Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що він є наймачем квартири [ADDRESS]. Квартири знаходиться на балансі МКП «Основаніє». Відповідачі зареєстровані за даною адресою, і оскільки відповідачі не проживають в квартирі, позивач просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідачі позов не визнали, подали зустрічну позовну заяву про вселення в зазначену квартиру, мотивуючи тим, що вони проживають в самочинно збудованому будинку, що знаходиться на земельній ділянці за даною адресою. Оскільки позивач відключив в даному будинку газ і електроенергію, позивачі просять вселити їх у квартиру, що займає позивач. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримують позовні вимоги, заперечують проти зустрічного позову. Третя особа МКП «Основаніє» в судове засідання повторно не зявився, ніяких пояснень щодо позовів не надав. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідка, доводи адвокатів, суд приходить до висновку, що як основний, так і зустрічний позов задоволенню не підлягають з таких підстав. В судовому засідання позивач пояснив, що відповідачі систематично передавали йому гроші за комунальні послуги. В свою квартиру він не пускає відповідачів, але не заперечує, щоб вони заходили в його квартиру. Позивач вважає, що відповідачі забезпечені житлом у квартири, що належала їхнім батькам в Комунарському районі міста Запоріжжя. Відповідачка пояснила, що вона перебувала в шлюбі в [PERSON] братом позивача, шлюб розірваний. Він отримав в порядку спадкування за заповітом квартиру після смерті батьків и виплатив брату [PERSON] його обовязкову долю. Вона проживає і в спірному будинку, і в квартирі колишнього чоловіка. Але її діти [PERSON] і [PERSON] постійно проживають в спірному будинку. Свідок [PERSON] пояснила, що вона, як сусідка, бачила, що відповідачі мешкають у окремому житловому приміщенні, що розташоване на земельній ділянці поруч з квартирою позивача. Треті особи пояснили, що відповідачі дійсно сплачують комунальні послуги, користуються будинком «Б», в їх квартирі в будинку «А» ніколи не проживали. З пояснень сторін та даних техпаспорту (а.с.57-61) вбачається до на земельній ділянці розташовані житлові будинку літ «а» і «Б», при цьому житловий будинку літ Б є самочинною будівлею. Таким чином, незважаючи на самочинність збудованого будинку Б, житлові приміщення розширені. Основну частину (будинок А) , що знаходиться на балансі МКП «Основанівє», займає сімя позивача, самочинну забудову Б займає сімя відповідачів. Але адрес зазначених житлових приміщень вул. Комунальна, будинок № 25. Між сторонами фактично склався порядок користування житловими приміщеннями. Відповідачі не займають житлове приміщення, яке займане сімєю позивача в будинку «А». Позивач також не має відношення до самочинно збудованого будинку «Б», у якому проживають відповідачі, ці житлові приміщення різні, будинок «Б» не знаходиться на балансі житлового органу, а тому позивач не вправі ставити питання про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку «Б» , у якому позивач не проживає , не є ані власником, ані користувачем даного будинку. Позивач та треті особи не заперечують, що відповідачі передають їм гроші для сплати за користування газом, водою та світлом, оскільки лицеві рахунки оформлені на імя позивача. Якщо особи платять комунальні послуги це свідчить про те, що вони проживають, користуються житловим приміщенням , та не мають наміру залишити це житло Позивач і треті особи не заперечують про те, що відповідачі користуються будинком «Б», платили комунальні послуги, але спір почався після того, як відповідачі не стали давати гроші, а також вони не заперечують. щоб відповідачі проживали в самочинному будинку, але при умовах плати за комунальні послуги та зняття в реєстрації. Крім того, позивач помилково посилається на ст. 405 ЦК України, хоча він не є власником спірної квартири, а є наймачем. Відповідно довідки (а.с.64) дочка відповідачів [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення у Шевченківському районі міста Запоріжжя за місцем реєстрації батьків. Ст. 47 Конституції України гарантує кожному право на житло, і це право держава зобовязана забезпечити. Зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню за тими ж обставинами, а саме: відповідачі на мають ніякого відношення до будинку «А», оскільки їхня житлова площа знаходиться в будинку «Б», де знаходиться все їхнє майно. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Суд не приймає до уваги надані позивачем акти, складені робітниками житлового органу, (а.с.4) оскільки вони спростовуються поясненнями сторін і не доведені. Згідно з ст. 71 ЖК України за наймачем або членом сімї наймача житлова площа зберігається протягом 6 місяців. Якщо він не проживає в квартирі понад 6 місяців без поважних причин, він визнається таким, що втратив право користування житловим приміщенням, але позивач не довів цей факт. Таким чином, як позивач, так і відповідачі не надали суду переконливих і достовірних доказів щодо своїх позовних вимог, а тому основні і зустрічні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed