Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 51 810,64 гривень, а також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.10.2017 року сталося зіткнення автомобіля позивача з автомобілем під управлінням [PERSON] , вина якого у вчиненні ДТП доведена. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Також позивач зазначив, що третя особа [PERSON] на час скоєння ДТП знаходився у трудових відносинах з КП «Автобаза санітарного транспорту», працюючи на даному підприємстві водієм. Автомобіль швидкої медичної допомоги ШДТ ГАЗ 2705, д.зн. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , застрахований в ТОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», згідно із полісом №АК №57655350. На момент ДТП вказаний транспортний засіб мав маркування шкидкої допомоги та страхувальником зазначено КП «Автобаза санітарного транспорту». Вина водія [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 13.06.2018 р. по справі № 523/15726/17. Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №30140180 від 23.02.2018 року вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] в результаті пошкодження автомобіля «Volkswagen Touran», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 150 810,64 грн., при цьому ліміт відповідальності Страховика за шкоду заподіяну майну, відповідно до поліса №АК №57655350, становить 100000 (сто тисяч) грн., полісом також передбачено франшизу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. Оскільки ліміт відповідальності Страховика повністю не покриває розмір завданих позивачу матеріальних збитків, у власника транспортного засобу виникає деліктне, позадоговірне зобов`язання щодо відшкодування шкоди, тому позивач просить вимоги про стягнення матеріальної шкоди задовольнити, стягнувши із відповідача залишок компенсації матеріальної шкоди. Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Одночасно запропоновано відповідачам у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Суворовського районного суду м. Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач у встановлений судом строк надав відзив, згідно якого позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що [PERSON] керував автомобілем швидкої медичної допомоги ШДТ на шасі [NUMBER] , д/н [NUMBER] , при виконанні невідкладного, службового завдання у м.Одесі, з увімкненим проблисковим маячком і спеціальним звуковим сигналом, проте позивач не надав йому перевагу у русі, що і стало причиною ДТП. Відповідач також у відзиві звернувся до суду з клопотанням щодо витребування з Управління патрульної поліції у м.Одесі схему дорожньо-транспортної пригоди, яка складена 06 жовтня 2017 року, та перевірити пояснення водіїв та пасажирів-свідків, які були надані у судовому засіданні у Суворовському районному суді м.Одеси у справі №523/15726/17 від 13.06.2018 року, та чітко визначити місце розташування автомобіля Volkswagen Touran, д/н [NUMBER] на дорозі на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме по якій смузі рухався автомобіль Volkswagen Touran, д/н [NUMBER] : по першій правій смузі для руху чи по другій смузі для руху з правого боку під час настання дорожньо-транспортної пригоди, а також витребувати висновок судової автотехнічної експертизи №17-7068, який складений 15 травня 2018 року, з метою з`ясування швидкості руху автомобіля Volkswagen Touran, д/н [NUMBER] на момент настання дорожньо- транспортної пригоди. Крім того, відповідач просив розглядати справу з повідомленням сторін. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані докази та повідомлені сторонами обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тому у задоволенні клопотань судом було відмовлено. Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Автомобіль «Volkswagen Touran», реєстраційний номер [NUMBER] , на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 20.05.2017 року. 06 жовтня 2017 р. близько 20:00 годин [PERSON] керуючи автомобілем швидкої медичної допомоги ШДТ ГАЗ 2705 реєстраційний номер [NUMBER] , виконуючи невідкладне службове завдання та рухаючись в м.Одесі на перехресті вулиць Семена Палія та Ак. Заболотного, відступаючи від вимог п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху за умови ввімкнення проблискового маячка синього кольору і звукового сигналу, не переконався в безпеці свого маневру та не забезпечив безпеку руху, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «Volkswagen Touran», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення [PERSON] п.3.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 13.06.2018 року [PERSON] було визнано виним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та справу було закрито на підставі ст.38 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності Постановою Апеляційного суду Одеської області від 23.07.2018р., Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 р., якою [PERSON] був визваний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, було скасовано, а провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП було закрито на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На час настання пригоди [PERSON] , перебуваючи у трудових відносинах з КП «Автобаза санітарного транспорту», керував автомобілем швидкої медичної допомоги ШДТ ГАЗ 2705, реєстраційний номер [NUMBER] . Тобто, шкода була спричинена при виконанні трудових обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.1172 Цивільного Кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові №4 від 01.03.2013 року вказує наступне: на особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Згідно Висновку № 30140180 від 23 лютого 2018 року, вартість матеріальної збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Touran», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 06.10.2017року, складає 150 810 (сто п`ятдесят тисяч вісімсот десять) гривень 64 копійки. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія Відповідача була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус», відповідно до поліса ОСЦПВВНТЗ серії АК № 57655350 зі строком дії з 06.05.2017р. до 05.05.2018р., який був дійсним на момент ДТП. Згідно Полісу, ліміт відповідальності страховика складає 200 000 (двісті тисяч ) гривень за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, 100 000 (сто тисяч) гривень за шкоду заподіяну майну потерпілого, франшиза складає 1 000 (одну тисячу) гривень. Відповідно до ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів» 06.07.2018 року Позивачем до Страховика було подано заяву про виплату страхового відшкодування та надано всі необхідні документи. 14 вересня 2018 року Позивачем від ТДВ «СТДВ «Глобус» було отримане страхове відшкодування у розмірі 99 000 (дев`яносто дев`ять тисяч) гривень. Оскільки ліміт відповідальності Страховика повністю не покриває розмір завданих позивачу матеріальних збитків, у власника транспортного засобу виникає деліктне, позадоговірне зобов`язання щодо відшкодування шкоди. Отже, позивачу не виплачено різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди, яка складає 51810,64 грн. Після вчиненої дорожньо-транспортної пригоди відповідач по цей час не відшкодував завдану позивачеві матеріальну шкоду. Приписами ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага. За змістом ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року №1961-IV«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК Українивідшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. За таких обставин, судом достовірно встановлено, що винні дії [PERSON] , котрий є працівником КП «Автобаза санітарного транспорту», знаходяться в прямому причинному зв`язку із заподіяною позивачеві матеріальною шкодою, страховою компанією завдану матеріальну шкоду можливо відшкодувати частково у межах ліміту, що становить 100 000 гривень, тому заявлені вимоги про стягнення з відповідача КП «Автобаза санітарного транспорту», на користь позивача залишку невідшкодованої суми завданої матеріальної шкоди є законними й обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Щодо заявлених відповідачем клопотань стосовно витребування з Управління патрульної поліції у м.Одесі схеми дорожньо-транспортної пригоди, яка складена 06 жовтня 2017 року, та перевірки пояснень водіїв та пасажирів-свідків, які були надані у судовому засіданні у Суворовському районному суді м.Одеси у справі № 523/15726/17 від 13.06.2018 року, а також висновку судової автотехнічної експертизи № 17-7068, який складений 15 травня 2018 року, суд вважає недоцільним задоволення таких клопотань, оскільки всі ці обставини були встановлені постановами суду по справі про адміністративне правопорушення, а відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу, про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії; бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З іншими вимогами позивач не звертався, відповідач зустрічний позов не заявляв. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача сплачені ними і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі по 768,40 грн. з кожного.

Outcome: approved