Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду, з урахуванням уточнених позовніх вимог, прийнятих судом, за наступними підставами: Відповідачка з 30.05.2013 року є членом кредитного союзу «Азовська Кредитна компанія». 10.12.2013 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір № 10638/13-Ф2, відповідно до якого відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 4500 грн. строком користування 15 місяців, зі сплатою 0,13 % від суми залишку за кожен день користування кредитом. В зв*язку з несвоєчасною сплатою відповідно до графіку виникла заборгованість яка станом на 18.12.2014 року складає 6177,62 гривень, яку відповідач в добровільному порядку відмовляється сплатити. Тому позивач просить суд розірвати кредитний договір та стягнути з [PERSON] суму заборгованості. Також позивач просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з*явився, однак надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити та у зв*язку з повторною неявкою відповідача постановити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з*явився, хоча повідомлення про час та місце розгляду справи направлялось за адресою його реєстрації, що згідно до ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням і дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, тому що доводи позивача підтверджуються дослідженними у судовому засіданні доказами: Статтею 1054 ЦК України встановлено, що 1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦКУ встановлено, що 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виконано належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст. 530 ч.1 ЦКУ зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.610 ЦКУ встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦКУ). Суд приходить до висновку, що у судовому засіданні підтвердився факт, порушення [PERSON] умов кредитного договору та свого грошового зобов'язання перед позивачем, у зв'язку із чим позовні вимоги позивача в межах заявлених вимог підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ст.88 ЦПК України, судові витрати понесені відповідачем при звернені до суду підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved