Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 13.02.2020 перебував в трудових відносинах з АТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобов`язання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачу від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому позивач просить стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 24064,35 грн. Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просить розглядати без його участі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачу була здійснена виплата заборгованості із заробітної плати, а саме відповідно до списків перерахування заробітної плати: від 30.04.2020 р. за 2-гу половину січня 2020 р. в сумі 5262 грн.; 08.05.2020 р. за 2-гу половину січня 2020 р. в сумі 5263,12 грн. та 08.05.2020 р. за 2-гу половину лютого 2020 р. в сумі 6122,78 грн. При ухваленні рішення просить врахувати вищезазначені заперечення. Розгляд справи просить здійснити без його участі. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з АТ «СМНВО» та 13.02.2020 року був звільнений з займаної посади, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі. Відповідно до довідки №16-07/538 від 22.04.2020 року, виданої Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» сума заробітної плати, яка підлягає виплаті (без вирахування ПДФО та військового збору) позивачу складає 121104,04 грн. Відповідно до розрахункового листа за травень по цеху №994, копія якого знаходяться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 99463,41 грн. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.07.2019 р. стягнуто з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату за період з січня 2018 р. по квітень 2019 р. в розмірі 91870,69 грн. Відповідно до списків перерахування заробітної плати позивачу була здійснена виплата заборгованості із заробітної плати, а саме: від 30.04.2020 р. за 2-гу половину січня 2020 р. в сумі 5262 грн.; 08.05.2020 р. за 2-гу половину січня 2020 р. в сумі 5263,12 грн. та 08.05.2020 р. за 2-гу половину лютого 2020 р. в сумі 6122,78 грн. Тобто заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі, яку позивач просить стягнути, з врахуванням заперечень представника відповідача та доводів позивача, за період з травня 2019 р. по травень 2020 р., становить 203,27 грн. Між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач … повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються… Тому докази не надані сторонами суду першої інстанції не можуть в подальшому подаватись судам інших інстанцій і такі докази не можуть бути покладені в основу їхніх рішень. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати підлягають задоволенню. Оскільки відповідач не виплачує позивачу належну до сплати суму заробітної плати за період з травня 2019 р. по травень 2020 р. в розмірі 203,27 грн., то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial