Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, покликаючись на те, що 15 квітня 2016 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів на суму 43000,00 грн. з умовою повернення на вимогу протягом 3 діб. Починаючи з липня 2016 року він постійно вимагав повернення боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання. 07 жовтня 2016 року ним була надіслана вимога про повернення суми боргу, але відповідач проігнорував таку вимогу. У порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за договором позики відповідач має заборгованість 43000,00 грн. суми боргу. Внаслідок ухилення відповідача від виконання взятого на себе зобов'язання, він зазнав моральних страждань. Просить стягнути з відповідача на його користь 43000,00 грн. боргу та 3000,00 грн. моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що [PERSON] позичив у [PERSON] 43000,00 грн., які зобов'язався повернути на вимогу протягом 3 діб, що стверджується розпискою від 15 квітня 2016 року. /а.с. 7/ Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У встановлені договором строки відповідач [PERSON] не виконує зобов'язання щодо повернення заборгованості згідно розписки від 15 квітня 2016 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі наведеного, внаслідок порушення відповідачем [PERSON] умов договору позики, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] 43000,00 грн. Що стосується завдання позивачу моральної шкоди відповідачем [PERSON], то в ході судового розгляду не встановлено наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між нанесенням моральної шкоди та діями відповідача і вину останнього в її заподіянні. Крім того, позивачем не доведено фактів заподіяння йому моральних страждань та порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливістю користуватися власними коштами і за яких обставин чи якими саме діями відповідача вони заподіяні, оскільки в судовому засіданні не встановлено протиправність діянь відповідача, якими могла бути завдана позивачу моральна шкода, а відтак у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди слід відмовити за її безпідставністю. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial