Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 18.12.2006р. між сторонами було укладено договір про відкриття картрахунку та обслуговування, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 84 023,86грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.12.2013р. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором сторони уклала договір застави рухомого майна, згідно з яким відповідач надав у заставу автомобіль марки «Opel Astra», 2006 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві приватної власності. Позивач просив суд вилучити у відповідача та передати йому у заклад вказаний автомобіль, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля та стягнути судові витрати. У процесі розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги: просив суд вилучити у відповідача та передати у заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави - вищевказаний автомобіль; зобов'язати відповідача передати позивачу комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) автомобіля та стягнути з нього судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки відповідач до суду на вказаний час не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. 18.12.2006р. між сторонами було укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти «Авторозстрочка» №SAMDN40000010573147, предметом якого є надання банком пакету послуг, для чого банк відкриває клієнту картковий рахунок і видає клієнту (відповідачу) платіжну карту на умовах: тип карти - «АвтоРозстрочка»; вид карти - особиста; строк дії карти - два роки; валюта розрахунку - гривня. Згідно умов Договору відповідач отримав кредит у розмірі 84 023,86грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 17.12.2013р. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач виконав свої зобов'язання за договором, - надав кредитні кошти у розмірі, передбаченому кредитним договором. Відповідач же свої зобов'язання не виконав, чим порушив вимоги ст.ст.526,527,530 ЦПК України. У забезпечення виконання зобов'язань по вищевказаному договору 18.12.2006р. сторони уклали додаткову угоду №2 до Договору, - договір застави рухомого майна. Згідно Договору застави відповідач надав у заставу автомобіль марки «Opel Astra», 2006 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві приватної власності. Разом з тим, відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави (ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу»). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2012р., яке набрало чинності 31.07.2012р., було частково задоволено вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №SAMDN40000010573147 від 18.12.2006р. в сумі 196 570,04грн. звернено стягнення на предмет застави (автомобіль марки «Opel Astra», 2006 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності) шляхом продажу даного автомобіля ПАТ КБ «ПРиватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу буд-яким способом з іншою особою-покупцем із зняттям даного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. На даний час вказане рішення суду не виконано, тобто позивач не має можливості реалізувати своє цивільне право щодо повернення коштів за договором позики. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку не виконав своїх зобов'язань, зазначених у підписаному ним власноруч договорі, приймаючи до уваги умови підписаного сторонами договору застави рухомого майна, суд приходить до висновку про необхідність захисту цивільних прав позивача зазначеним у позовній заяві способом, тобто вважає позов обґрунтованим, а тому його задовольняє.

Outcome: approved