Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку [ADDRESS] . Так, останній за життя заповіт не залишив, відтак за законом до першої черги спадкоємців відносяться він та його брат [PERSON] . Оскільки він одноосібно прийняв спадщину фактом спільного проживання із батьком, однак нотаріусом в оформленні такої йому було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, однак у поданій заяві одночасно просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не стягувати з відповідача понесені ним судові витрати. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не з`явилася, подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнала. У підготовче судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, хоча про час і місце такого був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 04 березня 2002 року (а. с. 7, 8, 9). Також встановлено, що згідно довідки виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області № 333 від 03 травня 2019 року [PERSON] станом на 03 березня 2002 року проживав та був головою домогосподарства з особовим рахунком № [NUMBER] по [ADDRESS] (а. с. 11). Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим Кодексом чинності. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним застосувати до даних правовідносин норми ЦК УРСР. Так, відповідно ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Однак, відповідно до ст. 548 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області № 332 від 03 травня 2019 року позивач [PERSON] на момент смерті батька [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав у будинку [ADDRESS] , внаслідок чого вважається таким, що фактично вступив в управління спадковим майном (а. с. 10). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 56552515 від 18 червня 2019 року та повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області № 1164/01-13 від 18 червня 2019 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , відсутня (а. с. 33, 34-35). Відповідно до ч. 2 ст. 548, ст. 525 цього Кодексу прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Отже, враховуючи те, що позивач як спадкоємець першої черги протягом строку, встановленого ст. 549 ЦК Української РСР, фактично вступив в управління спадковим майном, згідно ст. 553 цього Кодексу від прийняття спадщини не відмовився, а інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено (а. с. 10, 33, 35), тому він вважається таким, що прийняв її одноосібно. Разом з цим, згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за №120/01-16/02-14 від 08 травня 2019 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок [ADDRESS] , відсутній (а. с. 20). Згідно архівної довідки Перечинської міської ради Закарпатської області № Ф-186/02-10 від 07 травня 2019 року в архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації» відсутня інвентаризаційна справа щодо будівлі [ADDRESS] (а. с. 12). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 41, ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом; кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, оскільки у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 0.0.1362864378.1 від 23 травня 2019 року позивачем [PERSON] сплачено 920 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої позивачем заяви, останній, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не стягувати з відповідача понесені ним судові витрати, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому судовий збір стягненню з Перечинської міської ради Закарпатської області не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: approved