Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за несвоєчасний розрахунок, вказавши, що він працював директором ТОВ «Санаторій Нива» з 15.09.2014 року за умовами контракту з наданням всіх прав та обовязків директора. 12.11.2014 року він був звільнений на підставі протоколу зборів Учасників ТОВ «Санаторій Нива». Всі обовязки на посаді директора він виконував у повному обсязі, і контрактом йому було встановлено посадовий оклад згідно штатного розкладу Товариства від 01.01.2014 року у розмірі 5103 гривні. У вересні, жовтні та листопаді 2014р. він отримував заробітну плату менш вказаної у контракті. При звільнені 12.11.2014 року виплата всіх сум не проводилася. Позивач просить стягнути на його користь заборгованість по заробітній платні у сумі 17064,50 грн., яка складається з заборгованості з невиплаченої заробітної плати - 2606 грн., компенсації за несвоєчасний розрахунок у сумі 14458,50 грн. (щомісячний посадовий оклад у сумі 5103 грн. х 85 (кількість днів затримки). В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату у сумі 3758,96 грн., виходячи із того, що у вересні - жовтні йому було не доплачено по 1275 грн. (5103- 3827,25), у листопаді йому не доплачено 1207,46 грн. А також заборгованість за затримку розрахунку у сумі 56473,20 грн. (середній заробіток за день 226,8 грн. х 249 днів затримки з листопада 2014 року по листопад 2015 року). Просить стягнути на його користь з відповідача ТОВ «Санаторій Нива» 60232,16 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача проти позову заперечує, вказавши, що позивач [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Санаторій Нива», займав посаду директора, був одноособовим керівником фінансово-господарської діяльності мав розпорядчі функції та повноваження, в тому числі, повноваження по встановленню розміру та виплаті заробітної плати як собі так і іншим працівникам. Відповідно до наказу №68-к «Про переведення директора ТОВ «Санаторій Нива» на скорочений робочий тиждень, з робочим днем 6 годин з оплатою за фактично відпрацьований час. Наказом №110-к [PERSON] встановив собі оклад у сумі 1275,75грн. на 0,25 ставки. На виконання наказів 68-к та 101-к [PERSON] власноруч погоджував розрахунок зменшеної заробітної плати, шляхом погодження особистим підписом відомостей на виплату грошей всім працівникам ТОВ «Санаторій Нива» - відомості №№0-000037; 0-000038 за вересень; 0-000041 за жовтень; 0-000045 за листопад 2014 року. На підставі вказаний відомостей позивач отримував щомісячну заробітну плату у меншому розмірі ніж його оклад 5103 грн., про що свідчать його підписи у відомості, але не звертався із заявою про відновлення йому повного розміру окладу до Учасників Товариства «Санаторій Нива». Вважає, що позовні вимоги [PERSON] не доведені, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник ТОВ «Твердиня» проти позову також заперечує. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідачів, пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що наказом № 66 від 15.08.2014 року [PERSON] був прийнятий на посаду директора ТОВ «Санаторій Нива» за умовами контракту з наданням всіх прав та обовязків директора (а.с.7). До матеріалів справи наданий контракт (а.с.15-16), протокол зборів учасників ТОВ «Санаторій Нива» (а.с.14). 12.11.2014 року він був звільнений за власним бажанням, на підставі ст..38 КЗпП, про що свідчить заява особисто написана (а.с.28), а також наказ 115-к від 12.11.2014 року (а.с.29). Під час роботи на посаді директора - [PERSON] були надані накази №68-к від 1.09.2014 року про його переведення на неповний робочий тиждень, робочим днем 6 годин, з оплатою праці за фактично відпрацьований час від схемного посадового окладу 5103грн. (а.с.32). Наказ №110-к від 1.11.2014 року про його переведення з 01.11.2014 року на 0,25 ставки з окладом 1275,75грн. (а.с.33). Згідно до ст..115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідачем надані копії відомостей на виплату грошей №№ 0-00045 за листопад, відповідно до якої [PERSON] в день звільнення 12.11.2014 року отримав 1309,33 грн; № 0-000042, 0-000041 за жовтень-Дульченко Ю.В. отримав 1578,64 грн. та 1500 грн.; за вересень - №№0-000038 на суму 1778,64 грн., та 1300 гривень; за серпень - 30-000035 на суму 2052,43 грн. У всіх відомостях є особистий підпис про отримання заробітної плати (а.с.35-44). Позивач у судовому засіданні заперечує вищевикладені обставини, пояснивши, що накази №68-к; 110-к; та відомість №0-000045 від 12.11.2014 року він не підписував, підстав для переводу на 0,75 ставки а потім на 0,25 ставки у нього не було, оскільки санаторій працював цілий рік, не зачинявся на зимовий період, скорочення штату не проводилося, всі працівники працювали на повну ставку. Яким чином накази зявилися у судовому засіданні, йому не відомо. Ухвалою суду від 20.03.2015 року була призначена почеркознавська експертиза, яка у звязку із не оплатою її вартості сторонами не була проведена. У судовому засіданні була оглянута книга наказів, в якій накази про скорочений робочий тиждень та переведення [PERSON] на 0,25 ставки зареєстровані (а.с.53-54). В той же час, позивач не заперечує, що у відомостях про отримання заробітної плати за вересень та жовтень підписи виконані ним особисто. Таким чином, суд вважає, що оскільки [PERSON], як керівник затверджував всі відомості про заробітну плату всіх працівників ТОВ «Санаторій Нива», особисто получав свою заробітну плату, про зменшення його посадового окладу йому було відомо ще в вересні, жовтні, але він був згоден з отриманими сумами, заперечень не виказував, під час звільнення перерахунку не вимагав. Згідно зі статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що в день звільнення 12.11.2014 року [PERSON] отримав остаточний розрахунок та трудову книжку у звязку із чим, позов задоволенню не підлягає. Доводи позивача про інші порушення трудового законодавства суд вважає безпідставними, оскільки позовні вимоги з цього приводу ним не заявлялися та судом не розглядалися.

Outcome: dismissed