Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, за уточненими вимогами просив стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму в 14806,95 гривень, а також судові витрати, посилаючись на таке. 20 вересня 2011 року, приблизно о 6 години 30 хвилин, на вулиці Успенській в м Одесі з вини відповідачки [PERSON]., яка керувала автомобілем «Тойота», д.н.з [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. На день скоєння пригоди відповідач не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Приморського районною суду м. Одеси від 20 вересня 2011 року. У зв'язку з настанням події, передбаченої в п 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 08 лютого 2012 року здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 14 873,62 гривні. Таким чином, на підставі ст.38 зазначеного Закону позивач звернувся до суду із вказаними позовними вимогами. В судове засідання з'явився представник відповідача, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні. Відповідно до раніше поданих заперечень на позовну заяву просив застосувати строки позовної давності, зазначив також, що позивачем не доведено належним чином факт сплати регламентної виплати потерпілій особі, а також що вимога про сплату витрат на проведення автотоварознавчої експертизи не ґрунтується на вимогах закону. Представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути позов за його відсутності. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Як встановлено в судовому засіданні, 20 вересня 2011 року, приблизно о 6 години 30 хвилин, на вулиці Успенській в м Одесі з вини відповідачки [PERSON]., яка керувала автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті зазначеної пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], за кермом якого знаходився водій [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СГ «Ю Бі Ай» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, № АА/5068439, строком дії з 30.07.2011 року до 29.07.2012 року. Вина відповідача підтверджується висновками постанови Приморського районною суду м.Одеси від 20 жовтня 2011 року у справі №3/1522/8108/11. Згідно з експертним авто товарознавчим висновком № 4675 від 24 жовтня 2011 року, складеним судовим експертом авто товарознавцем [PERSON], розмір завданих збитків склав суму в розмірі 21 848,34 гривень. Як зазначила потерпіла в заяві про виплату відшкодування, та не заперечувалось представником відповідача, винною особою частково відшкодовано збитки у сумі 4000,0 гривень. Відповідно до п.п. «а», п 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На підставі наведеного правила позивачем відшкодовано потерпілій особі суму в розмірі 14 873,62 гривні, що складається з урахуванням суми, сплаченої у добровільному порядку відповідачем, та витрат за послуги експерта в розмірі 600,0 гривень. При цьому, суд критично оцінює заперечення представника відповідача про недоведеність факту сплати позивачем [PERSON] регламентної виплати, оскільки така обставина підтверджена належним та допустимим доказом - платіжним дорученням №505 від 08 лютого 2012 року з відповідною відміткою банківської установи, згідно із яким позивач сплатив потерпілій особі 14873,62 гривні. Втім, як застережене позивачем, при обрахуванні належної до сплати регламентної виплати допущено арифметичну помилку, та належний розмір регламентної виплати за відрахуванням суми ПДВ, часткового відшкодування збитків самим відповідачем та витрат на експерта, склав суму 14806,95 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. За правилом п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, суд встановив, що позивач правомірно відшкодував власнику майна суму збитків шляхом сплати регламентного платежу, а також з'ясував доведеність наявності вини у діях відповідача, за результатами чого вважає, що відповідно до положень ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до позивача перейшло право вимоги до відповідача в порядку регресу. Разом з тим, суд погоджується з запереченнями представника відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи у розмірі 600,0 гривень, з огляду на таке. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, наведеною нормою не віднесено витрати на оплату експертизи до складу витрат, що підлягають відшкодуванню на користь потерпілої особи. При цьому, законом передбачено єдиний випадок, коли такі витрати мають бути відшкодовані потерпілій особі. Так, згідно зі ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Втім, як вбачається з вступної частини експертного дослідження, потерпіла особа звернулась до експерта зі спливом трьох днів після скоєння ДТП, що свідчило про відсутність обов'язку позивача сплатити [PERSON] регламентну виплату з урахуванням витрат на проведення експертизи. За наведених обставин у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 600,0 гривень витрат на проведення експертизи суд має відмовити, оскільки такі є необґрунтованими належним чином. Отже, сума, що має бути відшкодована відповідачем на користь позивача в порядку регресу, складає 14 206,95 гривень (14806,95-600,0). Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності судом враховано наступне. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, позовна давність - це строк,у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилом ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Як вже було встановлено, позивач 08 лютого 2012 року здійснив виплату відшкодування [PERSON] Таким чином, початок перебігу строків позовної давності розпочався саме з цієї дати, з огляду на що останнім днем пред'явлення відповідних вимог позивачем є 08 лютого 2015 року. Згідно з відомостями ДП «Укрпошта» за штрихкодовим ідентифікатором 0209504176955 позов від позивача було отримано 07 лютого 2015 року (а.с. 33). Відповідно до ч.2 ст.255 ЦК України письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно. За наведених обставин суд дійшов висновку, що строк позовної давності позивачем не пропущений, а отже, відповідна заява представника відповідача не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі, а також іншим способом, встановленим договором або законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: partial