Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом 17.02.2015 року. Позовні вимоги неодноразово уточнював, остаточно уточнивши 02.07.2015 року (арк..справи 46-49,107-110). В судовому засіданні представник ,голова правління ОСББ «А-1» [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі ,на задоволенні позовних вимог наполягали, пояснивши суду, що відповідач є членом ОСББ ,але не сплачує кошти на утримання будинку тривалий період , рішення загальних зборів ігнорує , на підставі довідки про наявність заборгованості встановлено, що станом з 01.01.2012 року по 30.04.2014 року становить 2155,00 гривень , заборгованість складається виключно з витрат на отримання охорони та за користування парко-місцем біля будинку .У відповідності з п.2.3.1 протоколу №5 від 04.12.2010 року , що затверджений загальними зборами всі власники квартир зобов»язані сплачувати внески на утримання прибудинкової території в розмірі 20 гривень за місяць та по 5 гривень за ніч за утримання власних автомобілів на охоронювані прибудинковій території ОСББ «А-1». Відповідач на вищевказаних зборах був присутній, зобов»язаний виконувати рішення зборів. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не сповістив, неодноразові виклики в судове засідання для дачі особистих пояснень ігнорував як з поважних та і з невідомих суду причин. Представник відповідача за дорученням [PERSON] позовні вимоги не визнала, проти позову заперечувала. Спочатку пояснювала, що її довіритель не є членом ОСББ «А-1», тому не зобов»язаний виконувати рішення загальних зборів, також пояснювала, що її довіритель не має власного автомобіля, неодноразово не з»являлася в судове засідання, потім ,будучи попередженою про призначення справи для розгляду на 14.04.2016 року ( арк..справи 184) в судове засідання не з»явилася, причини неявки суду не сповістила. Вислухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав: Сторонам роз»яснені вимог ст.ст. 10,11,60 ЦПК України стосовно тих обставин, що докази в цивільному процесі подаються тільки сторонами ,а судом тільки оцінюються. Суд вважає, що сторона позивачів належним чином довела суду правомірність своїх вимог належними доказами. Представник відповідача за дорученням [PERSON] належних доказів наявності в її довірителя права не виконувати обов»язки , встановлені для власників квартир на підставі рішення загальних зборів ОСББ «А-1», суду не надала. На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідач [PERSON] є членом власником трикімнатної квартири [ADDRESS] (арк. справи 20), в квартирі не зареєстрований (арк. справи арк. 22), але проживає, про що свідчить той факт, що судові повістки отримував саме за цією адресою та про що суду показав свідок [PERSON] в судовому засіданні 01.02.2016 року. Між тим, суд приходить до висновку, що довідка АБ від 17.03.2015року (арк. 22) не відповідає в частині реєстрації відповідача відомостям в дорученні на представництво інтересів, яке видане відповідачем [PERSON] на імя [PERSON] 05.09.2014 року (арк.60). Про те суд вважає, що сам факт зняття з реєстрації відповідача станом на 17.03.2015 року не свідчить про відсутність в нього права власності на квартиру [ADDRESS] . Із довідки-розрахунку, наданої позивачем вбачається, що заборгованість відповідача по сплаті коштів на утримання будинку за рішенням загальних зборів з 01.01.2012 року по 30.04.2014 року становить 2155,00 гривень , заборгованість складається виключно з витрат на отримання охорони та за користування парко-місцем біля будинку (арк..107-110). Відповідач [PERSON] є членом ОСББ «А-1», бо звернувся про прийняття в члени ОСББ «А-1» особисто з заявою (арк. справи 13), проти чого представник за дорученням [PERSON] спочатку заперечувала, а в судовому засіданні 28.03.2016 року цей факт визнала, прийняття відповідача [PERSON] в члени ОСББ відбулося на підставі рішення загальних зборів членів ОСББ «А-1» від 23.06.2009 року та підтверджується наданими позивачем доказами (арк..справи 14-17). У відповідності з вимогами ст.15 Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку» власник член ОСББ зобовязаний виконувати всі вимоги Статуту об»єднання ,виконувати рішення статутних органів, виконувати, передбачені статутними документами рішення. У відповідності з п.11.3 Статуту Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «А-1» (арк..справи 95-103) член ОСББ зобов»язаний виконувати рішення статних органів, прийняті у межах їх повноважень. У відповідності з п.4.1 Статуту ОСББ «А-1» органами управління Об»єднання є загальні збори його членів, правління та ревізійна комісія. П.4.2 Статуту передбачає, що вищим органом управління об»єднання є загальні збори(арк..96). Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] зобов»язаний виконувати рішення загальних зборів, тобто вищого органу об»єднання членом якого він є. Посилання відповідача в своїх письмових запереченнях на ті обставини, що з ним не укладався договір на обслуговування прибудинкової території є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, бо своїм підписом в зверненні на ім.»я начальника департаменту житлового господарства харківської міської ради від 24.11.2008 року відповідач [PERSON] підтвердив, що правління ОСББ «А-1» навязувало йому підписання договору щодо надання послуг (арк. справи 104). Посилання представника відповідача за дорученням на ті обставини, що в її довірителя не має автомобіля Renault Kangoo, державний номер АХ 6998СО, бо на нього не зареєстроване право власності на цей транспортний засіб є хибними, бо цивільним законодавством України передбачено можливість користування майном без наявності права власності(оренда, довіреність тощо). Ці доводи в повному обсязі спростовані актами про перебування автомобіля Renault Kangoo, державний номер АХ 6998СО на стоянці біля будинку №1 по вул. .Авіаційній в м. Харкові певний період (арк..123-134), показаннями свідка [PERSON] в судовому засіданні 01.02.2016 року, а також роздруківками з камер відео-спостереження (арк..справи 118-122). У відповідності з вимогами рішень загальних зборів від 04.12.2010 року(протокол №5)та від 04.12.2012 року витрати на утримання при будинкової території затверджені загальними зборами членів ОСББ «А-1» та є обов»язковими для виконання власників квартир в ОСББ «А-1». На підставі ст.16 Цивільного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше. Стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає чіткий перелік житлово-комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення, а саме: 1. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); Пункт 1 частини першої статті 13 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1198-VII від 10.04.2014\ 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). 2. Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таким чином, згідно з вимогами діючого законодавства утримання будинку та прибудинкової території щодо охорони при будинкової території та утримання та охорони парко-місць до житлово-комунальних послуг за функціональним призначенням не відносяться. У зв»язку з чим суд приходить до висновку, що для стягнення цих витрат не застосовуються вимоги ст.ст.95,ч6ст.119 ЦПК України в частині обов»язкового використання оформлення судового наказу і тому, позивач належним чином використав свої процесуальні права та збільшив позовні вимоги , використавши своє право, передбачене ст.31 ЦПК України. Суд приходить до висновку, що стороною відповідача неодноразово вжити заходи щодо штучного затягування розгляду справи по суті, що суперечить вимогам ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод ,1950 року, стосовно права кожного на розгляд справи упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов»язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський Суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року по справі «Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії» зазначив, що навіть заявник зобов»язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду , який стосується безпосередньо його. Європейський Суд вказав, що слід утримуватися від використання прийомів, які пов»язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Стаття 360-7 ЦПК України передбачає : «Висновки Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладені в його постанові, прийнятої за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1-2 частини першої ст..355 цього Кодексу, є обов»язковими для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у Постанові Верховного Суду України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновку Верховного Суду України з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом……» Верховним Судом України 11.11.2015 року в правовій позиції по справі №916/2197/13,3-28гс15 вказано, що судова палата забезпечуючи єдність судової практики у застосуванні норм матеріального права, дійшла до висновку, що особа, яка є власником приміщення в будинку, в якому створено ОСББ, зобовязана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна, незалежно від членства в обєднанні. Як встановлено вище за текстом мотивувальної частини, відповідач [PERSON] є членом ОСББ «А-1», тому цей обовязок покладено на нього Законом та Статутом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 27.12.2013 року вбачається, що фактичне надання споживачу відповідних послуг свідчить про існування між сторонами фактичних договірних відносин, що є підставою для стягнення боргу по оплаті отриманих послуг на підставі п.п.7,10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572. Дослідивши докази по справі в їх сукупності , суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та доведені, на підставі з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконує покладені на них обовязки щодо своєчасного розрахунку утримання будинку та прибудинкової території, тому сума заборгованості перед позивачем балансоутримувачем ОСББ «А-1», підлягає стягненню у судовому порядку. Судові витрати в справі визначаються судом, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача. Суд визнає доведеними судові витрати по сплаті правової допомоги в сумі 1000,00 гривень(арк..справи51-56), та по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень (арк.справи1) На підставі викладеного і

Outcome: approved