Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, про стягнення заборгованості, яку в подальшому збільшив, де зазначив, що 11.09.2013 року [PERSON] уклав з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0272043094БН/2013-09, згідно з п.п. 2.1, 2.2., 2.3 якого ліміт грошових коштів на картці становить не більше 8 000,00 грн. під 36,0% річних та кінцевою датою погашення 31.08.2015 року. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідач взяті на себе обов'язки, щодо виконання умов договору, не виконує, у зв'язку з чим станом на 15.09.2014 року існує заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 7 520,73 грн. яка складається з: заборгованості за кредитом - 5 995,62 грн.; заборгованості по процентам - 1 071,26 грн.; пені за порушення строків погашення процентів - 42,98 грн.; пені за порушення строків погашення кредиту - 410,87 грн. Представник позивача в судове засідання подав заяву про слухання справи без його участі, підтримав збільшені позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день і час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, заперечень суду не надав. На адресу суду повернувся конверт з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Суд за згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4, 224-226 ЦПК України, за відсутністю відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Крім того, даний договір є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом Згідно з п. 1.31 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжний інструмент - засіб певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ коштів з відповідного рахунка платника. До платіжних інструментів відносяться документи на переказ та спеціальні платіжні засоби. Відповідно до п. 1.27 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що 11.09.2013 року [PERSON] уклав з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0272043094БН/2013-09, згідно з п.п. 2.1, 2.2., 2.3 якого ліміт грошових коштів на картці становить не більше 8 000,00 грн. зі сплатою 36,0% річних та кінцевою датою погашення 31.08.2015 року. [PERSON]., використовуючи свою платіжну картку, отримував грошові кошти в межах встановленого Кредитним договором ліміту, що підтверджується доданою до позову випискою по контрактам. Починаючи з квітня 2014 року, відповідач фактично перестав сплачувати кредит, чим порушив свої зобов'язання за договором. Згідно п. 6.1.2 та п. 7.2.1, Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового погашення кредиту у разі порушення умов Кредитного договору, а Відповідач зобов'язаний погасити кредит у строк зазначений у такій вимозі. 16.05.2014 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» направив відповідну вимогу (претензію № 075-13/1148) на адресу [PERSON], однак, позичальник вказані вимоги не виконав та кредит не погасив. Згідно п. 9.1, 9.2 Кредитного договору, Позивальник сплачує пеню за кожний день прострочи повернення кредиту або сплати процентів за кредитом в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення. Зобов'язання щодо надання коштів банком виконані, проте [PERSON] взяті на себе обов'язки, щодо виконання умов договору, не виконав, у зв'язку з чим, станом на 15.09.2014 року існує заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 7 520,73 грн. яка складається з: заборгованості за кредитом - 5 995,62 грн.; заборгованості по процентам - 1 071,26 грн.; пені за порушення строків погашення процентів - 42,98 грн.; пені за порушення строків погашення кредиту - 410,87 грн., що в судовому засіданні встановлено письмовими доказами по справі, у зв'язку з чим підлягає стягненню в судовому порядку. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 243,60 грн., які були ним сплачені при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved