Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 143 680 (сто сорок три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 96 копійок, моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, а також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.05.2015 року сталося зіткнення автомобіля позивача з автомобілем під управлінням відповідача, вина якого у вчиненні ДТП доведена. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілеві позивача було завдано механічних ушкоджень, він зазнав матеріальної та моральної шкоди у зазначеному розмірі. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи його було належним чином та своєчасно повідомлено був присутнім у минулому засіданні 22.-3.2016 року та з ним узгоджувалась дата наступного, однак до суду звернувся із заявою про відкладення розгляду справи через відрядження, не надавши при цьому жодного підтвердження такого відрядження, у звязку з чим, з урахуванням думки представника позивача щодо відсутності підстав для перенесення, судом вказану причину неявки відповідача визнано неповажною. Матеріали справи містять письмові заперечення відповідача з висловленою думкою відносно вимог позивача. Треті особи про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду\~ справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. \~ \~ \~ \~ Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.169 ЦП України. Вислухавши представника позивача адвоката [PERSON], допитавши свідка [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.05.2015 року близько 13-20 год. відповідач у справі, керуючи автомобілем Рено, реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Газторг» (а.с.41), рухаючись по проспекту Добровольського у м.Одесі, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Мерседес, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача. У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілеві позивача, що належить йому на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ №789146, виданого Центр ДАІ 5201 (а.с.40), було завдано механічних ушкоджень, позивач тривалий час не мав можливості ним користуватись, вживав додаткових заходів для організації свого життя, ремонту автомобіля, внаслідок чого він зазнав матеріальної та моральної шкоди. Згідно постанови Суворовського районного суду міста [PERSON] від 26.06.205 року зазначена дорожньо-транспортна пригода вчинена 03.05.2015 року відповідачем у справі, його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.9). Згідно частини 4 статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до аварійного сертифікату №284-05/15 відділу надання послуг з врегулювання збитків ТОВ МП Універсал ЛТД по визначенню вартості матеріальної шкоди, виконаного 15 травня 2015 року начальником відділу надання послуг з врегулювання збитків [PERSON], розмір завданої матеріальної шкоди власникові автомобіля Мерседес, реєстраційний номер [NUMBER], становить 191980,96 грн. (а.с.10-42), при цьому витрати за проведення експертного дослідження становлять 700 гривень (а.с.39), при цьому ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження становить 901375,25 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Рено, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач у справі на підставі договору прокату №32 від 21.02.2015 року (а.с.112-119), була застрахована у Приватному акціонерному товаристві Українська страхова компанія Княжа Вієнна [PERSON], що підтверджується страховим полісом №АС/8436745 від 22.06.2014 року (а.с.42), ліміт відповідальності за полісом становить 50000 гривень, розмір франшизи 1000 гривень. До звернення позивача з позовом страхова компанія виплатила йому 49000 гривень у відповідності до умов страхового полісу, залишок завданої матеріальної шкоди становить 142980,96 грн. (191980,96 грн.-49000грн.), тому, з урахуванням сплачених позивачем 700 грн. коштів за проведення експертного дослідження, загальна сума залишку до повного відшкодування завданої матеріальної шкоди становить 143680,96 грн. Після вчиненої дорожньо-транспортної пригоди відповідач по цей час не відшкодував завдану шкоду та ухиляється від спілкування з позивачем. Доводи позивача відповідачем не спростовані жодним належним і допустимим доказом, посилання відповідача у запереченнях (а.с.86-88) стосовно необгрунтованості вимог щодо завданої матеріальної шкоди та недоведеність завдання моральної шкоди мають характер припущення, на яких не може грунтуватися рішення суду, складне матеріальне становище та відсутність у відповідача грошових коштів, на які вказував відповідач у запереченнях, не може бути підставою для відмови у позові. Таким чином судом достовірно встановлено, що винні дії відповідача знаходяться в прямому причинному зв'язку із заподіяною позивачеві матеріальною та моральною шкодою. Приписами ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага. За змістом ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Таким чином, заявлена сума матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини У частині відшкодування моральної шкоди на користь позивача в розмірі 20 000 гривень, суд вважає, що відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України та ст.1167 ЦК України, враховуючи ту обставину, що позивач у справі не мав можливості з вини відповідача користуватися своїм майном на протязі тривалого часу та він вимушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачати власні кошти на ремонт автомобіля, які не може повернути у повному обсязі, тривалий час перебував у стані стресу, почались проблеми на роботі, у стосунках з друзями, був позбавлений можливості з вини відповідача здійснити заплановану подорож на автомобілях, що підтвердила допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], виходячи з принципу розумності і справедливості, вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню 5000 гривень. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, що складаються зі сплаченої суми судового збору у загальному розмірі 1903 гривні 18 копійок. Відповідно до ст.79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно із ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката\~або іншого фахівця\~в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Матеріалами справи документально підтверджено, що адвокат [PERSON] надавав правову допомогу позивачеві у цивільній справі в суді першої інстанції у відповідності до договору про надання правової допомоги №86 від 25 серпня 2015 року (а.с.53-55), гонорар адвоката складає 7500 гривень (п.3.3 Договору). Згідно з протоколами судових засідань адвокат брав участь у справі в суді першої інстанції, в якому подав письмові клопотання, тощо. За таких обставин\~суд вважає доведеним факт документального підтвердження витрат позивача, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката, у сумі 7500 грн. і покладає цей обовязок по його компенсації на відповідача. Таким чином, загальна сума підтверджених позивачем документально судових витрат становить 9403 гривні 18 копійок.

Outcome: partial