Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовну заяву мотивує тим, що він зареєстрував шлюб із [PERSON] [INFO]. Від шлюбу мають дітей які досягли повноліття. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що він прожив з відповідачем довге подружнє життя. Спочатку сімейне життя складалося добре, проте з часом їхні сімейні стосунки зруйнувалися. Протягом останнього року вони з відповідачем разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично призупинилися. Вказує, що він не може згадати коли вони востаннє разом кудись ходили відпочивати чи просто проводили час разом як це було колись. На даний час між ними взагалі відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім'ї. У відповідача власні погляди на життя, будь яких дій які б свідчили про її бажання повернутись до своєї сім'ї та стати на шлях виправлення остання не робить. Відповідач припинила бути дружиною і почала вести незалежний від сімейних традицій та моральних засад спосіб життя, а її пріоритетом в житті стала робота, вона майже не з'являється вдома, живе в режимі постійних відряджень та переговорів, а вдома фактично не живе більше року. Позивач зазначає, що шлюб носить лише формальний характер і подальше збереження сім'ї є недоцільним і неможливим, а збереження шлюбу буде суперечити їхнім спільним інтересам. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.01.2019 року відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 17-18). В судове засідання сторони не з'явились. Позивач до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов просить задовольнити. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] до суду подано заяву у якій просить провести розгляд справи у його відсутності та у відсутності відповідача, шлюб розірвати та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. За нормою ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб [INFO], про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Виконкому Лемешівської сільської Ради Козелецького району Чернігівської області зроблено актовий запис № 7 (а.с. 8). За повідомленням сторін по справі від шлюбу позивач та відповідач мають дітей, які на даний час досягли повноліття. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, спільного господарства сторони не ведуть, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що також кореспондується з частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». Позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн. був сплачений на підставі квитанції № 0.0.1234610097.1 від 11.01.2019 року на рахунок [NUMBER] Казначейства України УК у Дніпровському районі, банк отримувача 899998, код отримувача 38012871 (а.с. 1). У зв'язку з цим [PERSON] з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору, що становить у розмірі 384 грн. 20 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved