Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25.09.2013 року на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з 1/2 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття до 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в 2016 році помер його батько [PERSON] Його мати [PERSON] залишилась сама. Їй не вистачає грошових коштів на проживання, адже її єдиним доходом є пенсія яка складає 1558 грн., при тому що тільки за комунальні послуги потрібно сплачувати 1500,00 грн. щомісячно. Також, позивач звертає увагу суду, що його мати хворіє і потребує вживання медичних препараті що понижують тиск, заспокійливих, лікування в лікарні, та в санітарно курортного оздоровлення. Окрім цього на даний час він проживає з цивільною дружиною і на утримання сімї йому необхідні грошові кошти. Також, стверджує, що обовязок по утриманню дитини покладається не тільки на батька а і на матір, в звязку з чим просить позовні вимоги задовольнити повному обсязі. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання також не з'явилась. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб 03 вересня 2010 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 367. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] ( а.с.5) Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилась 03 серпня 2011 року, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 6) Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON]А помер 28 грудня 2016 року, про що Жовтневим районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного ГТУЮ у Дніпропетровській області. ( а.с.9) Згідно копії рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON]С, у вигляді Ѕ частини від усіх видів заробітку ( доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного, починаючи з 21 травня 2013 року.( а.с.23) Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи до пологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. На дані правовідносини поширюються норми ч.1\~ст.192 СК України, розмір аліментів, згідно до якої визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з розясненнями, що містяться в п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як випливає зі змісту ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна матеріального чи сімейного становища батька чи матері, може бути підставою для їх вимог про зменшення чи збільшення розміру аліментів. При цьому, ч.1ст. 141 СК України встановлюється рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач позовні вимоги визнала, та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнав учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно п.1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, враховуючи інтереси дитини, беручи до уваги визнання відповідачем позову та рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, суд

Outcome: approved