Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 29 вересня 2011 року в розмірі 11 321,40грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 29 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до умов вищезазначеного договору банк надав відповідачеві кредит в сумі 5000 грн. 00 коп.. Відповідач, в свою чергу, зобов»язана була повернути кредит зі сплатою відсотків у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, свої зобов»язання відповідач належним чином не виконала в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 11 321 грн. 40 коп., про яку відповідач була повідомлена, проте до цього часу заборгованість нею не погашена. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, була належно повідомлена про час і місце судового засідання, причину неявки не повідомила, та не надала до суду жодних заперечень проти вимог позивача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до умов вищезазначеного договору банк надав відповідачеві кредит в сумі 5000 грн. 00 коп.. Відповідач, в свою чергу, зобов»язана була повернути кредит зі сплатою відсотків у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, свої зобов»язання відповідач належним чином не виконала в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 5000 грн. 00 коп., про яку відповідач була повідомлена, проте до цього часу заборгованість нею не погашена. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобовязання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Ці зобовязання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В разі порушення зобовязання, у відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Чинне законодавство України передбачає, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у вигляді пені, якою у відповідності до вимогст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. ч. 3 ст. 549 ЦК України встановлюється, що пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Відповідачем протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, в зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 11 321, 40 грн.. Відповідно до вимог ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають також стягненню з відповідача судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved