Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив зобовязати управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області нарахувати та виплатити йому заборговану заробітну плату за січень 2010 року у розмірі 30 (тридцять) гривень. В обґрунтування позову зазначив, що з 25 травня 2005 року по 25 березня 2010 року працював в УПСЗН на посадах державної служби. Наказом від 25 березня 2010 року № 16 по УПСЗН його було звільнено з роботи згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. 21 квітня 2017 року на його запит позивач отримав письмову інформацію про перерахунок його заробітної плати за січень - березень 2010 року у звязку із зміною розміру мінімальної заробітної плати з 01 січня 2010 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» (лист УПСЗН від 27.03.2017 року № 07-05/302). На підставі зазначеного листа УПСЗН позивачем було виявлено заборгованість по заробітній платі за січень 2010 року, яка складає 30 (тридцять) гривень. 12 травня 2017 року позивач у письмовій формі електронною поштою звернувся до УПСЗН із заявою з проханням нарахувати і виплатити йому заборговану заробітну плату у розмірі 30 (тридцять) гривень, проте до цих пір УПСЗН не виплатило позивачеві заборговану зарплату. У зв'язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, проте надав на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності. Представник відповідач в судове засідання не зявився, проте від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу у його відсутності, позовну вимогу про нарахування та виплату заборгованої заробітної плату за січень 2010 року у розмірі 30 (тридцять) гривень визнає в повному обсязі. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У позовній заяві позивачем було зазначено про те, що згідно листа УПСЗН від 27.03.2017 року № 07-05/302 при перерахунку заробітної плати за січень - березень 2010 року позивачу було нараховано і виплачено 177,49 гривень заробітної плати, а повинно було бути нараховано і виплачено 207,49 гривень заробітної плати. Тобто заборгованість УПСЗН по його заробітній платі за січень та березень 2010 року складає: 207,49 грн. - 107,49 грн. = 30 (тридцять) гривень. Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА має заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за січень 2010 року у розмірі 30 (тридцять) гривень. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За вказаних обставин, враховуючи, що відповідач визнав позов у повному обсязі, визнання прийняте судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню, в зв'язку з цим позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за січень 2010 року у розмірі 30 (тридцять) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved