Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 18209,98 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Посилається на те, що відповідно до укладеного договору про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту № 011-025821/12-00938-вкл-к від 04.09.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 14715 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 60 % річних та зобов'язувався повністю повернути отримані кредитні ресурси в строк до 05.09.2015 року та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі, порядку та в терміни, встановлені вказаним договором. За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати відсотків (пункт 6.1 кредитного договору) позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 60% річних від простроченої суми за кожен день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплати відсотків за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. В супереч цьому відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 06.06.2014 року має заборгованість на загальну суму 18209,98 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитним договором - 6540 грн., заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором - 4312,45 грн., заборгованість по відсоткам - 5145,03 грн., пеня - 2212,50 грн. У судове засідання представник позивача Череп’яний А.В. не з'явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутність, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Від нього надійшла заява про визнання позову та слухання справи без його участі. Дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2012 року між сторонами був укладений договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту № 011-025821/12-00938-вкл-к. Зміст договору не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у сумі 14715 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 60 % річних та зобов'язувався повністю повернути отримані кредитні ресурси в строк до 05.09.2015 року та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі, порядку та в терміни, встановлені вказаним договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом також встановлено, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 06.06.2014 року створив заборгованість по кредиту на загальну суму 18209,98 грн. Згідно зі ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також згідно зі ст.ст. 546, 549 цього Кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і сплата неустойки (п.3 ч.1). Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі і підлягають задоволенню. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549, 550, 610-612, 625, 634, 651, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054-1056-1 ЦК України,

Outcome: approved