Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути із [PERSON] кошти в сумі 3 271 грн. 33 коп. та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 18.07.2013 року між ПрАТ «СК «Інгосстрах» та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № КІВ0СРS-136I48Y, відповідно до якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Ліфан» д.н.з. [NUMBER] . 02 травня 2016 року о 11 год. 15 хв. [PERSON] по вул. Світлій, 1 в м. Києві, керуючи автомобілем «Мітсубісі Кольт», д.н.з. [NUMBER] при перестроюванні не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ліфан» під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2016 року у справі № 753/10636/16-п [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до Звіту № 114173/06/16 від 03.06.2016 року складеного СОД [PERSON] , розмір заподіяної шкоди власнику застрахованого транспортного засобу склав 5 329,47 грн. Сума страхового відшкодування виплаченого страхувальнику, як власнику пошкодженого транспортного засобу складає 3 271,33 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.05.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була прийнята поштовим відділенням для пересилання відповідачу та відповідна кореспонденція повернута до суду із відміткою про закінчення встановленого строку зберігання. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. Згідно норми ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2016 року прийнятої у справі № 753/10636/16-п, 22 травня 2016 року о 11 год. 15 хв. [PERSON] , по вул. Світлій, 1 в м. Києві, керуючи автомобілем «Мітсубісі Кольт» д.н.з. [NUMBER] при перестроюванні не надав дороги транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ліфан 620» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 (б), 10.3 ПДР України. Даною постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Ліфан 620» д.н.з. [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «СК «Інгосстрах» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № КІВ0СРS-136I48Y від 18.07.2013 року. 30 травня 2016 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Інгосстрах» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 114173/06/16 про оцінку колісного транспортного засобу від 03.06.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ліфан 600» д.н.з. [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу становить 5 915,36 грн. Відповідно до страхового акту № Э.ENSTRAX/3-10333206 від 15.09.2016 року складеного ПрАТ «СК «Інгосстрах», розмір страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля «Ліфан 620» д.н.з. [NUMBER] становить 3 271,33 грн. На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № КІВ0СРS-136I48Y від 18.07.2013 року та відповідно страхового акту № Э.ENSTRAX/3-10333206 від 15.09.2016 року, ПрАТ «СК «Інгосстрах» 19.09.2016 року перерахувало для відновлення пошкодженого автомобіля «Ліфан» д.н.з. [NUMBER] грошові кошти у розмірі 3 271,33 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3689 від 19.09.2016 року. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 22.1. ст. 21 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. У спростування зазначеного відповідачем будь яких доказів суду не надано. Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню, у зв`язку з чим із [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Інгосстрах» необхідно стягнути кошти в сумі 3 271,33 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 1 921 грн. 00 коп.

Outcome: approved