Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, яку в подальшому уточнив, обґрунтовуючи тим, що з 2007 року отримує пенсію по інвалідності та страхові виплати внаслідок нещасного випадку на виробництві. Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві м. Синельникове йому виплачуються страхові виплати у зв'язку з втратою працездатності шляхом перерахування грошових коштів на його особистий рахунок № [NUMBER] у Синельниківському 026 відділенні АТ «Ощадбанку». В січні 2014 року ВД ФССНВУ м. Синельникове йому були перераховані грошові кошти в сумі 8 тис. грн.., але не були виплачені АТ «Ощадбанком» в м. Синельникове в повному обсязі. За результатами звірки АТ «Ощадбанком» йому не виплачено 4 тис. грн.. Додатково повідомляє, що 08.04.2014 року до його помешкання приїхали посадові особи, які представилися працівником МВС України та працівником АТ «Ощадбанку» в м. Синельникове з уточненням інформації щодо суми грошових коштів, які він отримав 11 січня 2-14 року. Він повідомив їм, що його пенсію та страхові виплати отримує громадянка [PERSON] за його довіреністю. В подальшому вказані особи повідомили [PERSON] про факт привласнення його грошей працівником банку, який підробив документи (підпис) та незаконно отримав 4 тис. грн.. Окрім того, вони вели в оману громадянку [PERSON], що працівник банку, який привласнив його грошові кошти не зможе їх повернути, тому було б доцільно написати заяву про відсутність претензій до АТ «Ощадбанку». Але тільки він як власник грошових коштів може приймати рішення щодо відсутності претензій у зв'язку з невиплатою банком йому грошових коштів. На його вимогу (претензію) від 05.05.2014 року до АТ «Ощадбанку» в м. Синельникове виплатити йому грошові кошти, посадові особи банку відмовили. Вони запропонували йому написати заяву до правоохоронних органів на особу, яка нібито заволоділа його коштами. Йому винен банк, а не фізична особа, яка порушила банківські правила за підбір та перевірку яких відповідає банківська установа. У зв'язку з невиплатою АТ «Ощадбанк» в м. Синельникове належних йому страхових коштів у зв'язку з втратою працездатності порушені його права, завдана моральна шкода, порушені його життєві зв'язки. Також уточнив, що йому стало відомо про отримання працівником банку грошових коштів у сумі 4 тис. грн.., які належать йому, підробивши підпис його довіреної особи. Не виплачено 4 тис. грн.. Окрім того, відповідно до запису в ощадній книжці від 11.01.2013 року на його рахунку був залишок у сумі 429 грн., але вказаний залишок не був врахований до загальної суми з урахуванням грошових надходжень у лютому 2014 року. Не виплачена сума 429 грн. У квітні 2014 року на його рахунок надійшло 3 тис. 777 грн., але виплачено тільки 2 тис. 435 грн. Не виплачена сума 1 тис. 342 грн. За попередніми розрахунками йому не виплачено 5 тис. 770 грн. Просить суд: визначити заборгованість ПАТ «Державний Ощадний банк України» в м. Синельникове Дніпропетровської області 2993 перед ним з урахуванням перерахованих страхових виплат у зв'язку з втратою працездатності відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Синельникове на його розрахунковий рахунок за період з 01.01.2012 року по 01.06.2014 року та виплачених йому банком сум; визначити заборгованість ПАТ «Державний Ощадний банк України» в м. Синельникове Дніпропетровської області 2993 перед ним з урахуванням перерахованої пенсії (інших виплат) Управлінням ПФУ в Синельниківському районі на його особистий рахунок в АТ «Ощадбанк» в м. Синельникове за період з 01.01.2012 року по 01.06.2014 року та виплачених банком сум; стягнути з АТ «Ощадбанк» в м. Синельникове на його користь перераховані відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві м. Синельникове йому страхові виплати у зв'язку з втратою працездатності у розмірі визначеної заборгованості; стягнути з АТ «Ощадбанк» в м. Синельникове на його користь пеню за період прострочення виконання грошового зобов'язання за кожний день прострочення у розмірі, що дорівнює розміру облікової ставки НБУ (6, 5 % річних до 15.04.2014 року, з 15.04.2014 року - 9, 5 % річних) з визначеної суми заборгованості з 11.01.2014 року по період прийняття рішення; стягнути з АТ «Ощадбанк» в м. Синельникове на його користь суму інфляції з визначеної суми заборгованості з 11 січня 2014 року по період прийняття рішення (у 2014 році: січень - 100, 2, лютий - 100, 6, березень - 102, 2, квітень - 103, 3 відсотка до попереднього місяця) за кожний день прострочення виконання грошового зобов'язання; стягнути з АТ «Ощадбанк» в м. Синельникове на його користь моральну шкоду в сумі 1218 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги з уточненнями підтримав повністю та пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище. Просив суд їх задовольнити. Також пояснив, що страхові виплати йому були виплачені в повному обсязі, у зв'язку з чим не має претензій. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що уточнені позовні вимоги є незрозумілими, відсутня сума заборгованості, не приведені суми пені та інфляції. Відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. Згідно копії ощадної книжки позивача станом на 29.04.2014 року залишок вкладу склав 4 грн. 41 коп. В ощадній книжці стоять підписи контролера. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча був належним чином повідомлений про судове засідання, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона була довіреною особою позивача на отримання його пенсії та страхових виплат. В січні 2014 року вона отримала 4190 грн. До них додому приїжджали ревізори та повідомили, що нею не отримано 4000 грн. за вересень, жовтень та листопад 2013 року, але точно не пам'ятає за який період. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Позивач у відділенні «Ощадбанку» в м. Синельникове із особистого рахунку № [NUMBER] отримує пенсію по інвалідності, яку перераховує управління Пенсійного фонду України в м. Синельникове та Синельниківського району, та страхові виплати внаслідок нещасного випадку на виробництві, які перераховує фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м. Синельникове, що підтверджується копією ощадної книжки позивача, довідками № 4, № 892, № 273, випискою з рахунку від 03.07.2014 року за період з 01.01.2013 року по 03.07.2014 року. Згідно повідомлення № 026 від 14.01.2009 року по рахунку [NUMBER] [PERSON] довірив розпоряджатися вкладом [PERSON], підпис якої засвідчив. 05.05.2014 року позивач звернувся до АТ «Ощадбанку» в м. Синельникове з претензією про виплату йому належних грошових коштів, які не виплачені протягом п'яти місяців з вини посадових осіб АТ «Ощадбанку». 16.05.2014 року позивач отримав від АТ «Ощадбанк» в м. Синельникове відповідь, згідно якої в ході звірки записів про здійснені операції в ощадній книжці по рахунку № [NUMBER] з даними бухгалтерського обліку банку було виявлено невідповідність записів. Так, згідно записів в ощадній книжці 11.01.2014 року по рахунку № [NUMBER] було отримано 500 грн., а згідно заяви на видачу готівки № 183816 від 11.01.2014 року, оформленої на довірену особу [PERSON] та даних АБС «Барс» з рахунку № [NUMBER] 11.01.2014 року проведено видачу готівкових коштів в сумі 4190 грн. В подальшому довірена особа [PERSON] 09.04.2014 року письмово підтвердила факт отримання 11.01.2014 року коштів в сумі 4190 грн. з рахунку № [NUMBER], що також підтверджується заявою [PERSON] Згідно довідок № 4 від 05.05.2014 року, № 273 від 04.06.2014 року відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування в м. Синельникове та виписки з особового рахунку позивача від 03.07.2014 року за період з 01.01.2013 року по 03.07.2014 року [PERSON] перераховані страхові виплати. Згідно копії ощадної книжки позивача станом на 29.04.2014 року залишок коштів на рахунку позивача становив 4 грн. 41 коп. Згідно підтвердження керуючому Ощадбанком в м. Синельникове від 08.04.2014 року [PERSON] останню операцію здійснював 14.03.2014 року, залишок після здійснення операції підтвердив в сумі 50 коп. Згідно заяв на видачу готівки 08.11.2013 року [PERSON] отримала 390 грн.; 13.12.2013 року [PERSON] отримала 1540 грн.; 09.01.2014 року [PERSON] отримав 3500 грн.; 11.01.2014 року [PERSON] отримала 4190 грн.; 11.02.2014 року [PERSON] отримала 2440 грн.; 11.03.2014 року [PERSON] отримав 1145 грн.; 14.03.2014 року [PERSON] отримала 1300 грн.; 08.04.2014 року [PERSON] отримав 1135 грн.; 29.04.2014 року [PERSON] отримав 1300 грн. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, в ході судового слідства встановлено, що будь-яких належних доказів, підтверджуючих факт привласнення коштів позивача працівником банку, підроблення документів (підпису) та незаконне отримання 4 тис. грн., суду надано не було. Також не було надано жодних належних підтверджень щодо неперерахування банку фондом соціального страхування відповідних страхових виплат. Крім того, з пояснень позивача встановлено, що він не має жодних претензій відносно страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві, які він отримав в повному обсязі. Що стосується пенсійних виплат, то позивачем не заявлялась позовна вимога про стягнення відповідної суми, а розмір заборгованості повинен визначатися позивачем. Показання свідка відносно неотримання нею 4000 грн. є такими, що не підтверджують доводів позивача, оскільки носять неконкретний характер, тобто свідком не було зазначено до якого виду виплат відноситься дана сума, та за який конкретно період вона не була отримана. Крім того, свідок [PERSON] як довірена особа позивача в письмовому вигляді підтвердила факт отримання нею 11.01.2014 року коштів в розмірі 4190 грн. та претензій до банку не має. У зв'язку з даними обставинами позивачем не був доведений факт порушення його прав відповідачем, внаслідок чого не підлягають задоволенню позовні вимоги про визначення заборгованості по страховим та пенсійним виплатам, про стягнення страхових виплат у зв'язку з втратою працездатності та відповідно й суми пені, інфляції та моральної шкоди. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», а рішення прийнято на користь відповідача, то згідно вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного, ст. 16 ЦК України,

Outcome: dismissed