Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні належним їй будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] ; шляхом зняття з реєстрації за вказаною адресою відповідача - [PERSON] . Позов мотивований тим, що відповідач не проживає у будинку понад рік, самостійно не змінює місце проживання, перешкодою в користуванні будинком є сам факт реєстрації [PERSON] в будинку. Зазначено, що позивач як власник не має можливості в подальшому самостійно розпоряджатися житловим будинком. Крім того, позивач вказує, що сплачує комунальні платежі, які нараховуються за кожну зареєстровану людину. Позивач, представник позивача - адвокат Мальцев Я.М. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що підтримує письмові пояснення, вважає позов необґрунтованим та зазначила, що Центр адміністративних послуг Херсонської міської ради не є юридичною особою, тому не може бути учасником справи. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки та оголошенням на сайті «судова влада», оскільки відповідно до відомостей Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 21.09.2020 року інформація щодо місця реєстрації відповідача - не підтверджена. 04.11.2020 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] про перенесення судового засідання, оскільки він займається лікуванням бабусі. Дана заява не підписана, відмітки підписання за допомогою електронного підпису не має. Доказів на підтвердження обставин, зазначених в заяві не надано. 07.12.2020 року від відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання, у зв`язку із знаходженням на самоізоляції з підозрою на контакт з хворим на COVID-19. Доказів на підтвердження зазначених обставин не надано. 03.02.2021 року від відповідача надійшла заява, в якій він зазначає про незгоду із позовними вимогами та просить відкласти розгляд справи до липня, у зв`язку із знаходженням у відрядженні. Доказів перебування у відрядженні суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Враховуючи поведінку відповідача, який неодноразово подавав заяви про відкладення розгляду справи, відсутність доказів на підтвердження поважності причин неявки, суд вважає, що неявка відповідача відбулася без поважних причин. За таких обставин справа розглянута у відсутності відповідача. Заслухавши осіб, присутніх в судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач 07.09.2020 року звернулася до суду із даним позовом. 09.09.2020 року ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області залишено позовну заяву [PERSON] без руху та надано час для усунення недоліків. 21.09.2020 року позивачем надано доповнення до позовної заяви на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2020 року відкрито провадження у справі. Судові засіданні у справі призначались 09.11.2020 року об 09-00, 09.12.2020 року об 15-00, 09.02.2021 року об 15-00. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 УЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного провадження. Згідно із ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного провадження, зміна предмету або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. 14.01.2021 року позивачем подано до суду доповнення до позовної заяви, в якому вона просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. Дане доповнення є за своїм змістом - заявою про зміну предмету позову із зміною підстав позову. Одночасно зміна предмету та підстав позову ЦПК України не передбачено. Враховуючи дату першого судового засідання ( 09.11.2020 року) та дату подання даного доповнення (14.01.2021 року), суд позбавлений можливості в прийнятті даного документа до розгляду, оскільки його подання суперечить правилам, встановленим в ст. 49 ЦПК України. У зв`язку із чим, була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протокол судового засідання про відмову в прийнятті доповнення позивача від 14.01.2021 року. У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.01.2014 року [PERSON] - є власником Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до відомостей копії домової книги, [PERSON] має зареєстроване місце проживання в будинку [ADDRESS] з 25.09.2012 року. З копії акту, складеному головою органу самоорганізації населення-квартального комітету № 10 від 30.08.2020 року вбачається, що відповідач не проживає з 2015 року за адресою: [ADDRESS] . Даний акт складено на підставі відомостей від сусідів [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача, відповідача в будинку позивача не бачила декілька років, речей його в будинку також не бачила. Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає підстави зняття з реєстрації місця проживання. Так, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; - свідоцтва про смерть; - паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; - інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Згідно статті 91 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови. Позивач пояснила, що зверталась до відповідного органу усно про зняття відповідача з місця реєстрації проживання. В матеріалах справи відсутні докази звернення до органу реєстрації позивача із документами необхідними для вирішення питання про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, передбаченими статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Таким документом, який може бути підставою для зняття фізичної особи з місця реєстрації проживання - може бути рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За таких обставин, позовні вимоги позивача про зняття з місця реєстрації відповідача є передчасними, оскільки відсутня відмова органу реєстрації про зняття відповідача з місця реєстрації проживання. Крім того належним відповідачем за такими вимогами - є також, окрім відповідача, юридична особа, до компетенції якої віднесено реєстрація місця проживання фізичних осіб. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згоден, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Згідно ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону№ 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Зазначена позивачем третя особа - Центр адміністративних послуг Херсонської міської ради не є юридичною особою й відповідно не може бути учасником справи, оскільки відповідно до ст. 46 ЦПК України, здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна дієздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Крім того позивачем не надано жодного належних та допустимих доказів на підтвердження наявності перешкод в користування житловим будинком у зв`язку із наявністю реєстрації місця проживання. Так не надано доказів, які саме комунальні платежі нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб в житловому будинку. Також не надано доказів на підтвердження наявності перешкод в розпорядженні майном на час звернення до суду. Оцінку наявності перешкод в розпорядження будинком позивачем в подальшому, суд не може дати, оскільки при розгляді справи дається оцінка існуючим фактам, а не тім обставинам, які можуть виникнути в майбутньому. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи передчасність вимог, не залучення в якості співвідповідача відповідного органу реєстрації місця проживання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed