Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14955,65 гривень та судовий збір, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № АN3DRB36320235 від 23.08.2012 [PERSON] отримав кредит у розмірі 10876,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним та банком умовно-заставний договір та погодився з умовами укладеного договору, про що свідчить його підпис у заяві. Однак умови договору відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 27.01.2014 має заборгованість на загальну у загальному розмірі - 14955,65 грн. В досудовому порядку відповідач суму боргу не повертає, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Справу просили розглянути заочно. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки суду неповідомленні, тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. 23 серпня 2012року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № АN3DRB36320235 від 23.08.2012 [PERSON] отримав кредит у розмірі 10876,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним та банком умовно-заставний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Згідно умов укладеного договору - Договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредити фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати , позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 27.01.2014 заборгованість відповідача перед позивачем складає 14955,65 гривень, з них: - заборгованість за кредитом - 9191,34 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 6,70 гривень; - заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 2392,72 гривень; - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 2176,53 гривень, а також штрафи: - штраф (фіксована частина) - 500,00гривень, - штраф ( процентна складова) - 688,36 гривень. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати гроші (кредит) - позичальникові у розмірі та ну умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, у відповідності зі ст. 530 ЦК України якщо зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, у відповідності зі ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином суд, приходить до висновку, що обов'язки, передбачені договором відповідач належним чином не виконав. Відповідно до п. 1.5.2.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який сплачується пеня, за кожний день прострочки платежу. Відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання, але у всякому разі, не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов'язку також може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, що стягуються з боржника, що передбачено частиною 2 ст. 616 ЦК України, згідно якої суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення ст. 616 ЦК України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Враховуючи, що про порушення зобов'язання відповідачем банк дізнався ще у 2007 році, а до суду звернувся з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом лише у 2013 році, тобто після спливу майже шести років після початку порушення зобов'язання та через майже чотирьох років після закінчення строку виконання зобов'язання, до цього будь-яких заходів щодо стягнення заборгованості з відповідача не приймав, чим сприяв збільшенню розміру неустойки за кредитним договором, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає можливим зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача, до розміру заборгованості за тілом кредиту, а саме до 7560,00грн. Згідно п. 1.5.20. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, штраф, який він просить стягнути з відповідача згідно Умов в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 2619,41 грн. (процентна складова), а саме, його процентна складова нарахована з врахуванням заборгованості відповідача за кредитом, заборгованості за процентами та суми пені (7560,00+993,63+2177,28+41657,27 = 52388,18 х 5% = 2619.41). Отже за порушення відповідачем строків виконання зобов'язання за кредитним договором позивачем одночасно нараховані пеня та штраф, при цьому останній нарахований, в тому числі, й на суму пені. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання., тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Пеня і штраф, як різновиди неустойки, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам частини 1 ст. 61 Конституції України та частині 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 18290,91грн., з яких заборгованість за кредитом - 7560,00грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 993,63 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2177,28грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 7560,00 грн. Підстави для стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 5801,08 грн. (процентна складова) відсутні. Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 555,08 грн. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в розмірі 18290,91грн. з цих задоволених вимог підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача судовий збір у розмірі 229, 40 грн. На підставі ст. ст. 267, 525-527, 530, 549, 610-611, 612, 634, 1054 ЦК України та

Outcome: partial