Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 21.10.2016 ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність житловий будинок загальною площею 53,30 кв.м, житловою площею 25,90 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору іпотеки від 26.05.2006, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М. та зареєстрованому в реєстрі під номером 1393. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, після отримання права власності на вказану нерухомість позивач намагається отримати доступ до житла, однак, перешкодою для вчинення зазначених дій стала реєстрація та проживання у ньому відповідача, який на думку позивача, підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення, оскільки на підставі ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та право власності непорушним, також ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права обмежений у його здійсненні. Позивач посилається на те, що на виконання положення ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР позивачем було направлено відповідачу письмову претензію про добровільне звільнення приміщення зняття з реєстраційного обліку, однак останнім законні вимоги позивача проігноровані та нерухомість не була передана позивачу у вільне користування, у зв`язку з чим позивач звертається до суду із даним позовом. Представник позивача не скористався правом брати участь у судових засіданнях. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях; представник позивача в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність, просив взяти до уваги рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2018 у справі №199/4062/17 та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Процесуальні дії у справі наступні: -ухвалою суду від 05.12.2017 зупинено провадження у справі до розгляду Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіної Н.М., про визнання протиправним та скасування рішення про держану реєстрацію права власності на нерухоме майно; -ухвалою суду від 21.04.2019 провадження у справі поновлено. Як встановлено судом на підставі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.3), 21.10.2016 за позивачем зареєстроване право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Номер запису про право власності: 17117955; підстава виникнення права власності: договір іпотеки, серія та номер: 1393, виданий 26.05.2006, видавник: ПН Дніпропетровського міського нотаріального Повєткіна Н.М. Місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю на запит з підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с.15). Правовідносини між сторонами в даній справі виникли із захисту прав власника шляхом усунення перешкод у користуванні власністю. Суд, дослідивши докази, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову повністю, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 82 ЦПК). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 82 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Втім, обов`язок доказування в цій справі з боку позивача не виконаний. Під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі\~ ст. 38 Закону України «Про іпотеку»\~підлягають застосуванню як положення\~ст. 40 цього Закону, так і норма\~ст. 109 ЖК УРСР. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Як встановлено судом, зазначене вище домоволодіння придбано відповідачем за рахунок отриманого кредиту, та рішення про державну реєстрацію права власності за позивачем на передане в іпотеку домоволодіння, зазначене вище, було прийнято 21.10.2016. Втім, суду не було надано доказів на підтвердження того, що в цьому будинку на даний час проживають мешканці (відповідач та/або інші особи), у зв`язку з чим для суду би вбачалися би підстави для задоволення позову та виселення останніх без надання іншого житлового приміщення. Разом з тим, як встановлено судом на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2018, залишеного без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.02.2019, в цивільній справі № 199/5203/17, вказаним рішенням суду було задоволено позов [PERSON] (РНКОПП\~ [NUMBER] ,\~місце проживання\~-\~ [ADDRESS] ) до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ\~14360570,\~місце знаходження\~ вул.\~Грушевського,\~1Д\~в м.\~Києві,\~01001) приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни (місце\~знаходження \~пр. Дм.Яворницького,\~46а/4\~в м.\~Дніпро,\~49000) про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, задоволено у повному обсязі; скасовано рішення від 27.10.2016, індексний номер: 32070737, про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме домоволодіння [ADDRESS] ), зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Ліаною Леонідівною; скасовано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №17117955 про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження вул. Грушевського, 1Д в м. Києві, 01001) на нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS] нині [ADDRESS] ). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У зв`язку з викладеним, суд не погоджується із слушністю доводів позивача щодо набуття ним у власність зазначеного вище нерухомого майна, оскільки вони спростовуються вищевказаним судовим рішенням, у зв`язку з чим його права, як власника, підлягали би захисту, а тому в задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі. Судові витрати підлягають покладенню на позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Outcome: dismissed