Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 22.06.2007 року між АКІБ «УКРСИББАНК», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та [PERSON], було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11174503000, згідно якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 20787 дол.США з кінцевим терміном повернення 22.06.2014 року під 12,5% річних за користування кредитом. 23.02.2009 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду №3 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11174503000, згідно якої відповідачу було змінено кінцевий термін повернення кредиту на 22.06.2016 року. Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором повністю не виконує, внаслідок чого станом на 19.03.2013р. має заборгованість у загальному розмірі 26581,22дол.США, що згідно курсу НБУ складає 212463,69грн. з яких: 15885,04 дол.США, що в еквіваленті складає 126969,12грн. - заборгованість за кредитом; 10696,18 дол.США, що в еквіваленті складає 85494,56грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. 08.12.2011 року відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ «УкрСиббанк», останнім передано ПАТ «ДельтаБанк». Представник позивача ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт» в судовому засіданні підтримав позов з викладених в ньому підстав та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що дійсно був укладений кредитний договір, однак в зв'язку зі скрутним становищем не має змоги сплачувати заборгованість. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до слідуючого. В судовому засіданні встановлено, що 22.06.2007 року між АКІБ «УКРСИББАНК», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та [PERSON], було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11174503000, згідно якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 20787 дол.США з кінцевим терміном повернення 22.06.2014 року під 12,5% річних за користування кредитом. 23.02.2009 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду №3 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11174503000, згідно якої відповідачу було змінено кінцевий термін повернення кредиту на 22.06.2016 року. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи 08.12.2011 року відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ «УкрСиббанк», останнім передано ПАТ «ДельтаБанк». Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором повністю не виконує, внаслідок чого станом на 19.03.2013р. має заборгованість у загальному розмірі 26581,22дол.США, що згідно курсу НБУ складає 212463,69грн. з яких: 15885,04 дол.США, що в еквіваленті складає 126969,12грн. - заборгованість за кредитом; 10696,18 дол.США, що в еквіваленті складає 85494,56грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги про повернення коштів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню в розмірі 212463,69грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в стягненні коштів на його користь з відповідача засновані на законі та підлягають задоволенню. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2124,64грн. понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат. Враховуючи викладене і

Outcome: approved