Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з кредитної спілки «КС Володар» на його користь внесок в сумі 29 616,37 грн., відсотки в сумі 522.14 грн., а разом - 30183,50 грн. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до Договору № ДВ-145.11 «Прогресивний» про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, укладеного 20 листопада 2015 року між позивачем та кредитною спілкою «КС Володар», він зо\-бов`язався протягом трьох банківських днів, наступних за днем підписання договору, внести внесок в розмірі 22 022,81 грн., а відповідач зобов`язався після його використання повернути внесок разом із нарахованими від\-сотками не пізніше 20 травня 2016 року. Вказує, що грошові кошти в розмірі 22 022,81 грн. вніс до Деснянської філії кредит\-ної спілки «КС Володар» 20 листопада 2015 року, що підтверджується квитанці\-єю до прибуткового касового ордера № 1 від 20 листопада 2015 року. Також вказує, що 15 червня 2016 року з відповідачем укладений додаток № 1 до договору № ДВ-145.11 від 20 листопада 2015 року «Прогресивний» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до якого, Сторони дійшли згоди, що повернення внеску за договором № 145.11 від 20 листопада 2015 року «Прогресивний» по залученню вне\-ску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок буде здійснюватися по 2 000,00 грн. щомісяця у період з 30 червня 2016 року по 31 липня 2017 року й в період до 31 серпня 2017 року - у розмірі 2 866,37 грн., а разом у розмірі 30866,37 грн. Просить врахувати, що відповідач повернув внесок (вклад) частково, у ро\-змірі, тому його заборгованість перед позивачем становить 29 616,37 грн. ( 30866,37- 1250). Вказує, що також відповідач повинен сплатити відсотки на внесок (вклад), за період з 01 вересня 2017 року по теперішній час в розмірі 19,5 % в сумі 522,14 грн., що станом на 03.12.2017 р., становить 33 дні в сумі 522,14 грн. ( 29616,37 * 19,5*33/365/100). З огляду на викладене просить позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Відповідачу наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву. Станом на день ухвалення рішення, відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву суду не надав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Подав до суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, вказав, що протии ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялись за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача, а саме: м. Київ, вул. Лебедєва-Кучмана, 5 вручені представнику відповідача за довіреністю. Виходячи з цього, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вказане, враховуючи позицію позивача щодо заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про ухвалення у справі заочного рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.11.2015 між [PERSON] та Кредитною спілкою «КС Володар» укладено договір ДВ-145.11 «Прогресивний» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок строком його дії до 20 травня 2015 року. Згідно п. 1.1, п. 2.2 договору, член спілки вносить внесок (вклад) на депозитний рахунок, а спілка зобов`язується прийняти внесок члена спілки на депозитний рахунок, нарахувати та сплатити відсотки за використання внеску в розмірі 19,5 % річних. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 20 листопада 2015 року Деснянською філією кредит\-ної спілки «КС Володар» прийнято від [PERSON] 22022,81 грн. Відповідно до додатку № 1 до договору № ДВ-145.11 від 20 листопада 2015 року «Прогресивний» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, повернення внеску за договором № 145.11 від 20 листопада 2015 року «Прогресивний» по залученню вне\-ску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок повинно здійснюватися по 2 000,00 грн. - щомісяця у період з 30.06.2016 по 31.07.2017, та у період з 31.07.2017 по 31.08.2017 - у розмірі 2 866,37 грн. Позивач при зверненні до суду зазначив, що в порушення умов укладеного договору відповідачем сплачено тільки 1250 грн. заборгованості, інші кошти відповідачем повернуті не були. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, згідно ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. За правилами ч.ч. 1, 5 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами (ч. 3 ст. 23 Закону). Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що згідно до додатку № 1 до договору № ДВ-145.11 від 20 листопада 2015 року відповідач повинен був повернути позивачу грошові кошти у розмірі 30866,37 грн., однак згідно викладених у позовній заяві відомостей, повернув тільки 1250 грн. Відтак, суд дійшов висновку про невиконання відповідачем умов договору ДВ-145.11 «Прогресивний» від 20.11.2015, з врахуванням додатку № 1 від 15.06.2016 та стягнення з відповідача на користь позивача 29 616,37 грн. депозитного внеску та 522,14 грн. відсотків за договором, що разом становить 30138,51 грн. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Основні положення про докази визначено в § 1 Глави 5 ЦПК України. Згідно зі ст.ст. 76, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Виходячи з викладеного вище, надання позивачем доказів в обґрунтування пред`явленого позову, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення з Кредитної спілки «КС Володар» на користь [PERSON] 29 616,37 грн. депозитного внеску та 522,14 грн. відсотків за депозитним внеском, що разом становить 30138,51 грн. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході розгляду справи. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу у розмірі 29 616,37 грн. та нарахованих процентів у розмірі 522,14 грн.

Outcome: partial