Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 листопада 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500434334, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 47 292 грн. на строк з 28 листопада 2013 року по 29 листопада 2016 року. На підставі договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року Позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 75 090,76 грн., з яких: 36 198,24 грн. заборгованість за кредитом, 11 685,78 грн. заборгованість по відсотках, 25 206,74 грн. заборгованість по комісії та 2 000 грн. - штраф. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 75 090,76 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просив розгляд справи проводити без їх участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд проводить заочний розгляд справи у відсутності сторін за наявними у справі доказами, оскільки представник позивача не заперечував проти такого розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що за умовами кредитного договору № 500434334 від 28 листопада 2013 року [PERSON] отримав кредит в сумі 47 292 грн. з кінцевим терміном повернення до 29 листопада 2016 року з щомісячним поверненням кредиту та сплатою процентів за користування кредитом за фіксованою ставкою 14,99 % річних, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4-8). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував свої зобовязання згідно кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 15 лютого 2017 року становить 78 290,76 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 10). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. У судовому засіданні встановлено, що 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязалося передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» за плату, а ПАТ «Альфа-Банк» зобовязався відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік який міститься в Додатку № 1 до договору, що підтверджується його копією (а.с. 13-15). З копії Додатку № 1 до договору факторингу від 21 червня 2016 року «Характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами» (а.с. 16-17) вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» своє право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 65 637,07 грн., з якої 36 198,24 грн. сума за основною заборгованістю, 29 438,83 грн. сума заборгованості по процентах та комісії. Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України відступлення права вимоги, яке має наслідком заміну кредитора у зобов'язанні, передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 1.2 Договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року встановлено, що за Основним договором відступаються, крім іншого, права грошової вимоги, строк платежу за якими настав (наявна вимога), а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога) на підставі Основних договорів. У судовому засіданні встановлено, що відповідачу був направлений лист про відступлення права грошової вимоги до ТОВ «Кредитні ініціативи» із зазначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11-12). З матеріалів справи вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем було здійснено у вересні 2014 року. На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, умов договору не виконав та не бажає погашати заборгованість за даним договором в добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню сума боргу, визначена Позивачем при зверненні до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду Позивач сплатив судовий збір в сумі 1 600 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Вказаний судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved