Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що з відповідачкою вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.11.1997 року. Від шлюбу у них народилось двоє синів : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Сімейне життя між позивачем та відповідачкою не склалося і рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 03.09.2010 року, шлюб між ними був розірваний. Позивач та відповідачка проживають окремо. Після розірвання шлюбу позивач сплачує аліменти у розмірі, який визначений за рішенням суду, на синів, які проживають з відповідачкою. З часу окремого проживання з відповідачкою та неповнолітніми синами, відповідачка намагалась та намагається повністю ізолювати дітей від позивача. Позивач неодноразово звертався до відповідачки та просив її не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, але кожен раз, коли позивачу вдавалось більш-менш налагодити зв'язок з дітьми, відповідачка втручалася та своїми діями негативно впливала на стосунки позивача та синів. Позивач вказує, що такі ситуації вкрай важко та негативно впливають на розвиток синів, їх характер, внаслідок чого менший син - [PERSON] [INFO], став інвалідом, а старший син [PERSON] [INFO], із-за неналежної поведінки був виключений з школи-інтернату м.Миколаєва. Позивач, будучи лікарем, маючи певний професійний та життєвий досвід, користуючись авторитетом серед колег по роботі та жителів міста, бажає бачитися із своїми дітьми, спілкуватися з ними, має бажання приймати активну участь в їх вихованні, приймати участь у їх розвитку та у житті. Не досягнувши з відповідачкою згоди щодо побачень та спілкування з дітьми, позивач звернувся до виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області, який своїм рішенням №60 від 20 березня 2012 року, визначив позивачу, як батькові, один з вихідних днів на тиждень для спілкування та участі у вихованні синів. Відповідачка спочатку частково, а на даний час повністю, не виконує вказане рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області, ігнорує прохання позивача щодо спілкування з дітьми. Позивач просить суд зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкоди у зустрічах, вихованні та вільному спілкуванні з синами: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]; встановити позивачу для зустрічей з синами: один з вихідних днів щотижня для спілкування та участі у вихованні дітей; стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати в розмірі - 243 грн. 60 коп. та кошти за надання юридичної допомоги - 200 грн., а всього 443,60 грн.. В судовому засіданні позивач повідомив, що старший син [PERSON], [INFO], не бажає спілкуватися і зустрічатися з ним-позивачем, а тому позивач та його представник [PERSON] уточнили позовні вимоги і просили суд лише встановити позивачу для зустрічі з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], а саме побачення та особисте спілкування з сином [PERSON], за місцем проживання позивача [ADDRESS], кожну суботу місяця протягом 24 год.. Відповідачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що не визнають уточнені позовні вимоги позивача, а саме встановлення позивачу для зустрічі з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], а саме побачення та особисте спілкування з сином [PERSON], за місцем проживання позивача [ADDRESS], кожну суботу місяця протягом 24 год.. Вважають, що зустрічі сина [PERSON] з батьком буде стресом для неповнолітнього сина [PERSON]. Позивач з березня 2012 року не звертався до відповідачки з приводу зустрічі і спілкування з неповнолітніми синами [PERSON] та [PERSON]. Старший син [PERSON] не бажає спілкуватися з батьком. Позивач сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх синів в розмірі 1/3 частини свого заробітку, але цих коштів не вистачає для нормального життєзабезпечення синів. Молодший син [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства (діагноз - порушення імунної системи), проти чого не заперечує позивач. Діти не виявляють бажання спілкуватися з батьком. Відповідачка не заперечує проти зустрічі батька з неповнолітніми синами відповідно до рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області №60 від 20 березня 2012 року, який визначив позивачу, як батькові, один з вихідних днів на тиждень для спілкування та участі у вихованні синів, і вона позивачу не перешкоджає. Позивач на 01.09.2014 року будь-якої допомоги для неповнолітніх синів не надав. В задоволенні уточнених позовних вимогах просить відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - орган опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради - Церковна Н.Л. суду пояснила, що позивач звертався до служби у справах дітей Жмеринської міської ради проте, що відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з неповнолітніми синами. Рішенням виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області №60 від 20 березня 2012 року, позивачу, як батькові двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було визначено один день на тиждень, у вихідний день, для зустрічей і спілкуванні з синами та прийняття участі у їх вихованні. Старший син [PERSON] має образу на батька за те, що батько висловлювався некоректно відносно матері. Молодший син [PERSON] знаходиться під не прямим тиском старшого брата [PERSON]. Дані обставини були враховані при наданні висновку був наданий висновок органа опіки і піклування виконкому Жмеринської міської ради від 12.08.2014 року. При вирішенні уточнених позовних вимог позивача про встановлення позивачу лише зустрічі з молодшим неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], а саме побачення та особисте спілкування, за місцем проживання позивача [ADDRESS], кожну суботу місяця протягом 24 год., покладається на розсуд суду. Представник служби у справах дітей Жмеринської міської ради Шмондій Н.М. суду пояснила, що Жмеринський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей і молоді надав інформації проте, що позивач в травні 2014 року звертався до центру з проханням проводити зустріч з своїми неповнолітніми синами у супроводі фахівця центру; було здійснено зустріч батька з синами; старший син [PERSON] повідомив, що матір не забороняє синам зустрічатися з батьком. При вирішенні уточнених позовних вимог позивача про встановлення позивачу лише зустрічі з молодшим неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], а саме побачення та особисте спілкування, за місцем проживання позивача [ADDRESS], кожну суботу місяця протягом 24 год., покладається на розсуд суду. Неповнолітній свідок [PERSON], [INFO], який був допитаний в присутності практичного психолога Жмеринського НВК «ЗОШ І-ІІІ ст.-ліцей» [PERSON], суду повідомив, що позивач є його батько, але з ним він не бажає зустрічатися і спілкуватися; будь-яких заперечень відносно того, що б молодший брат [PERSON] спілкувався з батьком у нього не має. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір'ю позивача, якого характеризує з позитивної сторони і який має бажання спілкуватися з своїми неповнолітніми синами. Вона проживає окремо від позивача у іншому місті. Позивач надає матеріальну допомогу синам. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює в Жмеринському міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей і молоді; мала розмову з відповідачкою, яка не заперечувала про можливі зустрічі позивача з неповнолітніми синами; син [PERSON] бажає бачитися з батьком. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточненні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач є батьком, а відповідачка є матір'ю неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю і знаходяться на її утримані,а позивач сплачує аліменти на утримання синів; шлюб між позивачем і відповідачкою розірваний 03.09.2010 року, проти чого не заперечують сторони. Позивач працює лікарем-невропатологом Жмеринської ЦРЛ, де отримує зарплату, з якої утримуються аліменти в розмірі 33 % на користь відповідачки на утримання двох неповнолітніх дітей, що у середньому щомісячно складає по 785,03 грн.; (а.с.8), де позитивно характеризується (а.с.10), проживає один по [ADDRESS], де характеризується позитивно (а.с.9,14). Рішенням виконавчого комітету Жмеринської міської ради №60 від 20.03.2012 року визначено [PERSON] зустрічі для спілкування з малолітніми синами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та участі у їх вихованні один день на тиждень у вихідний день (а.с.11). З протоколу бесіди від 15.01.2013 року видно, що позивач повідомив, що відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми (а.с.13). З повідомлення Жмеринської НВК «ЗОШ І-ІІІ ст.-ліцей» №59 від 08.02.2013 року видно, що [PERSON] категорично відмовляється від зустрічей з батьком, пояснюючи це образою на нього (а.с.32). З акту №36 від 24.05.2014 року видно, діти не виявляють бажання зустрічатися з батьком (а.с.12). З інформації Жмеринського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 01.08.2014 року видно, що відповідачка не забороняє дітям зустрічатися з батьком (а.с.43). З висновку органу опіки і піклування виконкому Жмеринської міської ради від 12.08.2014 року видно, що неповнолітній син [PERSON] ображений на батька за те, що він погано висловлювався на адресу матері, але за умови зміни поведінки батька, [PERSON] готовий з ним контактувати; неприємним у спілкуванні [PERSON] з батьком є те, що батько говорив погані речі про матір, а також [PERSON] знаходиться під впливом старшого брата [PERSON]. На даний час зустрічі батька з сином [PERSON] є неможливими, а спілкування батька з сином [PERSON] є доцільним (а.с.41-42). Відповідно до вимог ч. 3. ст. 11, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60, ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.3 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.ст.11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина, має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). При вирішенні уточнених позовних вимогах позивача, а саме проте, що б суд встановив позивачу для зустрічі, побачення та особистого спілкування з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], за місцем проживання позивача [ADDRESS], кожну суботу місяця протягом 24 год., суд керуються інтересами неповнолітнього [PERSON], бере до уваги, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо [PERSON]; враховує ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов'язків; особисту прихильність [PERSON] до кожного з них; вік [PERSON], стан його здоров'я (позивачка повідомила, що син є інвалідом дитинства (діагноз - порушення імунної системи, і проти чого не заперечує позивач); дотримання режиму дня та відпочинку, розпорядку тижня, оскільки [PERSON], після індивідуального навчання з 2013 навчального року по 2014 навчальний рік, а з 01.09.2014 року перейшов на класну-урочну форму навчання у 6 класі Жмеринського НВК «ЗОШ І-ІІІ ст.-ліцей»; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає за можливе уточнений позов задовольнити частково і визначити позивачу спосіб участі у вихованні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS], а саме побачення та особисте спілкування в м.Жмеринка кожну суботу місяця з 11 год. до 18 год.. Крім того, суд зазначає, що в даному випадку, враховуючи неприязні стосунки між позивачем та відповідачкою, з урахуванням віку неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який, відповідно до висновку органу опіки і піклування Жмеринської міської ради від 12.08.2014 року, не висловлював образи на батька, знаходиться у повній залежності від матері і старшого брата [PERSON], з якими проживає, суд вважає, що зустрічі позивача з сином [PERSON] можуть відбуватися без присутності як матері так і без фахівця соціальної роботи. Також суд роз'яснює, що у разі зміни обставин, пов'язаних з віком сина [PERSON], станом його здоров'я, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу його участі у вихованні сина [PERSON] та спілкуванні з ним. Роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.185 СК України - той з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, її хворобою, каліцтвом тощо). В судовому засіданні встановлено, що позивач працює лікарем-невропатологом Жмеринської ЦРЛ, де отримує заробітну плату, з якої утримуються аліменти в розмірі 33 % на користь відповідачки на утримання двох неповнолітніх дітей, що у середньому щомісячно складає по 785,03 грн.; позивач проживає один; позивач на 01.09.2014 року матеріальної допомоги своїм синам не надав (проти чого не заперечували позивач і відповідачка); позивач не наполягав на відшкодування судових витрат; зважаючи на те, що діти проживають з матір'ю, яка працює лікарем у відділковій лікарні стЖмеринка, і сама виховує і утримує двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO], який є інвалідом дитинства (діагноз - порушення імунної системи); стягнення з нею судових витрат, фактично призведе до стягнення цих коштів за рахунок аліментів на дітей, що не відповідає вимогам ч.1 ст.88 ЦПК України, а тому судові витрати в сумі 443,60 грн. слід залишити без відшкодування.

Outcome: partial