Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом в якому просить усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на його будинок за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Руська Поляна, вулиця Вячеслава Чорновола, 68а, шляхом виселення відповідача [PERSON] з даного будинку. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є одноосібним власним даного домоволодіння, що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами, і оскільки з відповідачем не було досягнуто згоди щодо ціни будинку тому і не було нотаріально посвідчено відповідний договір купівлі продажу. [PERSON] відмовився писати позивачу розписку про повернення йому коштів у сумі 1400 доларів США, які [PERSON] передав позивачу за усною домовленістю про продаж спірного будинку, тому без згоди позивача почав проживати в домоволодінні за вище вказаною адресою. Після чого [PERSON] неодноразово звертався до суду про визнання договору купівлі продажу будинку дійсним та визнання права власності на спірний будинок за набувальною давністю, однак судами приймалися рішення які набрали законної сили, про відмову у задоволенні позовних вимог. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою звільнити його будинок, однак дані вимоги задоволені не були, що послугувало підставою для звернення до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити посилаючись на обставини наведені у позові. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали вважаючи їх необґрунтованими та просили відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного. 15 серпня 1997 року відповідачем були сплачені [PERSON] грошові кошти в сумі 3709 грн. що еквівалентно 1400 доларів США, як сума вартості домоволодіння, визначена [PERSON] за усною домовленістю, що підтверджується розпискою написаною власноручно позивачем, після чого останній передав [PERSON] у приватне володіння вказаний будинок із земельною ділянкою, на якій той розташований. Після укладання угоди позивач переїхав проживати в домоволодіння, що розташоване по вул. Чапаєва, 68, с. Руська Поляна Черкаського району, де і мешкає по теперішній час. Представник відповідача зазначав, що позивач зазначив неправдиву інформацію, щодо проживання відповідача у спірному будинку без його згоди, оскільки як встановлено у інших судових рішеннях [PERSON] після отримання повної вартості будинку передав ключі та документи на будинок [PERSON] Також позивачем не надано доказів, що він звертався до відповідача з вимогою звільнити домоволодіння. Представник відповідача просив врахувати, що відповідач жодним чином не створює перешкод позивачу у користуванні будинком, виселення з житлового будинку згідно законодавства можливе лише з одночасним наданням іншого приміщення, а від позивача таких пропозицій не надходило. Крім даного житла відповідач іншого житла не має, що підтверджується відповідним витягом з реєстру, а тому саме з цих підстав просили відмовити у задоволенні позову. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], пояснила суду, що знає сімю позивача та знає відповідача, який проживає по-сусідству з її дачним будинком близько 19 років. Щодо обставин проживання [PERSON] у даному домоволодінні їй відомо, що дане домоволодіння [PERSON] придбав у позивача і особисто їй показував розписку написану позивачем, що останній отримав за будинок грошові кошти. Також зазначала, що [PERSON] їй показував документи та говорив що в них лише не вистачає підпису позивача, щоб він мав змогу нотаріально переоформити на себе домоволодіння. За роки проживання відповідачем робляться поточні ремонти, сплачуються комунальні платежі та обробляється земельна ділянка. Після вселення відповідача в будинок, позивача [PERSON] в домоволодінні вона особисто не бачила. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін та свідка, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАТ №491018 від 23 серпня 1997 року позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/2 частини житлового будинку по вул. Чапаєва, 68, с. Руська Поляна, Черкаського району, інша 1/2 частини належить матері [PERSON] [PERSON] Згідно договору дарування житлового будинку від 12 березня 1997 року [PERSON] подарувала належну їй 1/2 частини будинку по вул. Чапаєва, 68, с. Руська Поляна, Черкаського району [PERSON] Таким чином на даний час позивач є одноосібним власником указаного домоволодіння, по вул. Чорновола Вячеслава (змінена назва вулиці з Чапаєва), 68а, с. Руська Поляна, Черкаського району що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №57540896 від 18.04.2016 року. Суд не приймає до уваги доводи позивача, щодо того, що відповідач [PERSON] вселився і проживає в домоволодінні позивача без його згоди, оскільки дані обставини вже були предметом розгляду Черкаського районного суду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та визнання права власності на нього де хоча рішенням від 19.01.2015 року, яке набрало законної сили, і відмовлено [PERSON] у задоволенні позову, однак встановлено, що 15 серпня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] була укладена домовленість, згідно якої [PERSON] передав [PERSON] належний йому житловий будинок, що розташований по вул. Чапаєва, 68 в с.Руська Поляна Черкаського району Черкаської області, а останній передав відповідачу грошові кошти в сумі 1400 доларів США, проте сторони не дійшли згоди по укладеній письмовій угоді купівлі-продажу спірного будинку і його нотаріального посвідчення. Також аналогічні обставини було встановлено і у рішенні Черкаського районного суду від 01 лютого 2016 року, яке також набрало законної сили, за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Руськополянська сільська рада про визнання права власності за набувальною давністю, яким [PERSON] відмовлено у задоволенні позову. Таким чином суд констатує, що відповідач [PERSON] проживає у домоволодінні яке належить позивачу [PERSON] без правовстановлюючих документів на указане домоволодіння. Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Факт проживання [PERSON] у домоволодінні позивача, без відповідної реєстрації, визнається сторонами у справі та підтверджується довідкою сільської ради №1144 від 31.08.2015 року та актом від 14.11.2014 року складеним депутатом сільської ради за участю двох мешканців села. Враховуючи що позивач звернувся до суду з вимогою усунути перешкоди у вільному володінні належним йому майном, тому суд вважає, що відповідач саме з цього часу не має законних підстав проживати у домоволодінні яке йому не належить. Згідно ч. 1 ст. 98 Житлового Кодексу України наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Відповідно до ч. 3 ст. 98 ЖК України тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Таким чином суд не бере до уваги доводи представника відповідача, згідно вимог Житлового Кодексу, щодо обовязку у разі прийняття рішення про виселення відповідача з займаного житла обовязкового надання відповідачу іншого приміщення. Також суд не приймає до уваги свідчення [PERSON] та [PERSON], які просив долучити до матеріалів справи представник відповідача, оскільки дані документи та відомості зазначені в них не входять до предмету доказування у даній справі. З огляду на наведені обставини та досліджені судом матеріали справи, суд вважає вимоги позивача законними та обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення в повному обсязі. Судові витрати понесені позивачем, згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved