Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 26808,04 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2014 року частково задоволені його позовні вимоги до [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області, позивача поновлено на роботі на посаді наглядача кладовища [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області з 27 січня 2014 року; стягнуто з [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 7740,39 гривень, яка зазначена без відрахування прибуткового податку та обовязкових платежів та 500,00 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2014 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2014 року залишено без змін. З часу набрання рішенням суду законної сили, жодних дій направлених на поновлення позивача на роботі та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу з боку [PERSON] селищною радою Харківського району Харківської області не вчинено, тому вимушений прогул [PERSON] продовжується та стягненню з відповідача підлягає сума середнього заробітку позивача у розмірі 26808,04 гривень, яка складається з помісячних платежів за 14 місяців. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Крім того пояснив, що 16 квітня 2015 року відповідач перерахував на його картковий рахунок заробітної плати грошову суму в загальному розмірі 16382 гривні, яка складається з грошових сум, що стягнуті за рішенням Харківського району Харківської області від 03 червня 2014 року і заробітної плати. Також зазначив, що відповідач, дійсно у січні цього року пропонував йому обійняти посаду директора Комунального підприємства «[PERSON] ритуальна служба», але позивач відмовився від такої пропозиції, оскільки на той час такої юридичної особи утворено не було, а по-друге, він є приватним підприємцем не має права обіймати таку посаду, а робота наглядача кладовища не порушує вимог несумісництва. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Також підтримав доводи позивача, та вказав, що стягненню підлягає грошова за період з 03 червня 2014 по липень 2015 року. Представник [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні проти позову заперечувала посилаючись на його безпідставність та пояснила, що 22 січня 2015 року на засіданні чергової ХХХVІІ сесії [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області VІ скликання позивачу було запропоновано обійняти посаду директора Комунального підприємства «[PERSON] ритуальна служба», але позивач відмовився, тому відсутні підстави вважати що має місце вимушений прогул. Крім того, відповідач сплатив суму заробітку за вимушений прогул позивача за період з червня 2014 року по січень 2015 року, тому позов задоволенню не підлягає. в подальшому в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2014 року по цивільній справі № 635/1459/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області, Голови [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, частково задоволено вимоги позивача та [PERSON] поновлено на роботі на посаді наглядача кладовища [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області з 27 січня 2014 року; стягнуто з [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 7740,39 копійок, яка зазначена без відрахування прибуткового податку та обовязкових платежів, 500,00 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди; в іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 гривень. Рішення в частині поновлення на роботі [PERSON] на роботі на посаді наглядача кладовища [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області з 27 січня 2014 року та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми за один місяць у розмірі 1912,86 гривень підлягає негайному виконанню. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2014 року, рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2014 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2014 року, рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2014 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2014 року залишено без змін. Судом також встановлено, що 22 січня 2015 року на засіданні чергової ХХХVІІ сесії [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області VІ скликання позивачу було запропоновано обійняти посаду директора Комунального підприємства «[PERSON] ритуальна служба», але позивач від вказаної пропозиції відмовився, про що свідчить протокол сесії № 38 від 22 січня 2015 року. Судом також встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, реєстрація Комунального підприємства «[PERSON] ритуальна служба «[PERSON] селищної ради», проведена 26 травня 2015 року, директор [PERSON] Відповідно до виписки по картковому рахунку, що надана 17 липня 2015 року Ф-ХОУ АТ ДОБУ, МФО 351823, на рахунок на імя позивача 16 квітня 2015 року перераховані: грошова сума у розмірі 7740,39 грн. (заробітна плата); грошова сума у розмірі 8158,69 грн. (заробітна плата); грошова сума у розмірі 500,00 грн. (відшкодування моральної шкоди за рішенням суду). Суду в якості доказів надані: постанова від 01 липня 2014 року про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2014 року за виконавчим листом № 635/1459/14-ц, що виданий 13 червня 2014 року; постанова від 29 липня 2014 року державного виконавця про накладення штрафу на боржника [PERSON] селищну раду Харківського району Харківської області штрафу у розмірі 340,00 грн. за невиконання без поважних причин рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2014 року по виконавчому листу № 635/1459/14-ц від 13.06.2014 року; постанова від 13 серпня 2014 року державного виконавця про накладення штрафу на боржника [PERSON] селищну раду Харківського району Харківської області штрафу у розмірі 680,00 грн. за невиконання без поважних причин рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2014 року по виконавчому листу № 635/1459/14-ц від 13.06.2014 року; повідомлення від 14.08.2014 року начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Харківській області на імя Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області про притягнення винних посадових осіб [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області до кримінальної відповідальності; повідомлення від 30.08.2014 року Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області на імя державного виконавця про реєстрацію подання про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. Також суду надані: заява відповідача до Верховного суду України про скасування рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2014 року по цивільній справі № 635/1459/14-ц, ухвали судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2014 року і ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2014 року по справі № 635/1459/14-ц; супровідний лист ВСУ на імя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та на імя ПП «Український юридично-фінансовий центр»; супровідний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на імя ПП «Український юридично-фінансовий центр»; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, про реєстрацію ПП «Український юридично-фінансовий центр». Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що відповідач не поновив позивача на роботі відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2014 року, що набрало законної сили, тому сума середнього заробітку в розмірі 17954, 07 грн. за вимушений прогул позивача за період з 04 червня 2014 року по день ухвалення рішення судом, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позов частковому задоволенню. При вирішенні справи суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що рішення суду виконано оскільки 22 січня 2015 року позивач сам відмовився від запропонованої посади директора Комунального підприємства «[PERSON] ритуальна служба», тому з 22 січня 2015 року період вимушеного прогулу припинився. Суд, вважає такі посилання надуманими, оскільки відповідач по-перше запропонував відповідачу обійняти керівну посаду, тоді як за рішенням суду позивач підлягав поновленню на роботі наглядача кладовища [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області, а по-друге запропоновано обійняти посаду на підприємстві, яке ще не було утворено, а Комунальне підприємство «[PERSON] ритуальна служба» було зареєстроване тільки 26 травня 2015 року, тобто через чотири місяці після пропозиції обійняти посаду. Стосовно суми середнього заробітку за вимушений прогул, що підлягає стягненню суд враховує, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2014 року, що набрало законної сили, встановлено, що сума середньомісячного заробітку позивача складає 1912,86 гривень, сума середньоденного заробітку складає 88,97 гривень, тому вказані обставини не підлягають доказуванню і посилання представника відповідача на відсутність розрахунку вказаних сум є безпідставною. Також суд враховує, що сторони у судовому засіданні визнали, що відповідач сплатив на користь позивача суму середнього заробітку за вимушений прогул у розмірі 8158,69 грн., що позивач та представник позивача у судовому засіданні підтвердили, що при виконанні розрахунку, було враховано липень 2015 року за весь місяць, тоді як розгляд справи відбувався 17 липня 2015 року, що позивач при виконанні розрахунку допустив арифметичну помилку: позивач просить стягнути за 14 місяців середньомісячний заробіток у розмірі 26808,04 грн., тоді як при множенні 14 місяців Х 1912,86 грн. середньомісячний заробіток дорівнює = 26780,04 грн. За вказаних обставин стягненню підлягає грошова сума у розмірі 17954, 07 грн., за період з 04 червня 2014 року по 17 липня 2015 року, та складає: 26780,07 грн. 8158,69 грн. (сума сплачена відповідачем) 1912,86 грн. (зайво нарахована позивачем сума за повний місяць липень 2015 року) 266,91 грн. (кошти сплачені відповідачем за три дні липня 2014 року за рішенням суду) + 1512,49 грн. (за 17 днів вимушеного прогулу у липні 2015 року (17х88,97=1512,49)) = 17954, 07 грн., при цьому суд враховує, що відповідач не надав свого розрахунку суми вимушеного прогулу, тоді як по справі за клопотанням представника відповідача оголошувалась перерва та надався час для зясування вказаного питання. На підставі викладеного суд частково задовольняє вимоги позивача, та на підставі ст. 88 ЦПК України суму судового збору стягує з відповідача [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області на користь держави. Також суд повертає позивачу сплачену ним суму судового збору у розмірі 268,08 грн., оскільки позивач при поданні позову, що витікає з трудових правовідносин, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

Outcome: partial