Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 27.02.2008 року з відповідачем [PERSON] укладено договір №HEWWAE000050328, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 31014,24 гривень на термін до 26.02.2013 року. Відповідач зобов`язався повертати суму кредиту щомісяця згідно встановленого графіку погашення. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором №HEWWAE000050328 від 27.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено Договір поруки. Однак відповідачами не виконуються вищевказані умови кредитного договору та станом на 17.02.2016 року заборгованість відповідачів за Кредитним договором №HEWWAE000050328 від 27.02.2008 року становить 126860,55 гривень: з яких 27513,19 грн. - заборгованість за кредитом; 16879,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1231,95 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 81236,04 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 90000,00 гривень, яка складається з: 27513,19 грн. - заборгованість за кредитом; 16879,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1231,95 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 44375,49 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, та понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у сумі 1378,00 гривень. Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 01.04.2016 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.03.2018 року розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановлений законом порядку. Надали до суду заперечення на позовну заяву, згідно якого зазнач, що жодних повідомлень про зміну розміру відсоткової ставки, а отже обсяг зобов`язань за договором поруки на адресу [PERSON] не надходило, додаткових угод з цього приводу підписано не було. Тому просили відмовити в задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, у задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості із [PERSON] просили відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 27.02.2008 року з відповідачем [PERSON] укладено договір №HEWWAE000050328, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 31014,24 гривень на термін до 26.02.2013 року. Відповідач зобов`язався повертати суму кредиту щомісяця згідно встановленого графіку погашення. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором №HEWWAE000050328 від 27.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено Договір поруки. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] умови кредитного договору виконуються неналежним чином. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, станом на 17.02.2016 року заборгованість за кредитним договором №HEWWAE000050328 від 27.02.2008 року становить 126860,55 гривень, що складається із: - заборгованості за кредитом - 27513,19 гривень; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 16879,37 гривень; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 1231,95 гривень; - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 81236,04 гривень. Згідно розрахунку, наданого позивачем також вбачається, що відповідачами було частково погашено суму заборгованості за кредитом, з урахуванням чого остаточна сума заборгованості складає 90000,00 гривень, яка складається із: - заборгованості за кредитом - 27513,19 гривень; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 16879,37 гривень; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 1231,95 гривень; - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 44375,49 гривень. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення зобов`язань щодо повернення чергової частини кредиту є право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. З матеріалів цивільної справи №668/3343/14-ц вбачається, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 28.08.2014 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 73137,70 грн., яка складається з: - 27513,19 грн. - заборгованість за кредитом; - 16879,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1231,95 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 27513,19 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. 19.02.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» направив [PERSON] та [PERSON] повідомлення №30.1.0.0/2-80227DN0S422 про наявність заборгованості за кредитним договором та проханням погасити прострочену заборгованість, яке було направлено 22.02.2016 року рекомендованим листом з повідомленням, згідно квитанції та реєстру поштових відправлень, однак вимоги банку задоволено було частково. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз норм статей 526, 599, 611, 625 ЦК України свідчить про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору та не звільняє боржника від цивільно-правової відповідальності, передбаченої статтею 625 цього Кодексу. Такий правовий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Разом з цим, позовні вимоги з підстав, передбачених ст.625 ЦК України, ПАТ КБ «Приватбанк» не заявлялись. З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , оскільки звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінило порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.553 ЦК України обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Частиною 1 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч.1 ст.654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Однак, без погодження [PERSON] , як поручителя, та без укладення відповідних додаткових угод, Банк надіслав на адресу [PERSON] лист відповідно до якого повідомив останнього про те, що з 01.02.2009 року відсотка ставка за кредитним договором №HEWWAE000050328 від 27.02.2008 року складатиме 27,14 % за рік. Жодних повідомлень про зміну розміру відсоткової ставки, а отже обсягу зобов`язань за Договором поуки на адресу [PERSON] не надходило, додаткових угод з цього приводу підписано не було. Оскільки [PERSON] , як поручитель позичальника за кредитним договором, згоду на збільшення її відповідальності не давала, у зв`язку з чим порука на підставі ч.1 ст.559 ЦК України є припиненою, тому суд вважає, що у вимогах ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат слід відмовити. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог.

Outcome: dismissed