Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3035,87 грн. незаконно виплаченої допомоги по безробіттю, оскільки останній надав недостовірні відомості щодо своєї зайнятості при прийнятті позивачем рішення про надання йому статусу безробітного. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. [PERSON] було надано статус безробітного з 23.01.2017 року на підставі його заяви та у відповідності з ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» (а.с. 13, 14). У своїй заяві відповідач своїм підписом засвідчив, що станом на 23.01.2017 року він не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, не забезпечує себе роботою самостійно, а також проінформований про цивільно-правову та кримінальну відповідальність за подачу завідомо недостовірних даних чи умисне неповідомлення відомостей (а.с. 14). Актом № 472 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 17.07.2017 року підтверджений факт того, що [PERSON] з 10.01.2017 року по 27.01.2017 року відповідно до договору підряду виконував роботу щодо охорони нежитлової будівлі Миколаївського обласного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, про що складено акт виконаних робіт від 27.01.2017 року, нараховано грошову винагороду за виконану роботу в сумі 1190,56 грн., та фактично виплачено кошти у сумі 958,40 грн., про що свідчить платіжне доручення від 27.014.2017 року №27 (а.с. 5, 6-8, 9, 10, 11, 12). У звязку із вказаним та на підставі абз. 19 п.п. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №198, відповідачу припинено його реєстрацію як безробітного з 17 липня 2017 року. За період з 30.01.2017 року по 16.07.2017 року відповідачу виплачено допомогу по безробіттю в сумі 3035,87 грн., свідченням чого є довідка Центрального районного центру зайнятості міста Миколаєва від 23.10.2017 року №1127 (а.с. 4). 17 серпня 2017 року на адресу відповідача направлено вимогу про повернення виплаченої допомоги по безробіттю за період з 30.01.2017 року по 16.07.2017 року в сумі 3035,87 грн., однак до цього часу вказана сума відповідачем не повернута (а.с. 15, 16). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. За приписами ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно із ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. За змістом ч. 3 цієї статті, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями статті 1192 цього Кодексу передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Приймаючи до уваги подання відповідачем недостовірних відомостей при подачі заяви про надання йому статусу безробітного, не повідомлення відповідачем про свою зайнятість, що є обставиною, яка впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, то наявні підстави для повернення безпідставно отриманих коштів, виплаченої як допомоги по безробіттю, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.. На підставі ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. ст. 1166, 1192 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved