Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача в примусовому порядку заборгованості за договором позики від 25.09.2011 р., укладеному з Відповідачем у розмірі 30400,00 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США на момент звернення з позовом до суду складає 712880,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач, позичивши у нього кошти, у встановлений договором строк в добровільному порядку їх не повернув. В зв'язку з простроченням Відповідачем виконання грошового зобов'язання з посиланням на положення ст. 625 ЦК України ставить питання про стягнення з відповідача боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої заборгованості. Крім того, в порядку ст. 1048 ЦК України ставить питання про стягнення з Відповідача процентів за користування позиченими коштами. Також просить стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. В судовому засіданні позивач, його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та не заперечували проти заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою, вказаною у довідці Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві. Згідно відміток поштового відділення судові повістки повернуто без вручення на адресу суду «за закінченням встановленого строку зберігання». За правилами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справ за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами 25.09.2011 року було укладено письмовий Договір позики № 1, за умовами якого Позивач (Позикодавець) передав у власність Відповідачу (Позичальнику) грошові кошти у розмірі 50 000,00 доларів США, що на день підписання вказаного Договору за курсом НБУ становило 398500,00 грн. Умовами договору між сторонами визначено термін користування позикою до 25.10.2012 р. Пунктом 4.2.1 встановлено право Позикодавця вимагати повернення позики, нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник протягом 20 робочих днів від дати отримання вимоги Позикодавця не поверне (сплатить) всю суму позики. У відповідності до положень п. 1.5. вказаного договору в підтвердження отримання коштів Відповідач видав Позивачу розписку про отримання грошових коштів в обумовленому розмірі. 01.08.2014 року між Сторонами було складено Акт звірки розрахунків за Договором позики, згідно якого сторони дійшли згоди, що загальна сума боргу на дату підписання цього Акту становить 30400,00 дол. США. Також, 01.08.2014 року між Сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору позики № 1, згідно з умовами якої було продовжено строк погашення заборгованості до 01.10.2015 р. та складено наступний графік, погашення Позичальником заборгованості: - на 01.09.2014 року Відповідач зобов'язується повернути, а Позивач прийняти кошти у розмірі 500,00 (п'ятсот) доларів США; - на 01.10.2014 року Відповідач зобов'язується повернути, а Позивач прийняти кошти у розмірі 500,00 (п'ятсот) доларів США; При цьому, п.п. 3, 4 Додаткової угоди встановлено, що повернення загальної суми позики, визначеної в Акті-звірки розрахунків від 01.08.2014 р. у сумі 30400,00 доларів США, Відповідач повертає з урахуванням щомісячного нарахування відсотків за користування позикою в розмірі 2% відсотки. 11.11.2014 р., 02.09.2015 р., 09.09.2015 р. в зв'язку з нагальною потребою, Позивач в порядку п. 4.2.1 Договору позики № 1 звернувся до Відповідача з письмовою вимогою про повернення протягом 30 днів позичених грошових коштів у загальному розмірі 30400,00 доларів США або ж еквівалентно суму коштів у грошовій одиниці України - гривні, відповідно до офіційного курсу на момент платежу в сумі 407056,00 грн., які направив за всіма відомими йому поштовими адресами Відповідача та за його місцем роботи. Дані вимоги повернулися на адресу Позивача без належного вручення в зв'язку з відсутністю Відповідача за даними адресами. За змістом ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно доводів Позивача, які Відповідачем в належний спосіб не спростовані, у встановлений строк позичені кошти Відповідач не повернув. За правилами ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні позивач та його представник просили задовольнити позов в межах заявлених позовних вимог та відмовилися від перерахунку суми заборгованості станом на день постановлення рішення. Так, станом на день звернення позивача із даним позовом до суду (16.12.2015 р.) офіційний курс гривні до долару США за даними Національного банку України становить 23,45. Таким чином, еквівалент суми заборгованості в гривнях становить 712880,00 грн. За вищевказаних обставин Відповідач зобов'язаний на підставі повернути Позивачу грошові кошти у розмірі 30400,00 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США на момент звернення з позовом до суду складає 712 880,00 грн. Як вбачається з положень ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Умовами п. 4 Додаткової угоди від 01.08.2014 року до Договору позики № 1 передбачено щомісячне нарахування відсотків за користування позикою у розмірі 2 %, що в свою чергу, становить 228121,60 грн. Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума індексу інфляції та 3% річних відповідно складає 418112,70 грн. та 29472,00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 1388586,30 грн. та складається з: 712880,00 грн. (сума заборгованості у гривневому еквіваленті на дату звернення з позовом) + 418 112,70 (індекс інфляції за весь час прострочення) + 29 472,00 (3% річних) + 228 121,60 (проценти за користування позикою). Правильність такого розрахунку перевірена судом, Відповідачем в належний спосіб не спростована. Суд, враховуючи викладене, знаходить вимоги позивача обґрунтованими, в судовому засіданні доведеними. Відповідно до ст.88 ЦПК України відшкодуванню підлягають понесені та документально підтверджені судові витрати позивача у сумі 6090,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved