Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за додатковою угодою №1 від 10 липня 2013 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору №338023100588312 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформлення платіжної картки від 10 липня 2013 року у сумі 31270,90 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Харківського регіонального відділення та [PERSON] був укладений договір №338023100588312 про відкриття та обслуговування поточного рахунку о оформленням платіжної картки, згідно умов якого банку оформлює власнику рахунку платіжну карту міжнародної платіжної системи Mastercard World та відкриває поточний рахунок №26252218600415 в гривні, здійснює його обслуговування. У відповідності до Додаткової угоди №1 від 10 липня 2013 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору №338023100588312 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформлення платіжної картки від 10 липня 2013 року, [PERSON] було надано грошові кошти у розмірі 15000 гривень шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на строк з 10 липня 2013 року по 09 липня 2015 року зі сплатою 32 % річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі. У відповідності до умов договору, відповідач зобовязався повернути кредитні кошти та сплачувати проценти за користування кредитом. Свої зобовязання банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу визначену в кредитному договорі суму коштів. В порушення виконання своїх зобовязань за кредитним договором, відповідач кредитні кошти не повернув, у звязку чим станом на 28 січня 2015 року року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 31270,90 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом 14878,28 гривень, заборгованості за процентами за користування кредитом 5468,08 гривень, неустойки за прострочення сплати кредиту 2800 гривень, неустойки за прострочення сплати процентів 7100 гривень, суми індексу інфляції простроченої заборгованості за кредитом 472,13 гривень, суми індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам 425,36 гривень, 3% річних за неправомірне користування чужими коштами (заборгованість по кредиту) 66,35 гривень та 3% річних за неправомірне користування чужими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) 60,70 гривень. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового Бюро ГУМВС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст.122 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 10 липня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено договір №338023100588312 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки. Згідно розділу 1 зазначеного договору банк оформлює власнику рахунку [PERSON] платіжну картку міжнародної платіжної системи MASTERCARD WORLD та відкриває поточний рахунок №262522186004152 в гривні та здійснює його обслуговування. У відповідності до додаткової угоди №1 від 10 липня 2013 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору №338023100588312 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 10 липня 2013 року, [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 15000 гривень шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на строк з 10.07.2013 року по 09.07.2015 року із сплатою 32,0 (тридцять два) % річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі.У відповідності до п. 5. кредитного договору моментом надання банком кредитної лінії є здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів власника рахунку. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зазначеному кредитному договорі та Додаткової угоди №1 визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Зі змісту зазначеного кредитного договору та Додаткової угоди №1 до нього вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також з графіком повернення кредиту та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, в якому відповідач також поставив свій підпис. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до виписки по рахунку №262522186004152 позичальника за період з 10 липня 2013 року по 04 лютого 2015 року, датою здійснення операції за допомогою картки є 12 липня 2013 року. Таким чином судом встановлено, що банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Згідно п. 11 кредитного договору заборгованість за кредитною лінією, проценти за користування нею та штрафи, власник рахунку сплачує за рахунок коштів, що надходять на його картковий рахунок, відкритий в АТ «Брокбізнесбанк» як заробітна плата та інші виплати та надходження. У відповідності до п. 6 кредитного договору проценти за користування кредитною лінією нараховуються банком у валюті рахунку, починаючи з дати фактичного використання кредитних коштів. Згідно до п. 7 кредитного договору власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитною лінією щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Судом встановлено та підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, що відповідач допустив порушення грошового зобовязання за кредитним договором щодо погашення кредиту, процентів за користування кредитом у встановлені договором порядку та строки, у звязку з чим за відповідачем утворилася заборгованість, яка станом на 28 січня 2015 року становить: заборгованість за кредитом 14878,28 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 5468,08 гривень. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1046 ЦК України\~встановлено право позикодавця на отримання від позичальника процентів від суми позики. Статтею 1049 ЦК\~У країни також передбачено обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому кредитним договором. Згідно п.19 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів, штрафу, а також вимагати відшкодування збитків банку у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. У відповідності до п. 14 кредитного договору у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією а також інших платежів власник рахунку сплачує банку штраф за кожен факт такого порушення у розмірі 100 гривень. Згідно\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, відповідачу станом на 28 січня 2015 року були також нараховані: неустойка за прострочення сплати кредиту 2800 гривень, неустойка за прострочення сплати процентів 7100 гривень, сума індексу інфляції простроченої заборгованості за кредитом 472,13 гривень, сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам 425,36 гривень, 3% річних за неправомірне користування чужими коштами (заборгованість по кредиту) 66,35 гривень та 3% річних за неправомірне користування чужими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) 60,70 гривень. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача [PERSON] від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст.. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за Додатковою угодою №1 від 10 липня 2013 року 31270,90 гривень. Згідно п.3.2\~Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. З огляду на приписи ч.\~ст.. 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. З огляду на наведене, з урахуванням обставин справи, що мають істотне значення, суд вважає за можливе, застосувавши ст..ст.\~549, ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити розмір неустойки, а саме стягнути неустойку за прострочення сплати кредиту в розмірі 1400,00 грн. та неустойку за прострочення сплати процентів у розмірі 3200,00 грн Таким чином, враховуючи, що відповідачем на користь позивача жодних сум заборгованості сплачено не було, враховуючи подані позивачем розрахунки, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом розмірі 11984,69 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 3676,25 грн., суми індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 386,81 грн., суми індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам в розмірі 273,86грн., 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами(заборгованість по кредиту) у розмірі 58,36 грн., 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами(заборгованість по несплаченим процентам) у розмірі 41,11 грн., неустойки за прострочення сплати кредиту в розмірі 1400,00 грн. та неустойки за прострочення сплати процентів у розмірі 3200,00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. На час розгляду справи судом відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 22 частини 1\~статті 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд стягує судовий збір з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved