Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 16067,03 грн. за кредитним договором № б/н від 25.03.2010 року та судових витрат у розмірі 1378,00 гривень. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що відповідач, відповідно до укладеного договору № б/н від 25.03.2010 року отримав кредит у розмірі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку» складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряжатись кредитними коштами на умовах предбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, відповідач станом на 26.09.2016 року має заборгованість 16067,03 грн., яка складається з наступного: 7058,62 грн. тіло кредиту; 1726,87 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 5090,25 грн. - нараховано пені за прострочене зобов'язання; 950,00 - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи: 500 грн. (фіксована частина); 741,29 грн. (процентна складова). Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не зявився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 68-70, 75-77). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, обгрунтовуючи це тією обставиною, що сплатила позивачу грошову суму, яка є більшою ніж та, яку вона отримала від банку. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669) встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У судовому засіданні встановлено, що 25.03.2010 року відповідач уклала з ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» кредитний договір, що складається із Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Памятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів (а.с. 11-46). За вимогами Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5). У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник зобовязався виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку (п. 2.1.1.5.6). Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно умов п. 2.1.1.5.7 Умов. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов, - при порушені позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 банк має право вимогати дострокового виконання боргових зобовязань у цілому або у визначеній банком долі у випадку невиконання утримувачем своїх боргових та інших зобовязань за цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 клієнт зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його вирористарння, по перевитраті платіжного ліміну, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. 17.07.2009 року відбулася зміна найменування юридичної особи позивача на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», позивач є юридичною особою та має Банківську ліцензію (а.с. 48-51). Відповідно до розрахунку заборгованності за договором № б/н від 25.03.2016 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 25.09.2016 року має заборгованість 16067,03 грн., яка складається з наступного: 7058,62 грн. заборгованість за кредитом; 1726,87 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5090,25 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов'язання; 950,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 1241,29 грн.- заборгованість по судовим штрафам (а.с.6-9). Сума пені, що була нарахована станом на 16.04.2014 року становить 0,00 грн. (а.с.7зв.) Зобов'язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. Суд на підставі ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.. 57 ЦПК). Письмовими доказами, відповідно до ст.. 64 ЦПК України, є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 16067,03 грн. за кредитним договором № б/н від 25.03.2010 року, підлягають задоволенню частково. Позов містить вимоги про стягнення загальної грошової суми, що є предметом позовних вимог і яка складається з: 7058,62 грн. заборгованість за кредитом; 1726,87 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5090,25 грн.- нарахована пеня за прострочене зобов'язання; 950,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи: 500 грн. (фіксована частина); 741,29 грн. (процентна складова). Суд розглянувши вимоги позивача про стягнення 7058,62 грн. грн. заборгованості за кредитом та 1726,87 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, вважає що ці позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком. Розглянувши вимоги позивача про стягнення штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 741,29 грн. (процентна складова), 6040,25 грн. - заборгованість за пенею та комісією суд дійшов до висновку, що вони задоволенню не підлягають. Селище Олександрівка Олександрівського району, Донецької області, де зареєстрована відповідач, внесене до п. 12 Додатку до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «ПЕРЕЛІК населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до вимог ст.. 2 Закону України № 1669, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Позивач надав суду розрахунок без урахування вимог Закону України № 1669, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні штрафів, та пені, яка була нарахована після 14 квітня 2014 року. Судові витрати позивача по оплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн., підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. На підставі зазначеного, ст.. 526, 530, 610-612, 616, 1054 ЦК України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «ПЕРЕЛІК населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», та

Outcome: partial