Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він згідно Свідоцтва на право власності на житло №С-95 від 11.06.2010 року та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.11.2017 року є власником зазначеної квартири. Відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі, однак біля трьох років у ній не проживають, речей їх у квартирі також немає, комунальні платежі, які на них нараховуються не сплачують. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідачів - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Свідок [PERSON], будучи допитаним у судовому засіданні, показав, що позивач є його сусідом, знає його років 15, знає, що відповідач [PERSON] проживав у спірній квартирі, однак останніх років 2 в ній не проживає, а відповідач [PERSON] взагалі ніколи не проживала у спірній квартирі, знає це достовірно, оскільки він дуже добре знає позивача. Свідок [PERSON], будучи допитаною у судовому засіданні, показала, що позивача знає років 10, вона є його сусідкою та товаришує з ним, знає, що відповідачі з 2016 року у спірній квартирі не проживають. Заслухавши показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, відповідно до Свідоцтва на право власності на житло №С-95 від 11.06.2010 року та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.11.2017 року позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6, 7). Згідно довідок про надання інформації щодо реєстрації особи, відповідачі зареєстровані в зазначеній квартирі (а.с.8, 13, 14). Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідачі біля двох років в зазначеній квартирі не проживають. Крім того, факт не проживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з жовтня 2016 року підтверджується актом від 07.11.2017 року, складеному мешканцями будинку №2 (а.с.9). Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відсутність відповідачів у зазначеній квартирі без поважних причин понад рік встановлена судом на підставі показань свідків та матеріалів справи. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідачів у зазначеній квартирі, судом не встановлено, а відтак є підстави вважати, що відповідачі втратили право користування зазначеною квартирою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved