Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 29 жовтня 2014 року між нимта відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7169307, відносно транспортного засобу Москвич, державний номер [NUMBER]. 09 травня 2015 року за участю транспортного засобу Москвич, державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу Volkswagen, державний № [NUMBER], під керуванням [PERSON], відбулася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року винним у настанні ДТП було визнано відповідача [PERSON] Також, постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 22 березня 2016 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Також посилається на те, що потерпіла особа звернулася до ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування, в зв`язку з чим 11 лютого 2016 року ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було складено страховий акт разом із розрахунком страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 49500 грн. на користь потерпілої особи. Після виплати цієї суми у відповідності до положень ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача виникло право стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування з винних осіб. Оскільки винним в зазначеному ДТП є відповідач [PERSON], який після його вчинення вжив алкоголь, то позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 49500 грн. та 1762 грн. судового збору. Позивач в судове засідання не з'явився, представивши заяву, в якій повністю підтримує свої вимоги, а справу просить розглядати без його участі, щодо ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відзив на позов не подав. Враховуючи дані обставини та зважаючи на положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 09 травня 2015 року близько 20 години по вул. Леніна в с. Христинівка Христинівського району відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «Москвич 2140» д.н. [NUMBER], не врахував дорожньої обставини безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із зустрічним транспортним засобом Volkswagen, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Дані обставини підтверджуються копією постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року, якою відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. При чому, під час розгляду адміністративної справи [PERSON] свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав повністю. На момент вчинення ДТП, відповідно до договору укладеного 29 жовтня 2014 року між ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»та відповідачем [PERSON], цивільно правова відповідальність водія «Москвич 2140» д.н. [NUMBER], який спричинив ДТП, була застрахована у ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»(страховий поліс № АІ/7169307). Судом встановлено, що 10 лютого 2016 року потерпіла особа звернулася до ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування, в зв`язку з чим 11 лютого 2016 року ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було складено страховий акт разом із розрахунком страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 49500 грн. на користь потерпілої особи. Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до п.п. в) п. 38.1.1 ч. 38.1 ст.38 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. А за правилом ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Як вбачається з постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 22 березня 2016 року, 09 травня 2015 року близько 21 години по вул. Леніна в с. Христинівці Христинівського району [PERSON] керував автомобілем «Москвич 2140» д.н. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння. Зазначеною постановою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Однак, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а навпаки зазначеним рішенням суду встановлено вину у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відповідача у справі [PERSON] Таким чином, у зв`язку з тим, що [PERSON], керуючи транспортним засобом спричинив дорожньо-транспортну пригоду, після чого вжив алкоголь, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, власника автомобіля Volkswagen, державний номер [NUMBER], у позивача на підставі п.п. в) п. 38.1.1 ч. 38.1 ст.38 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р., виникло право вимоги до відповідача, як до особи, яка заподіяла шкоду, про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу) в межах виплаченого страхового відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд визнає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1762 грн. судових витрат по справі.

Outcome: approved