Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом про зняття арешту з майно в обґрунтування якого вказав, що під час звернення до нотаріуса з метою оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке йому належить, зясувалось, що на все його майно накладений арешт. Відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, все майно [PERSON] арештовано 14.02.2005р. Вишгородською районною держаною нотаріальною конторою, на підставі постанови Виконавчої служби у Вишгородському районі від 04.02.2005р. Звернувшись до Вишгородського районного відділу держаної виконавчої за розясненням, отримав відповідь, з якої вбачається, що матеріали виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на майно, знищені а виконавче провадження завершено. Після звернення до Вишгородської районної державної нотаріальної контори із заявою про зняття арешту з майна, позивач отримав відмову, оскільки відомості до реєстру речових прав на майно вносяться зокрема на підставі рішення суду. У звязку із тим, що на даний час підстави для накладення заборони на належне [PERSON] майно відсутні, позивач звернувся до суду та просить скасувати арешт всього належного йому нерухомого майна, зареєстрований 14.02.2005р. під № 1680297 реєстратором Вишгородської районної держаної нотаріальної контори на підставі постанови № 4-142 від 04.02.2005р. винесеної державним виконавцем Вишгородського районного відділу виконавчої служби. Позивач та його представник у судове засідання не зявились, представником позивача було надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов просив задовольнити. Представники відповідача у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справу були повідомлені належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справу були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, на усе майно [PERSON] накладено арешт, який зареєстрований 14.02.2005р. під № 1680297, Вишгородською районною держаною нотаріальною конторою на підставі постанови Виконавчої служби Вишгородського управління № 4-124 від 04.02.2005 року (а.с. 6-7). 12.12.2017р. Вишгородським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було надано відповідь на адвокатський запит представника позивача, з якої вбачається, що у відділі відсутня інформація, щодо виконавчих проваджень, при виконанні яких було накладено арешт у 2005 році на майно [PERSON], оскілки строк зберігання завершених виконавчих проваджень у відділах державної виконавчої служби становить три роки, матеріали даного виконавчого провадження знищені, а виконавче провадження завершене. Крім того, у відповіді виконавчої служби вказано, що у відділі перебували на виконанні виконавчі провадження відносно [PERSON] у 2011 році та 2013 році, які закриті у звязку із сплатою штрафів та на даний час відкритих виконавчих проваджень, в яких боржником є [PERSON] у відділі немає (а.с. 10). 15.12.2017р. представник позивача, адвокат [PERSON] звернувся до Вишгородської районної державної нотаріальної контори із заявою про зняття арешту з майна [PERSON], оскільки виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на майно завершено та матеріали провадження знищені. Однак, 15.12.2017р. представник позивача, адвокат [PERSON] отримав відмову, яка вмотивована тим, що у нотаріуса, як держаного реєстратора не має підстав для зняття арешту та запропоновано звернутися до суду для вирішення питання про зняття арешту (а.с. 12-13). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у кого здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно з п. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно порушується право приватної власності, внаслідок чого позивач позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися своїм правом власності на нерухоме майно. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved