Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 14 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачці кредит у розмірі 6800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов даного кредитного договору відповідачка зобовязана була щомісячно повертати кредит, відсотки та сплачувати відповідну комісію за користування кредитом. Однак, в порушення умов даного кредитного договору відповідачка належно не виконувала взятого на себе зобовязання і своєчасно не вносила необхідні платежі. Станом на 30 вересня 2016 року вона має заборгованість за кредитним договором з урахуванням несплачених відсотків та штрафних санкцій на загальну суму 13160,14 грн. (5612,48 грн. заборгованість за кредитом, 6048,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 396,51 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 602,86 грн. штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідачки. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій підтримує позовні вимоги, а справу просить розглядати без його участі. Відповідачка в судове засідання також не зявилась, а представила заяву, в якій позов визнає повністю і просить розглядати справу за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 14 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачці кредит у розмірі 6800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов даного кредитного договору відповідачка зобовязана була щомісячно повертати кредит, відсотки та сплачувати відповідну комісію за користування кредитом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Однак, судом встановлено, що в порушення умов вищевказаного кредитного договору, відповідачка належно не виконувала взятого на себе зобовязання і своєчасно не вносила необхідні платежі. Станом на 30 вересня 2016 року вона має заборгованість за кредитним договором з урахуванням несплачених відсотків та штрафних санкцій на загальну суму 13160,14 грн. (5612,48 грн. заборгованість за кредитом, 6048,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 396,51 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 602,86 грн. штраф (процентна складова). Також, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Поряд з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки штрафів є необґрунтованими з огляду на таке. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, вищевказаними Умовами передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідачки штрафів. Таким чином, виходячи із вимог вищевказаних Законів суд вважає необхідним стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідачки на користь позивача в загальній сумі 12057,28 грн. Також, у відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, стягнувши його в сумі 1262,52 грн.

Outcome: partial