Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути відповідча кошти в сумі 4 512 грн. 52 коп. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] 02.03.2012 року було укладено договір страхування № АТК 216386 майнових інтересів власника автомобіля «Subaru Forester», р.н. [NUMBER], який був пошкоджений в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 29 травня 2012 року за участю водія [PERSON] та водія [PERSON], який керував автомобілем «Нyundаi», р.н. [NUMBER]. Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху з боку відповідача. Відповідно до звіту № 2092/1668 з оцінки транспортного засобу від 04.04.2012 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Subaru Forester», р.н. [NUMBER], становить 9 680 грн. 26 коп., а відповідно до рахунку-фактури № 01050412 від 05.04.2012 року вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 14 337 грн. 78 коп. Відповідно до розрахунку від 18.06.2012 року страхове відшкодування, що належить до виплати страхувальнику, складає 13 682 грн. 78 коп. При цьому збиток розраховано згідно з Правилами страхування та укладеним договором страхування від 02.03.2012 року. ПрАТ «ПРОСТО-страхування» платіжним дорученням від 25.06.2012 року виплатило страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Subaru Forester», р.н. [NUMBER], в розмірі 13 682 грн. 78 коп. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ВАТ «НАСК «Оранта», відповідно полісу № АА5700305, за яким встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 50 000 грн., розмір франшизи - 510 грн. Рішенням Господарського суду м. Києва по справі за позовом АТ «ПРОСТО-страхування» до ВАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди в порядку регресу з ВАТ «НАСК «Оранта» було стягнуто на користь позивача оцінену шкоду за відрахуванням франшизи в розмірі 9 170 грн. 26 коп. Дана сума була виплачена. У зв»язку з цим позивач просить стягнути з відповідача різницю невідшкодованих коштів в порядку регресу у розмірі 4 512 грн. 52 коп. Представник позивача Осадчий А.М. в судовому засіданні підтримав позов та викладені у ньому обставини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, а саме в сумі 510 грн., пояснила, що доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди позивачем суду не надано, акт проведення робіт та рахунок-фактура не являються належними доказами, при розгляді справи в господарському суді відповідача [PERSON] до участі у справі залучено не було, при цьому позивач відмовився від стягнення з ВАТ «НАСК «Оранта» повної суми збитків, тому позов є безпідставним. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2013 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (а.с. 65). Представник третьої особи ВАТ «НАСК «Оранта» в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 26.04.2012 року, винесеної у адміністративній справі № 3-3080/2012, [PERSON] 29.03.2012 року о 12 год. 10 хв. рухаючись в м. Києві по вул. Полярна, 17-а, керуючи автомобілем Хюндай, д.н.з. [NUMBER], перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю Субару, д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с. 11). Даною постановою встановлено, що [PERSON] порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до договору добровільного страхування транспортних засобів № 216386 серії АТК від 02.03.2012 року, укладеного між АТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON], було застраховано транспортний засіб «Subaru Forester», р.н. [NUMBER], який належить страхувальнику [PERSON] (а.с. 4, 5). Згідно висновку спеціаліста, зазначеному у звіті № 2092/1668 від 04.04.2012 р., складеного ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Subaru Forester», р.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, складає 9 680 грн. 26 коп. (а.с. 12-16). Відповідно до рахунку-фактури № 01050412 від 05.04.2012 р. Спеціалізованої СТО СААБ ФОП [PERSON], вартість відновлювального ремонту даного автомобіля становить 14 337 грн. 78 коп. (а.с. 32). Позивачем було прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату [PERSON] на підставі страхового акту від 18.06.2012 року страхового відшкодування у розмірі 13 682 грн. 78 коп. (а.с. 33-36). Платіжним дорученням № 18814 від 25.06.2012 року сума страхового відшкодування у розмірі 13682,78 грн. була перерахована на рахунок ФОП [PERSON], який проводив відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу [PERSON] «Subaru», р.н. [NUMBER] (а.с. 37). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння ДТП була застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта», відповідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА5700305, термін дії якого обумовлювався з 06.08.2011 р. по 05.08.2012 р. (а.с. 69). Даним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 50000 грн., розмір франшизи - 510 грн. Рішенням Господарського суду м. Києва, постановленим у справі за позовом ПрАТ «ПРОСТО-страхування» до ВАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди в порядку регресу з ВАТ «НАСК «Оранта» було стягнуто на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 9 170,26 грн., що заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] страхувальнику [PERSON] (а.с. 38-42). При цьому розмір відшкодування визначений згідно вищевказаного звіту № 2092/1668 від 04.04.2012 р., яким встановлено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Subaru Forester», р.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, у розмірі 9 680 грн. 26 коп., з відрахуванням франшизи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Отже, страховиком [PERSON] ВАТ «НАСК «Оранта» було виплачено позивачу страхове відшкодування, виходячи з розміру матеріального збитку з урахуванням зносу, як передбачено законом. Разом з тим, за умовами договору добровільного страхування транспортних засобів № 216386 серії АТК від 02.03.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «ПРОСТО-страхування», обумовлено, що у випадку пошкодження транспортного засобу розмір збитку визначається на підставі: калькуляції витрат на відновлення пошкодженого ТЗ, яка складається страховиком; або калькуляції за актом товарознавчої експертизи, з якою згоден страховик; або на підставі рахунків на проведення відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ ( п. 2.8.9. договору). Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. У зв»язку з цим в даному випадку позивачем, відповідно до умов укладеного договору страхування, страхове відшкодування виплачене у розмірі 13 682,78 грн., тобто на підставі рахунку-фактури від 05.04.2012 року на суму 14 337 грн. 78 коп. для проведення ремонтних робіт для відновлення транспортного засобу з відрахуванням франшизи у розмірі 655 грн. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз»яснено в п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, з винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Відповідно до п. 14 вищевказаної постанови Пленуму, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). За вищевикладених обставин заперечення представника відповідача щодо відмови у задоволенні позову, окрім суми франшизи у розмірі 510 грн., суд до уваги прийняти не може, оскільки в даному випадку розмір страхової виплати позивачем здійснювався на підставі умов договору страхування, виходячи із суми відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу. Разом з тим, як вбачається із рахунку-фактури Спеціалізованої СТО СААБ, в перелік робіт щодо відновлення автомобіля «Subaru Forester», р.н. [NUMBER], включено мийку автомобіля вартістю 45 грн. У зв»язку з цим суд вважає, що дана сума підлягає відрахуванню, оскільки не відноситься до робіт з відновлювального ремонту транспортного засобу, як визначено умовами договору страхування. Отже, позов підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 4 467 грн. 52 коп. (13 682,78 грн. /виплачене позивачем страхове відшкодування/ - 45 грн. /мийка автомобіля/ - 9 170 грн. 26 коп. / відшкодована сума ВАТ «НАСК «Оранта»/). Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial