Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що по теперішній час він \~ [PERSON] перебуває\~у трудових\~відносинах з\~АТ «Сумське\~машинобудівне науково-виробниче\~об`єднання»,\~а саме\~працює на\~посаді провідного\~інженера в\~Управлінні якості\~та контролю.\~Однак,\~починаючи із\~жовтня 2017\~року,\~відповідач не\~здійснює своєчасно\~виплати заробітної\~плати,\~внаслідок чого\~утворилася заборгованість.\~Тому позивач\~просить суд\~стягнути з\~відповідача на\~його користь\~нараховану,\~але не виплачену заробітну плату за період з жовтня 2018 року по лютий 2019 року в розмірі 16236,00 грн. Ухвалою суду від 21.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 233 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.09.1798року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», а саме працює на посаді провідного інженера в Управлінні якості та контролю, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою Товариства (а.с.5-9). Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України та ЗУ «Про оплату праці». Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. З Довідки Товариства №16-07/230 від 25.02.2020 року вбачається, що станом на 01.02.2020 року сума заробітної плати, належній до виплати [PERSON] за період із жовтня 2018 року по лютий 2019 року становить 16236,00 грн. Будь-яких аргументів та доводів на спростування встановлених відомостей, альтернативної довідки про розмір заборгованості перед працівником або документу, що підтверджує проведення повного розрахунку, відповідачем надано не було. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за період із жовтня 2018 року по лютий 2019 року, в розмірі 16236\~грн.\~00коп. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved