Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] виникла домовленість про те, що [PERSON] надає [PERSON] попередню оплату у розмірі 606 000 грн., а [PERSON] зобовязується продати [PERSON] протягом трьох місяців з моменту отримання попередньої оплати, нежитлові будівлі, що розташовані за адресою : с. Степне Нижньосірогозького району Херсонської області, вул. Перемоги,3, які належать [PERSON] на праві власності. На підтвердження передачі грошей відповідач надала розписку, в якій зазначено, що вона отримала від позивача попередню оплату в розмірі 606 000 грн., а також 03 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем було додатково оформлено акт передачі вказаної суми нотаріально посвідченою заявою про отримання грошей від 03.04.2012 року. 21.06.2012 року позивач направив через чоловіка відповідача [PERSON] лист про те, що строк на укладення договору купівлі-продажу нежитлових будівель вартістю 800 000 грн. спливає, відповідач свої зобовязання не виконала, належні їй житлові будівлі не продала, попередню оплату в розмірі 606 000 грн. не повернула, тому повинна повернути їх позивачеві, вказані гроші набуті без відповідної правової підстави. Оскільки в розписці від 28.03.2013 року сторонами не зазначено дату повернення попередньої оплати в сумі 606 000 грн., 05 серпня 2013 року позивачем в порядку ст. 530 ЦК України було направлено вимогу про повернення отриманих грошових коштів в сумі 606 000 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 606 000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини позову. Відповідачка та її представник позову не визнали, пояснивши суду, що намірів продавати складські приміщення в неї не було, вона підписала пусті аркуші паперу, між її чоловіком та позивачем існували господарсько-правові відносини, він купував у позивача добрива для вирощування цибулі, грошові кошти вона від позивача не отримувала. Суд заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено. З розписки від 28.03.2012 року слідує, що [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 606 000 грн. як попередню оплату за нежилі приміщення, що розташовані за адресою : Херсонська область Нижньосірогозький район с. Степне вул. Перемоги,3. Загальна вартість нежитлових приміщень складає 800 000 грн. та зобовязується належним чином оформити договір купівлі-продажу не пізніше трьох місяців з моменту отримання попередньої оплати. Правовстановлюючі документи на нежитлові приміщення передані нею [PERSON] в якості гарантії виконання її зобовязань перед ним. Ії чоловік [PERSON] не заперечує проти продажу нею цього майна. Кошти передавалися в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] З заяви про отримання грошей, нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області 03.04.2012 року слідує, що [PERSON] підтверджує факт отримання 28.03.2012 року від [PERSON] грошових коштів 28.03.2012 року в сумі 606 000 грн. 21.06.2012 року [PERSON] на адресу [PERSON] спрямував листа, в якому просив повідомити про готовність документів для укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі та дату укладення вказаного договору. Зазначений лист передано [PERSON] 05.07.2012 року. 05.08.2013 року [PERSON] відправив вимогу [PERSON] про повернення грошових коштів в сумі 606 000 грн. на протязі 7 днів з моменту отримання вимоги. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.11.2009 року [PERSON] є власницею нежитлових будівель загальною площею 1216,5 кв.м. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11.12.1991 року. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 04 липня 2016 року [PERSON] відмовлено в позові до [PERSON] про стягнення позики в сумі 606 000 грн. у звязку з тим, що в заяві про отримання грошових коштів не міститься зобовязань щодо повернення грошей. Проте суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на вказане рішення як на підставу для відмови в позові, оскільки у вказаному рішенні не розглядалися правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачкою стосовно придбання нежитлових приміщень. З договору № ПВ 31/05-1III від 31 травня 2016 року слідує, що між ТОВ Науково-виробничою фірмою «Агросвіт» та ТОВ «[PERSON] краю» в особі [PERSON] укладено договір на поставку товару на суму станом на 03.10.2016 року - 161 654,29 грн., що підтверджує факт існування договірних відносин між юридичними особами, а не фізичними та юридичну обізнаність відповідачки. Тому посилання сторони відповідача на існування між позивачем та [PERSON] і її чоловіком господарсько-правових відносин не заслуговує на увагу, оскільки розрахунки за вказаними договорами здійснювалися іншим шляхом, а не шляхом надання розписок. Окрім того, позивачем надано суду рішення суду про стягнення з [PERSON] як приватного підприємця боргу за договором поставки товару в сумі 372 037,21 грн. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що він не мав наміру продавати нежитлові приміщення, а надав їх позивачу під заставу, в подальшому розрахувався з позивачем цибулею, грошові кошти ні він, ані [PERSON] не отримували. Проте, показання вказаного свідка суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджуються договором застави, для якого законом передбачена нотаріальна форма посвідчення договору, а також вони спростовуються показаннями свідка [PERSON], який підтвердив відсутність договору застави нежитлових приміщень, укладених між [PERSON] та [PERSON] Також свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] хотів купити у [PERSON] нежитлові приміщення базу, надав йому доручення підготувати необхідні документи, він був присутній під час передачі грошових коштів та укладення попереднього договору в формі розписки. Потім за дорученням [PERSON] він возив [PERSON] до нотаріуса, щоб засвідчити в нотаріальному порядку факт отримання грошових коштів в сумі 606 000 грн., був присутній з нею та її чоловіком, заперечень [PERSON] проти факту отримання грошових коштів та необізнаності в складанні документів не висловлювала. За змістом статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частиною 1 статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; Судом встановлено, що між сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, нежитлових приміщень, що розташовані за адресою : Херсонська область Нижньосірогозький район с. Степне вул. Перемоги,3, загальною вартістю 800 000 грн., за яким [PERSON] отримала від позивача грошові кошти в сумі 606 000 грн., що підтверджується нотаріально посвідченою розпискою, та зобовязалася належним чином оформити договір купівлі-продажу не пізніше трьох місяців з моменту отримання попередньої оплати, передала правовстановлюючі документи на нежитлові приміщення [PERSON] в якості гарантії виконання своїх зобовязань. На теперішній час свої зобовязання не виконала, договір купівлі продажу нежитлових приміщень між нею та позивачем не укладено, позивач не бажає придбавати вказані нежитлові приміщення. На вимогу позивача повернути грошові кошти, отримані в рахунок укладення договору купівлі - продажу в сумі 606 000 грн. відповідачка, грошові кошти не повернула, тому суд вважає, що вони підлягають стягненню з відповідачки, оскільки отримані нею безпідставно. Поняття завдатку визначено статтею 570 ЦК України, відповідно до якої завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З цього приводу Верховним судом України висловлено правову позицію 13.02.2013 року у справі № 6 176 цс12, про те, що внесення завдатку як способу виникнення зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку та частини земельної ділянки. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна, на забезпечення виконання якого передавалися грошові кошти, не укладений, суд приходить до висновку про те, що сплачена позивачем відповідачу сума не є завдатком, а тому вважає підставним стягнути її з відповідачки в сумі 606 000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору у сумі 6060 грн. підлягають стягненню з відповідачки. За таких обставин, на підставі ст. 530, 635, 657, 1212 ЦК України,

Outcome: approved