Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 822 300 грн. та судовий збір в сумі 8223 грн., а всього 830 523 грн. В судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача суду не повідомлені. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15 грудня 2017 року [PERSON] передав у позику [PERSON] суму в розмірі 822300 грн., що на момент передання грошей становило суму в розмірі 30000 доларів США за офіційним курсом НБУ на 15.12.2017 року (1 доллар США - 27,41 гривня). Тобто між сторонами було укладено договір позики. Позичену суму грошей [PERSON] зобов 'язався повернути до 01 червня 2018 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов [PERSON] було власноруч написано розписку від 15.12.2017 року. Станом на день розгляду справи відповідач не виконав взятого на себе зобов'язання щодо повернення отриманої суми позики, незважаючи не неодноразові звернення позивача з вимогою повернути позику. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконав взятого на себе зобов'язанії щодо повернення отриманої суми позики, суд доходить висновку, що сума позики в розмірі 822300,00 грн. підлягає стягненню у примусовому порядку, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved