Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем [PERSON] 13.05.2016 року було укладено [PERSON] угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, за якою позивач надав відповідачу кредит в розмірі 19032,86 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжній картці з умовою сплати процентів за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік від суми залишку заборгованості. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 11.06.2017 року становить 17241,87 гривень, із яких: 15224,17 гривень заборгованість за кредитом, 1041,29 гривень заборгованість по сплаті процентів, 976,41 грн. заборгованість за пенею та комісією. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні підтвердила факт укладення з позивачем [PERSON] угоди, вказала, що деякий час не мала змоги погашати заборгованість через погіршення здоровя, доручала позивачу здійснювати списання з її пенсійної картки. Відповідач заперечив, що підписувала окрім [PERSON] угоди інші документи, в тому числі Умови і правила. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали (розрахунок заборгованості; анкету-заяву від 14.06.2013 року; [PERSON] угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 13.05.2016 року; витяг з Умов і правил надання банківських послуг), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 13.05.2016 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем [PERSON] було укладено [PERSON] угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, за якою позивач надав відповідачу кредит в розмірі 19032,87 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжній картці строком на 36 місяців з 13.05.2016 року по 31.05.2019 року, з умовою сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць від суми залишку заборгованості. Відповідач зобовязався вносити з 1 по 25 число кожного місяця на погашення кредиту та процентів щомісячний платіж в сумі 690,51 грн. Відповідач допускав неналежне виконання взятих на себе зобовязань, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача, які відповідачем не оспорюються, станом на 11.06.2017 року становить 17241,87 гривень, із яких: 15224,17 гривень заборгованість за кредитом, 1041,29 гривень заборгованість по сплаті процентів, 976,41 грн. заборгованість за пенею та комісією. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність банківський кредит це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором. При цьому позивач окрім стягнення кредиту та процентів просить стягнути з відповідача також 976,41 грн. заборгованості за пенею та комісією, проте укладена між сторонами [PERSON] угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт не містить положень про порядок та розміри нарахування комісій та пені. Позивачем до матеріалів позову долучено витяг з Умов і правил надання банківських послуг, проте в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено, що вказані умови є складовою [PERSON] угоди, оскільки, по-перше, текст таких Умов не підписаний відповідачем, що передбачено правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22.03.2017 року №6-2320цс16, по-друге, укладена між сторонами [PERSON] угода взагалі не містить посилань на Умови і правила надання банківських послуг, а містить посилання на умови та правила надання продукту кредитних карт, які позивачем не надані взагалі. За такого, позивачем в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України належними та достатніми доказами не доведено підстав для стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в сумі 976,41 грн., тому в задоволенні позову в цій частині належить відмовити. Вимоги ж позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 15224,17 грн. та процентами в сумі 1041,29 грн., а разом 16265,46 грн. підлягають задоволенню. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобовязання, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність, ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: partial