Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів посилаючись на те, що він згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. У належному позивачу будинку крім нього, зареєстровані відповідачі по справі, які фактично проживають у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] з моменту розірвання шлюбу в 2010 році між ним та відповідачем [PERSON] Відповідачі не проживають в будинку, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію. Добровільно змінювати реєстрацію місця проживання відмовляються. У зв'язку з чим позивач просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням (будинком) по [ADDRESS] та зняти відповідачів з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримав повністю, просив суд задовольнити їх у повному обсязі та розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі повторно у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення відповідачам судових повісток про виклик. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідачів, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 01.11.2010 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, проведено поділ майна, яке було спільною сумісною власністю, за мировою угодою, затвердженою ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 15.10.2013 року, відповідно до якої у власності позивача залишено, зокрема, житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а у власності відповідача [PERSON] двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Матеріалами справи встановлено, що у будинку, належному позивачу зареєстровані відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На даний час відповідачі в будинку не проживають, участь в утриманні будинку не приймають, проживають в м.Херсоні, за адресою: [ADDRESS], що підтверджується, поштовими повідомленнями. Згідно наданих позивачем доказів, а саме акту депутатів Дудчанської сільської ради від 22.05.2014 року, довідки від 25.06.2014 року відповідачі не проживають за місцем реєстрації з весни 2010 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В ході судового розгляду було встановлено, що відповідачі відсутні без поважних причин за місцем реєстрації на протязі 4 років, мешкають за іншим місцем проживання, тому вважаються такими, що втратили право на користування вказаним житловим приміщенням, а відтак позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, то вони не підлягають задоволенню, оскільки підставою для зняття з реєстраційного обліку, згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», в даному випадку є судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: partial