштів для видачі здачі при розрахунку з клієнтом. (а.с. 21-23) ТОВ Фірма «Б.А.Т.» за скаргою [PERSON] про порушення його прав, як споживача, 17.07.2018р. надіслало відповідь вих.№95 на адресу [PERSON], а ткож на адреси Міністерства охорони здоров'я, Інспекції з питань захисту прав споживачів України, Харківського обласного товариства захисту прав споживачів, Головного управління держпродспоживслужби в Харківській області. У відповіді зазначено, що у зв'язку зі скаргою [PERSON] про порушення медичним закладом прав споживача-пацієнта у зв'язку з ненаданням послуг через відсутності здачі на оплату пацієнтом послуг, ТОВ Фірма «Б.А.Т.» просить прийняти вибачення за можливо завдані незручності, пов'язані з обслуговуванням. З працівниками проведено бесіди з метою виключення повторення вказаної ситуації в майбутньому. (а.с. 24) В письмових поясненнях [PERSON] щодо моральної шкоди зазначено, що він для здавання біохімічних аналізів крові (з вени) протягом 3-х днів здійснював відповідну підготовку згідно рекомендації лікаря та загальних рекомендацій, розташованих на офіційному сайті відповідача. Ця підготовка включала обмеження протягом 3-х днів: виключення з раціону солодощі та жирів, а також повне голодування протягом доби напередодні здавання аналізів з біохімії крові. У зв'язку з відмовою відповідача у заборі аналізів біохімії крові, позивач вимушений був перенести раніш призначене відвідування лікаря на іншу дату, звертатися до іншої лабораторії, проходити додатковий курс підготовки до здачі аналізів, витрачати додатковий час та додаткові грошові кошти, змінювати раніш досягнуті домовленості, здійснювати запис відвідування лікаря на інший час та відчувати постійні незручності і хвилювання у зв'язку з зміною його планів на лікування. (а.с. 18) Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України: Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч.1, 5, 6 ст.81, ст.89 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не приймає в якості доказу поданий відповідачем акт (довідку) фактичної перевірки ГУ ДФС у Харківській області від 03.08.2018р. (а.с. 48-49), оскільки відомості, викладені у цьому документі не можуть ні спростувати, ні підтвердити факт відсутності грошових купюр в касі лабораторії ТОВ Фірми «Б.А.Т.» 05.07.2018р. о 07.40 год. для надання здачі клієнтам. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необгрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавцем є суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги, а споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Продукцію визначено як будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; Частини 1 та 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлюють, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В пункті 23 Порядку провадження торгової діяльності та правил торгового обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2006 р. N 833 встановлено, що касир та інший працівник, які мають право одержувати від споживача гроші за проданий товар, зобов'язані приймати без обмежень банкноти і монети Національного банку (у тому числі пам'ятні, ювілейні монети, зношені банкноти та монети), які є засобами платежу, за номінальною вартістю, а також забезпечувати наявність у касі банкнот і монет для видачі здачі. Судом встановлено, що 05.07.2018р. з боку ТОВ Фірми «Б.А.Т.» мало місце порушення п.23 Порядку провадження торгової діяльності та правил торгового обслуговування, а саме - касиром (або іншим працівником, що має право одержувати від споживача гроші) не забезпечено наявність у касі банкнот і монет для видачі здачі. Дане порушення призвело до неможливості розрахунку за надання медичної послуги із клієнтом [PERSON], та ненадання йому відповідної медичної послуги. Таким чином, було порушено право [PERSON], як споживача на отримання медичної послуги від ТОВ Фірми «Б.А.Т.», яка є суб'єктом господарювання та виконавцем у публічному договорі. Пунктом 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено право споживача під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як випливає з роз'яснень, викладених у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно пункту 5 вказаної Постанови Пленуму ВСУ, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», регламентує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Оцінюючи наведені позивачем та відповідачем доводи, а також, надані докази, суд враховує той факт, що у зв'язку із неотриманням медичної послуги з вини відповідача, позивач [PERSON] вимушений був здійснити зміни у своїх повсякденних планах, зокрема, щодо лікування та відвідування лікаря, а також витрачання додаткового часу для здачі аналізів, що викликало певні незручності у його повсякденному житті, чим було зумовлено моральні страждання. Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача, що полягали у ненаданні публічно обіцяної послуги, було порушено права споживача [PERSON], чим йому завдано моральну шкоду, і це є достатньою підставою для її відшкодування. Разом із цим, суд виходить з того, що позивачем не надано доказів, які б достеменно підтверджували його твердження, про проходження готування до здавання аналізів протягом 3-х днів з виключенням з раціону солодощів та жирів, а також голодування протягом доби напередодні здавання аналізів. Подана позивачем роздруківка під назвою «підготовка до досліджень і правила здавання біологічного матеріалу» (а.с. 57) для досліджень крові містить рекомендації щодо виключення прийому їжі за 12 годин до здачі крові. Інших інструкцій або рекомендацій лікаря позивачем не надано. Також позивачем не надано доказів тверджень про те, що він повторно проходив додатковий тривалий курс підготовки до здавання аналізів. Надаючи оцінку спричиненій позивачу моральній шкоді, суд враховує неподання [PERSON] вищевказаних доказів, а також лист ТОВ Фірма «Б.А.Т.» від 17.07.2018р., яким було принесено вибачення позивачу за незручності, тому суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає що співмірною та достатньою компенсацією моральних страждань [PERSON] буде стягнення з відповідача в рахунок погашення спричиненої моральної шкоди 500 грн. За правилами ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що дорівнює 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial