overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.02.2008 р. зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, шлюбні стосунки фактично припинені з вересня 2013 р. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, у зв'язку з чим просить суд його розірвати. Від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність. Позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала клопотання, в якому просить розглянути справу у її відсутність, позов визнала, будь-яких побажань щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу не виявила. Суд приймає визнання позову відповідачем, бо воно не порушує закону та прав інших осіб. Судом встановлено, що 02 лютого 2008 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим, актовий запис № 30. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. За таких умов, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим, він підлягає розірванню. На підставі ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.10.2008 р. зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, шлюбні стосунки фактично припинені з листопада 2013 р. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, у зв'язку з чим просить суд його розірвати. Позивач у судовому засідання свої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, зазначив, що збереження шлюбу не можливе. Відповідач у судовому засіданні, позов визнала, просила розірвати шлюб. Суд приймає визнання позову відповідачем, бо воно не порушує закону та прав інших осіб. Судом встановлено, що 04.10.2008 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції АР Крим, актовий запис № 546. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю - відповідачем по справі. Відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». За таких умов, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим, він підлягає розірванню. На підставі ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.08.2010 р. зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, шлюбні стосунки фактично припинені з 2012 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, у зв'язку з чим просить суд його розірвати. Від позивач до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій зазначає, що позов визнає та просить його задовольнити. Також, просила після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Суд приймає визнання позову відповідачем, бо воно не порушує закону та прав інших осіб. Судом встановлено, що 06 серпня 2010 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим, актовий запис № 779. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю, відповідачем по справі. Відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу прізвище залишити «[PERSON]». За таких умов, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим, він підлягає розірванню. На підставі ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.04.2008 року між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0014/82/45729, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 14 280 доларів США зі сплатою 13,25 % річних, строком до 14.04.2018 року. Посилається на те, що відповідач порушила зобов'язання за вище вказаним кредитним договором і станом на 10.10.2014 року загальна сума заборгованості складає 6 016,14 доларів США (77 909,16 грн.), а тому просила стягнути з відповідача борг за кредитом та судові витрати. На момент судового розгляду справи відповідач не сплатив існуючу заборгованість за кредитним договором, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити заявлені вимоги. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов підтримав і наполягав на його задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про визнання позову та просила справу розглянути без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною 4 ст.130 ЦПК України вказано, що ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв'язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 березня 2017 року між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав у позику грошові кошти у розмірі 3100 доларів США з кінцевим терміном повернення до 21 квітня 2017 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача із проханням повернути гроші, однак на сьогоднішній день зобов'язання не виконані. Просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 83327 грн. та судовий збір. У судове засідання позивач не з'явився, але від його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просить зменшити позовні вимоги щодо стягнення боргу до 81437 грн., у зв'язку зі зміною офіційного курсу НБУ долару США до гривні, інші позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому за згодою представника позивача проводиться заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із росписки від 21 березня 2017 року відповідач отримав від позивача позику у розмірі 3100 доларів США, що на день ухвалення рішення становить за офіційним курсом НБУ 81437 грн., терміном на 1 місяць, тобто до 21 квітня 2017 року. До даного часу відповідач не повернув борг, тобто порушив зобов'язання по договору позики повернути розмір боргу до 21 квітня 2017 року, чим допустив станом на сьогодняшній день заборгованість у розмірі 81437 грн. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 81437 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 814 грн. 37 коп. пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач, звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], народила дитину. В дійсності батьком хлопчика є він. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав. Пояснив, що він є батьком дитини, якого народила [PERSON] [INFO] р.. Але оскільки [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], то вони не можуть подати спільну заяву про визнання батьківства. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, підтвердила, що справжнім батьком її дитини, народженої [INFO] р. у пологовому будинку Суворівського району міста Херсона є [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав заяву, просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає. Третя особа свого представника до суду не направляв. Надав заяву, просить справу розглянути без участі представника відділу, при розв'язанні спору покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. До 07.11.2014 року [PERSON] з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Генічеського районного суду Херсонської області. [INFO] р. [PERSON] народила дитину - хлопчика, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 964 від 05.08.2014 р. (а.с. 6) та обмінною карткою пологового будинку Суворівського району міста Херсона (а.с. 7). Судом встановлено, що батьком цієї дитини є [PERSON], з яким [PERSON] тривалий час проживала однією сім'єю. Цей факт визнається сторонами, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Але оскільки на момент народження дитини, [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, то [PERSON] та [PERSON] неможливо подати спільну заяву про визнання батьківства. Частинами 1, 2 статті 128 Сімейного кодексу України визначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного кодексу України. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Оскільки народження дитини у встановленому законом порядку не зареєстроване, а судом встановлено, що [PERSON] не є батьком дитини, народженої [INFO] р. [PERSON], то відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області під час реєстрації народження цієї дитини слід зазначити в графі батько [PERSON]. На підставі викладеного та ст. 128 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач, звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що він є батьком [PERSON], [INFO]. Але оскільки він з матір'ю дитини - [PERSON] у шлюбі не перебуває та при реєстрації народження дитини вони не подали заяву про встановлення батьківства, то народження дитини було зареєстровано в порядку ст.. 135 Сімейного Кодексу України і [PERSON] була записана як одинока мати. Просить суд визнати, що він є батьком [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав. Підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, підтвердила, що [PERSON] дійсно є батьком її доньки [PERSON], народженої [INFO] р. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] та [PERSON] з 2012 року проживають однією сім'єю як чоловік та жінка, але офіційно шлюб не зареєстрований. [INFO] року у них народилася донька [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони з 2012 року проживають однією сім'єю як чоловік та жінка. При цьому шлюб між [PERSON] та [PERSON] не зареєстрований. Цей факт визнається сторонами, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Крім того, він підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON]. [INFO] року у [PERSON] народилася донька. Частиною 1 статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою. Відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON], [INFO] року народжені, записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 5). Тобто, запис про батька зроблений в порядку, визначеному ч. 2 ст. 135 СК України. Частинами 2, 3 статті 128 Сімейного кодексу України визначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За таких обставин позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та ст. 128 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником домоволодіння по [ADDRESS]. Відповідач є його сином, який у домоволодінні зареєстрований з 18.01.2000 року, але не проживає більше одного року. Реєстрація відповідача зобов'язує позивача нести додаткові комунальні послуги, що для позивача є важким. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням по [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не з'явилась, але надіслала заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу слухати за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, своїх заперечень суду не надав. У відповідності до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок [PERSON] є власником цілого будинку який розташований по [ADDRESS]. (а.с.10) Копією домової книги підтверджується, що відповідач [PERSON] [INFO] зареєстрований у будинку по [ADDRESS] з 2000 року. (а.с. 13-14) Як видно з акту обстеження № 649 від 18.11.2013 року у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] 1983 року народження але з червня 2012 року за вказаною адресою не проживає. (а.с.9) З копії довідки виконавчого комітету Петрівської сільської ради Красногвардійського району АР Крим [PERSON] 1939 року народження зареєстрований за адресою [ADDRESS] та має такий склад родини [PERSON] 1937 року народження та [PERSON] 1983 року народження. Статтями 71 та 163 ЖК України передбачено, що жиле приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається за ними протягом шести місяців. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач понад шести місяців без поважних причин не проживає у спірній квартирі, а тому втратив право на користування жилою площею. На підставі ст.ст. 71, 163 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є сином відповідача. Його батьки розірвали шлюб, після чого він залишився проживати з матір'ю. На даний час він є повнолітнім та навчається в Сумському національному аграрному університеті, тому потребує матеріального забезпечення. Відповідач, який проживає окремо, коштів на його утримання не надає, а тому він просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини його доходів, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, але до суду не з'явився, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За таких обставин, суд слухання справи проводить у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є сином відповідача (а.с.8). [PERSON] проживає окремо від сина (а.с.14). Згідно довідки, [PERSON] є студентом 1 курсу Сумського національного аграрного університету денної форми навчання, термін його навчання закінчується 30.06.2017 року (а.с.9). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 200 СК встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення ним 23 років але не пізніше терміну закінчення навчання, а саме: до 30 червня 2017 року, починаючи стягнення з 17 квітня 2014 року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення щодо стягнення аліментів за один місяць. Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що є наймачем квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований, але фактично не проживає колишній чоловік його доньки - [PERSON]. Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначає, що 14 серпня 2014 року його донька [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. Відповідач з червня 2014 року в квартирі не проживає, особистих речей у ній не має. Всі обов'язки, що витікають з договору найму утримання житлового приміщення покладені на Позивача і тільки він несе витрати по його утриманню. Відповідач в свою чергу після припинення шлюбних відносин з дочкою Позивача, квартирою не користується, на підставі викладеного, Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, проте надали суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та надали свої письмові пояснення по суті позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву з проханням слухати справу без представника Солом'янського РВ ГУДМС України в м. Києві. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] знаходиться на балансі Будинкоуправління №12 Київського КЕУ МО України, власником особового рахунку є [PERSON] Відповідно до Довідки (Форма №3) від 26 жовтня 2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.52). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 14.08.2014 року (а.с. 18). Як встановлено з матеріалів справи, Відповідач з червня 2014 року по теперішній час в спірній квартирі не проживає, особистих речей у ній не має, що підтверджується відповідними актами та показами сусідів (а.с. 53-54). Комунальні платежі, та повне утримання житлового приміщення здійснює Позивач. Згідно з ст.ст. 71,72 ЖК України у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім'ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідача слід визнати такими, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У спірній квартирі зареєстровані його колишня дружина, з якою був розірваний шлюб рішенням суду від 06.07.2011 р., та її донька, проте вже з 2007 року вони там не проживають. Відповідачі добровільно виїхали з квартири, вселитися не намагалися. Реєстрація відповідачів у спірній квартирі зобов'язує позивача оплачувати комунальні послуги за них та перешкоджає розпоряджатися своєю власністю. У зв'язку з викладеним просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач у судовому засіданні уточнив свої позовні вимоги, а саме: просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Просив задовольнити позовні вимоги, з урахуванням уточнень. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.09.2001 року серії ВРМ№ 918263, витягом про державну реєстрацію прав від 23.12.2011 р. серії ССУ№ 745005. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою абонентського відділу Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційного об'єднання Київського району м. Сімферополя» №1/1400 від 26.02.2014 року та відомостями Адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби, УДМС. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з листами Київського районного відділу Сімферопольського міського управління ГУ МВС України в АР Крим від 31.07.2013 р., №49/1-П-40 та від 10.02.2014 р. №49/1-П-9 за результатами проведених перевірок, встановлено, що дійсно громадянка [PERSON] та громадянка [PERSON], за адресою: [ADDRESS], не проживають протягом тривалого часу. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживають у спірному будинку, вселитися не намагалися, у зв'язку з чим, мають бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На підставі ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved