Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання. В позові зазначив, що є батьком відповідача. Позивач є особою похилого віку, єдиним джерелом його доходів є пенсія, якої не вистачає для організації його життєдіяльності. Пенсію він витрачає на сплату комунальних послуг, що постачаються в будинок, де також зареєстровані відповідач і його дружина, а також на набуття ліків, продуктів харчування і одягу. Відповідач в добровільному порядку не надає батькові матеріальної допомоги, хоча той її потребує. Між тим відповідач має таку можливість, оскільки працевлаштован і отримує стабільний гідний дохід, витрачаючи його на власні потреби та потреби своєї дружини. У зв'язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на його користь на його утримання аліменти у розмірі ? частини заробітку сина щомісяця. В судове засідання позивач не з'явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, а також про розгляд справи у його відсутність, що в силу ст. ст. 158, 169 ЦПК України є підставою для вирішення справи без участі позивача. Відповідач позов визнав частково. Вважає, що 1/5 частина його заробітку буде домірною як потребі позивача в утриманні, так і його фінансовій спроможності, оскільки він має зобов'язання з утримання двох своїх дітей, один з яких перебуває в грудному віці, а також дружини, що знаходиться у відпустці з догляду дитини до досягнення нею трирічного віку. Третя особа, залучена до участі в справі за ухвалою суду від 28.05.2014 року, пояснила, що доводиться відповідачеві дружиною. До березня 2014 року, коли її чоловік вигнав її вагітну з малолітньою дитиною з дому, вона проживала разом зі сторонами по справі. Вважає хибними твердження позивача про те, що виключно він несе витрати зі сплати комунальних послуг, оскільки за час спільного проживання її чоловік, який постійно мав досить високі доходи, заробляючи не лише за місцем своєї офіційної роботи, передавав батькові гроші для сплати цих видатків. Відповідач, хоча й літній чоловік, проте людина бадьора, має доходи, достатні для організації гідного життя, самостійно купує коштовні предмети побуту. В теперішній час вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей і власне утримання на час перебування у відпустці з догляду за молодшим сином, який народився після того як вона виїхала з будинку свекра, тому вважає, що позов не зумовлений фактичною потребою позивача в утриманні. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] Позивач, [INFO], є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, отримує пенсію за віком розміром в середньому 1675 грн. 59 коп. в місяць (а. с. 28). Відповідно до консультативного висновку позивач страждає двостороннім гонартрозом третього ступеню (а. с. 29). Відповідач працює інженером-технологом в державному підприємстві «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро», отримуючи середній заробіток в сумі 3703 грн. 74 коп. (а. с. 31). Відповідач має дружину - [PERSON] (а. с. 32), є батьком дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а. с. 33, 34). Третя особа в справі перебуває у відпустці з догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, отримує допомогу в управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району (а. с. 34, 35). В силу ст. 172 СК України повнолітні донька, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні донька, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. З аналізу наведеної норми сімейного законодавства випливає, що підставою для притягнення повнолітніх дітей до участі в утриманні батьків є сукупність обставин, а саме: наявність спорідненості між батьками та дітьми або всиновленими, непрацездатність батьків, а також потреба батьків в отриманні матеріальної допомоги. За змістом Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку. Оскільки позивач досяг пенсійного віку, взятий на облік управлінням Пенсійного фонду України, суд може констатувати, що він є непрацездатною за віком особою. Так як позивач отримує лише пенсію, страждає хронічним захворюванням суглобів, не має інших повнолітніх дітей, дружини, батьків, на отримання допомоги від яких міг би розраховувати, суд погоджується з його твердженнями про те, що він потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, відповідач має сім'ю, в якій виховуються дві малолітні дитини, одна з яких страждає захворюванням опорно-рухової системи, а друга перебуває в грудному віці; жінка відповідача знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Зазначені обставини, а також перебування в провадженні суду позову про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини та дітей, обов'язок з утримання яких є абсолютним на відміну від обов'язку утримувати непрацездатних батьків, враховує суд при вирішенні питання про розмір аліментів, які належить стягнути з відповідача на користь батька. Крім того суд враховує розмір пенсії позивача, який є вищим за законодавчо встановлений прожитковий мінімум; виходить з того, що захворювання [PERSON] не є тяжким; бере до уваги розмір заробітку відповідача, який ненабагато більше ніж дві пенсії позивача; враховує обов'язок утримувати дітей і право жінки на утримання. Оцінивши всі наведені обставини, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) позивача, є співмірними як потребі батька в утриманні, так і можливості позивача надавати таку допомогу. Судовий збір, від попередньої сплати якого звільнено позивача, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства, має бути стягнутим з відповідача на його користь.

Outcome: partial