Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що йому, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Гвіздецькою селищною радою 30 березня 2004 року належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Грушевського, 11 в селищі Гвіздець, Коломийського району. 27 травня 2008 року між ним та відповідачем [PERSON], яка є його дочкою, укладено договір довічного утримання, який посвідчено 27 травня 2008 року приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 1658. Згідно даного договору відповідач зобов'язувалася: забезпечити його житлом шляхом збереження пожиттєвого права безплатного проживання у відчужуваному будинку; здійснення догляду та необхідної допомоги; надання побутових послуг. Матеріальне забезпечення щомісячно визначалося в розмірі 300 гривень. Не дивлячись на те, що відповідач зобовязалася надавати йому довічне забезпечення, після укладення договору, вона не виконує свої зобовязання. Відповідач після посвідчення договору в 2008 році виїхала закордон, в Україну приїздить рідко, а якщо і приїздить, то умов договору не виконує. Йому минуло 83 роки, він є інвалід першої групи по зору, не бачить, а тому потребує сторонньої допомоги та догляду, якою від відповідача не одержує. Не надає йому відповідач і побутових послуг. Він самостійно змушений обробляти город, готувати їжу, прати одяг, прибирати, а також сплачувати комунальні послуги. Відповідач зобовязалася надавати йому послуги в розмірі 300 гривень в місяць, а в той же час жодних послуг, ні на копійку, не надає. Згідно п. 10 договору довічного утримання договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку не виконання його умов і відмови від добровільного розірвання - в судовому порядку. Відповідач не згідна на добровільне розірвання договору. Стаття 755 ЦК України передбачає, що договір довічного утримання, може бути розірваний на вимогу відчужувача у разі невиконання, або неналежного виконання набувачем своїх обовязків. Відповідач свої обовязки не виконувала, а тому в жовтні 2015 року він звернувся із позовом про розірвання договору довічного утримання. В судові засідання зявлялася представник відповідача, її дочка, [PERSON], так як відповідач знаходиться за кордоном. Виїхавши за кордон, відповідач взагалі жодних умов договору не виконувала. На 29 липня 2016 року призначене було судове засіданні по справі, однак він [PERSON], одержавши повістку, не повідомив сина, який був його представником про день слухання справи, а пізніше забув, що призначено справу до слухання і в судове засідання не зявився. Ухвалою суду від 29 липня 2016 року його позовну заяву до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання залишено без розгляду, у звязку із його неявкою. З часу залишення без розгляду його заяви минуло майже півроку. Відповідач за цей період умови договору не виконує, перебуває за кордоном, жодних послуг йому не надає, не доглядає, необхідної допомоги не надає, не сплачує комунальні послуги. З часу укладення договору довічного утримання він сам сплачує всі комунальні послуги. Він є перестарілий, інвалід першої групи загальних захворювань по зору, договір укладав з метою догляду та допомоги, а відповідач, не дивлячись, що відповідно до вимог ст. 202 Сімейного Кодексу України зобовязана утримувати його, укладає з ним договір довічного утримання, не маючи наміру його виконувати, так як поїхала за кордон. Відповідно до ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання відповідно до ст. 334 ЦК України, а ст. 334 ч. 4 ЦК України передбачає, що право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з дня реєстрації. А так як договір довічного утримання не був зареєстрований в Коломийському МБТІ, яке здійснювало державну реєстрацію, то на даний час будинок зареєстровано за ним. У звязку із розірвання договору довічного утримання, відповідно до ст. 756 ЦК України він набуває право власності на будинок та має право вимагати його повернення. Тому, просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений між ним, [PERSON] та [PERSON], посвідчений 27 травня 2008 року приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № Д-2658, та передати йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Грушевського, 11, в селищі Гвіздець, Коломийського району, Івано-Франківської області, житловою площею 44,1 кв.м., загальною площею 71,8 кв.м. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила, а тому суд вважає за можливе слухати справу за наявних доказів в заочному порядку. Суд, аналізуючи обставини встановлені під час розгляду справи та дослідивши зібрані докази, а саме: копію договору довічного утримання від 27 травня 2008 року; витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна; витяг з Державного реєстру правочинів від 27 травня 2008 р. за №5984369; довідку видану Гвіздецькою селищною радою 01 грудня 2016 року №1022, про те, що позивач дійсно житель селища Гвіздець вул. Грушевського, 11, проживає один; копію ухвали Коломийського міськрайонного суду від 29 липня 2016 року якою аналогічний позов позивача залишено без розгляду; пенсійне посвідчення , серія ААІ №702779 видане [PERSON]С про те, що він є інвалідом І групи по захворюванню зору; квитанцію про сплату оформлення позовної заяви від 17 січня 2017 адвоката [PERSON] в розмірі 420 грн.; відповідь адресно-довідкового бюро про те, що відповідач дійсно зареєстрована і проживає за адресою: [INFO] з 03.11.2000 року, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки з урахуванням вищевказаних доказів в судовому засіданні не спростовано доводи позивача щодо невиконання відповідачем умов договору довічного утримання доведено, що відповідач за цей період умови договору не виконує, перебуває за кордоном, жодних послуг позивачу не надає, не доглядає, грошового забезпечення не надає . При цьому, суд враховує, що позивач є перестарілий, інвалід першої групи по зору, а тому особливо потребує догляду. У відповідності до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання, може бути розірваний на вимогу відчужувача у разі невиконання, або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. На підставі викладеного та ст. 744, 755 , 756 ЦК України та

Outcome: approved