Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 15.07.2019 року його - [PERSON] було звільнено з роботи, у зв`язку із переведенням працівника за його згодою до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», за ч. 5 ст. 36 КЗпП України. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі в розмірі 13072,08 грн. Вказані суми були виплачені лише 13.11.2019 року. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 19.11.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.07.2019 року [PERSON] було звільнено з роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» у зв`язку із переведенням працівника за його згодою до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», за ч. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ №331/к від 09.07.2019 року) (а.с.7). Заборгованість із заробітної плати була виплачена позивачу 13.11.2019 року, що підтверджується випискою по банківському рахунку [PERSON] (а.с.10). Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до в п. 6 вказаних роз`яснень, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується у випадках, крім іншого, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи з середньої заробітної плати. Відповідно до абз. 3 п. 2 Розділу 2 вказаного Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Як вбачається з розрахункових листків ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», розмір заробітку [PERSON] становив: за травень 2019 року - 3866,18 грн., за червень2019 року - 4577,10 грн., що в сумі складає 8443,28грн. Пунктом 8 Порядку №100 визначено, що середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Оскільки [PERSON] був звільнений 15.07.2019 року, тому для обчислення розміру середньоденної заробітної плати слід брати кількість відпрацьованих робочих днів за травень (21 день) та червень (18 днів) 2019 року, що в сумі становить 39 днів. За таких обставин, середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 216 грн. 49 коп. (8443,28 грн. : 39 роб.дн. = 216,49 грн.) Таким чином, оскільки [PERSON] був звільнений 15.07.2019 року, а розрахунок з ним було проведено лише 13.11.2019 року, за таких обставин, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 18401 грн. 65 коп. за період з 16.07.2019 р. по 13.11.2019 р., що складає 85 робочих днів, при середньоденній заробітній платі позивача 216,49 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved