overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 15 липня 2006 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 15 липня 2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконкомом Іванівської селищної ради Антрацитівського району Луганської області, актовий запис № 11 (а.с.6). Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). Подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. Судові витрати підлягаю розподілу, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 15 лютого 1997 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, мають дочку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейні стосунки з відповідачкою не склались у звязку з різними поглядами на шлюб, сімю, виховання дитини. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Шлюб існує формально. Спору щодо поділу спільного майна подружжя не має. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та зазначив, що дочка зилишться проживати з ним за взаємною згодою сторін. Відповідачка в судовому засіанні позов визнала. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі на підставі наступного. Сторони зареєстрували шлюб 15.02.1997 р. у Відділі реєстрації актів громадського стану Сквирської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 17. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Внаслідок відсутності взаєморозуміння сторони припинили шлюбні відносини. Обидві сторони вважають неможливим поновлення шлюбних відносин. Дочка за угодою сторін проживатиме з батьком - позивачем. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України суд постановляє рішення про задоволення позову у разі визнання позову відповідачем за наявності законних підстав. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітньої доньки, оскільки поновлення шлюбних відносин неможливе, шлюб сторін існує лише формально На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 15 лютого 2014 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони з припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 15 лютого 2014 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 21, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 15 січня 2010 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Мають неповнолітнього сина [PERSON], 02 серпня 2010р.н.. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого з січня 2015 року вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно матеріалів справи встановлено, що сторони з 15.01.2010 р. перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 12. Мають неповнолітню дитину [PERSON], 20.08.2010р.н., що підтверджується свідоцтвами про шлюб та народження (а.с.4,5). Судом встановлено, що між подружжям припинені шлюбні відносини, не ведеться спільне господарство, кожен живе окремо власним життям, строк на примирення не потрібен. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 16.08.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають дочку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що сторони з 16.08.2008р. перебувають у шлюбі, який зареєстровано Ленінським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 317. Від зазначеного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). В судовому засіданні встановлено, що подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям, строк на примирення не потрібен. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 16 квітня 2016 року перебуває з відповідачем у шлюбі, мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] Життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого з січня 2019 року вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання по справі. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 16 квітня 2016 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Павлоградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 55. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 6,7). Подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно ст.. 141 ЦПК україни. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 16 червня 2000 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони припинили шлюбні відносини більше двох років тому назад, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про дату та час слухання справи, про поважні причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 16 червня 2000 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Богданівською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 08, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). Подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. Судові витрати підлягаю розподілу, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 17.04.2010 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Мають доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що сторони з 17.04.2010р. перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом РАЦС по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 109. Від зазначеного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] року народження (а.с.7,8). В судовому засіданні встановлено, що подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям, строк на примирення не потрібен. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 17.10.1965 року перебуває з відповідачем у шлюбі, неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин та у відповідності до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що сторони з 17.10.1965р. перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 540 (а.с.6). Судом встановлено, що подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям, строк на примирення не потрібен. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 17 вересня 1999 року перебуває з відповідачем у шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, підтримали позовні вимоги повністю, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений про дату та час слухання справи через оголошення на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua. Згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 17 вересня 1999р. перебувають у шлюбі, який зареєстровано Калінінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, актовий запис № 341, мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Судом встановлено, що подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами, діти після розірвання шлюбу будуть проживати разом з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 17 листопада 1999 року перебуває з відповідачем у шлюбі, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 17 листопада 1999 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Краснолиманським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 196. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved