Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказав, що 13.01.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу КІА, держномер АР6137АК. 08.05.2014 року на перехресті пр..Леніна та вул..Артема у м.Запоріжжі відбулася ДТП з вини водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER]. В наслідок ДТП автомобілю КІА, держномер АР 4355 АХ, під керуванням [PERSON] заподіяні пошкодження. [PERSON] в порушення умов Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у встановлений строк не повідомив страховика про ДТП. Позивач за умовами договору виплатив страхове відшкодування за відновлення автомобіля [PERSON] у сумі 10406,15 грн. Вказану суму та судові витрати позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, у заяві наполягає на вимогах позову. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився. Повістку отримав. Причину неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутністю не звертався. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: Судом встановлено, що 13.01.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу КІА, держномер АР6137АК. 08.05.2014 року на перехресті пр..Леніна та вул..Артема у м.Запоріжжі відбулася ДТП за участю водіїв [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] та [PERSON], який керував автомобілем КІА, держномер АР 4355 АХ. Постановою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 10.06.2014 року [PERSON] визнано винним у вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. 12.05.2014 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування, заподіяного йому водієм транспортного засобу КІА, держномер АР6137АК. Згідно зі страховим актом № [NUMBER] від 19.08.2014 року заподіяння шкоди [PERSON] визнано страховим випадком. Відповідно до розрахунку сума страхового відшкодування [PERSON] склала 10406,15 грн. ПрАТ «СК «Провідна» платіжним дорученням № 038057 від 21.08.2014 року за виплатило страхове відшкодування за відновлення автомобіля [PERSON] у сумі 10406,15 грн. 05.01.2015 року [PERSON] отримав лист ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування збитків в порядку регресу у сумі 10406,15 грн. за вказану ДТП. Згідно зі ст.. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом ґ ст..38.1.1 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; Пунктами 33.1.2., 33.1.4. ст..33 цього Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Верховний Суд України в своєї постанові від 12 лютого 2014 р. у справі № 6-1цс14 висловив правову позицію про те, що аналіз положень ст. ст. 33, 38 Закону України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011 р. до 8 січня 2012 р.) дає підстави для висновку про те, що у звязку з внесеними до цього Закону змінами було збережено як обовязок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо водій не повідомив страховика про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів п. 33.1 ст. 33 та підпунктів п. 38.1 ст. 38 указаного Закону після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 р. № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» не може обмежувати встановлене ст. 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про ДТП, тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Тому суд вважає, що сплачені сума страхового відшкодування підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved