Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 26.05.2008 р. між ВАТ ВТБ Банк в особі відділення 27 Дніпропетровської філії ВАТ ВТБ Банк та відповідачем - 1 був укладений кредитний договір №362/08, за яким відповідач-1 отримала кредит в сумі 20\~000,00 грн. на умовах погашення кредиту та процентів згідно графіку, встановленого Додатком №1 до кредитного договору (графік погашення заборгованості) та з кінцевим терміном повернення до 26.05.2011 р. Факт надання позивачем відповідачу-1 кредиту підтверджується меморіальним ордером №TR.69645.1.237 від 26.05.2008 р. Як зазначається позивачем при зверненні до суду відповідно до п.п. 1.1, 8.1 договору та графіку погашення заборгованості відповідач 1 зобовязаний був за користування кредитом сплачувати позивачу плату у розмірі 30% річних щомісячно, а погашення кредиту та процентів за користування кредитом відповідач зобовязувався здійснювати в строк з 21 по 28 число кожного місяця, починаючи з червня 2008 р., згідно з Графіком погашення заборгованості. Утім, відповідач -1 свої обовязки по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом згідно графіку погашення заборгованості не виконав: станом на 04.08.2010 р. заборгованість відповідача - 1 за кредитом складає 15\~967,21 грн., заборгованість по відсоткам складає 6\~539,08 грн., пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків 15\~006,6 грн. Разом з тим, в забезпечення виконання зобовязань відповідача 1 за кредитним договором між банком та відповідачем -2 був укладений договір поруки, за яким відповідач 2 взяв на себе зобовязання відповідати перед позивачем в тому ж обсязі, що і відповідач 1, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, пені, передбачених кредитним договором (п. 5 договору поруки). У разі невиконання зобовязань за кредитним договором відповідач 1 та відповідач 2 відповідають як солідарні боржники. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідачів, як солідарних боржників, на користь позивача зазначеної вище суми заборгованості за кредитним договором. У судове засідання позивач не зявився, утім, в особі представника за довіреністю надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, та в якій не заперечував проти заочного розгляду справи та в якій просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідачі повторно не зявилися, причини неявки не повідомили, не надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, не скористалися правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю з огляду на такі встановлені обставини. Як було встановлено судом, 26.05.2008 р. між ВАТ ВТБ Банк в особі відділення 27 Дніпропетровської філії ВАТ ВТБ Банк та відповідачем - 1 був укладений кредитний договір №362/08, за яким відповідач-1 отримала кредит в сумі 20\~000,00 грн. на умовах погашення кредиту та процентів згідно графіку, встановленого Додатком №1 до кредитного договору (графік погашення заборгованості) та з кінцевим терміном повернення до 26.05.2011 р. Факт надання позивачем відповідачу-1 кредиту підтверджується меморіальним ордером №TR.69645.1.237 від 26.05.2008 р. Відповідно до п.п. 1.1, 8.1 договору та графіку погашення заборгованості відповідач 1 зобовязаний був за користування кредитом сплачувати позивачу плату у розмірі 30% річних щомісячно, а погашення кредиту та процентів за користування кредитом відповідач зобовязувався здійснювати в строк з 21 по 28 число кожного місяця, починаючи з червня 2008 р., згідно з Графіком погашення заборгованості. Утім, відповідач -1 свої обовязки по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом згідно графіку погашення заборгованості не виконав: станом на 04.08.2010 р. заборгованість відповідача - 1 за кредитом складає 15\~967,21 грн., заборгованість по відсоткам складає 6\~539,08 грн., пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків 15\~006,6 грн. Разом з тим, в забезпечення виконання зобовязань відповідача 1 за кредитним договором між банком та відповідачем -2 був укладений договір поруки, за яким відповідач 2 взяв на себе зобовязання відповідати перед позивачем в тому ж обсязі, що і відповідач 1, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, пені, передбачених кредитним договором (п. 5 договору поруки). У разі невиконання зобовязань за кредитним договором відповідач 1 та відповідач 2 відповідають як солідарні боржники. Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України «Про банки та банківську діяльність»); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. За невиконання або неналежне виконання обовязків за кредитним договором передбачена відповідальність відповідача, на підставі чого позивачем, на переконання суду, правомірно була нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів за його користування. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та приписів законодавства. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю. Разом з тим, приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договір є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі та про стягнення з відповідачів, як продраних боржників, на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованості за договором №362/08 від 26.05.2008 р. в розмірі 37 512,89 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved