Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 207\~870,74 грн., з яких 135 685,86 грн. - основний борг (як безпідставно отримані), 59\~973,15 грн. - індекс інфляції та 12\~211,73 грн. - 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання та судовий збір за подання позовної заяви в сумі - 2 078,73 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що восени 2009 року, між сторонами була досягнута домовленість щодо нежитлових приміщень 1-го поверху № 12-3, 12-3а, 12-3б, 12-5, 12-6, 12-6а, 12-7, 12-8 загальною площею 82,1кв.м. житлового будинку літ. «А-2-3», розташовані за адресою: м.Харків, вул. Крупської, будова № 45/16, в результаті якої, орендоване за договором оренди № 1212 від 22.07.2008р. відповідачем приміщення у Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, мало перейти у власність позивача. При цьому минуючи процедуру проходження конкурсу на право оренди майна територіальної громади м.Харкова, регламентований відповідним положенням від 26.09.2007р., з метою виключення ризику переходу вищевказаного об'єкта у власність третіх осіб. 10.11.2009р. відповідач видала довіреність на його ім'я та на імя [PERSON], наділивши його повноваженнями, пов'язаними з оформленням договору викупу (купівлі-продажу) нежитлового приміщення, розташованого у м.Харкові, вул. Крупської, 45/16 літ. «А-2-3», з правом подальшого відчуження на умовах і за суму на свій розсуд, для чого надавалося право оплачувати необхідні платежі в бюджет та інші витрати з правом підпису. На підставі наданих повноважень, він для досягнення зазначеної мети, проводив всі необхідні дії, заходи для зміни права власності з територіальної громади на [PERSON] і далі на своє ім'я, при цьому всю поточну витратну частину оплачував особистими коштами, а саме: оформлення документації в КП «Харківський міський центр нерухомості»: рахунок-фактура № 687 від 25.05.2010р. на суму 445,00 грн.; страхування об'єкта: договір № 005207 від 25.05.2010р. на суму - 522,00 грн., договір № 005627 від 01.07.2011р. на суму - 522,00 грн.; оформлення технічної документації в КП «Харківське міське БТІ»: замовлення № 2393127 від 30.09.2010р. на суму - 537,36 грн.; оформлення оціночної документації в ТОВ «СІТ-Консалт»: договір № 0-06.10 на проведення оцінки майна від 31.10.2011р. на суму - 1500,00 грн.; укладення договору № 06/12/11/1 на участь у комплексному соціально економічному розвитку м. Харкова від 06.12.2011р.: квитанція № F1124519 від 06.12.2011р. - на суму 14700,00 грн., квитанція № F-303787 від 06.12.2011р. на суму - 73,50 грн.; оформлення договору № 4776-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень від 22.12.2011р. з оплатою суми викупу: квитанція № F1128364 від 28.12.2011р. на суму 7000,00грн., квитанція № F-334524 від 28.12.2011р. на суму - 56,00 грн., квитанція № F12847401 від 29.12.2011 р. на суму - 110000,00 грн., квитанція № F-336944 від 29.12.2011р. на суму - 330,00 грн., на загальну суму - 135 685,86 грн., а також оформлення іншої документації в органах місцевого самоврядування та оплат по реєстрації, одержання виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та інш. Таким чином, він в силу наданих йому повноважень і особистою зацікавленістю у придбанні вище вказаних нежитлових приміщень виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, про що свідчить укладений 22.12.2011р. договір № 4776-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень між [PERSON] та Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. Однак, в порушення ст. 525 ЦК України, де одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідач не повідомивши його, в односторонньому порядку змінила умови договору, шляхом відчуження вище вказаних нежилих приміщень на третю особу. У лютому 2013р. від [PERSON] він дізнався про відчуження цих нежитлових приміщень з відповідача на її ім'я, підтвердивши копією договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 29.03.2012р. Таким чином, оплачений ним викуп нежитлових приміщень, відповідач перепродала третій особі, при цьому отримавши неправомірно, за рахунок позивача, вигоду в сумі 135 685,86 грн. яку [PERSON] зобов'язана була б йому відшкодувати в повному обсязі. Однак, в порушення чинного законодавства України відповідач розрахунки з ним не здійснила, внаслідок чого утворилося боргове зобов'язання у зв'язку з придбанням майна без достатньо правової підстави. В судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позові, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити за необґрунтованістю та застосувати строки позовної давності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає, зокрема, на підставі договору та може здійснюватись згідно зі ст. 244 ЦК України за довіреністю. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на імя позивача [PERSON] та на імя [PERSON] видала довіреність 10.11.2009року року строком на пять років. Стягнення коштів позивачем вмотивоване тим, що він на підставі виданої відповідачем довіреності, яка наділяла його повноваженнями, пов'язаними з оформленням договору викупу (купівлі-продажу) нежитлового приміщення, розташованого у м.Харкові, вул. Крупської, 45/16 літ. «А-2-3», з правом подальшого відчуження на умовах і за суму на свій розсуд, для чого надавалося право оплачувати необхідні платежі в бюджет та інші витрати з правом підпису. На підставі наданих повноважень, він для досягнення зазначеної мети, проводив всі необхідні дії, заходи для зміни права власності з територіальної громади на [PERSON] і далі на своє ім'я, при цьому всю поточну витратну частину оплачував особистими коштами, але відповідач перепродала оплачений ним викуп нежитлових приміщень [PERSON], отримавши неправомірно, за його рахунок, вигоду в сумі 135 685,86 грн. Крім того, позивач, як на підставу своїх вимог посилається на ст.1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуто майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. За змістом довіреності [PERSON], що діє як фізична особа-підприємець уповноважила [PERSON] та [PERSON], які діють один незалежно від одного, бути представниками її інтересів з усіх питань, повязаних з оформлення договору викупу (купівлі-продажу) нежитлового приміщення, що розташовано в м.Харкові, вулиця Крупської 45/16 літ «А-2-3», з правом відчуження на умовах та за суму на їх розсуд. Так, зміст і межі дій, які позивач як представник міг вчиняти від імені відповідача якої він представляв, полягали, в наступному: отримувати необхідні довідки, документи (в тому числі дублікати), подавати заяви, представляти її інтереси у Управлінні комунального майна та приватизації, оформлювати належним чином всіх документів, необхідних для оформлення викупу орендованого вказаного майна, отримувати Свідоцтво про право власності на вказану нерухомість, зареєструвати його відповідним чином у відповідному бюро технічної інвентаризації, отримувати Державний акт на землю та зареєструвати його у відповідних органах, сплачувати необхідні платежі до бюджету та інші витрати, отримувати у відповідному бюро технічної інвентаризації [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно, укладати та підписувати необхідні договори з цього приводу, у разі необхідності отримувати належні їй від продажу гроші та інші грошові кошти, представляти її інтереси перед усіма особами в усіх організаціях та установах, у комунальних службах, та в органах міліції, користуватися процесуальними правами, наданими стороні судового процесу, згідно чинного законодавства України, скрізь за неї розписуватися, а також виконувати усі інші дії, повязані з цією довіреністю /а.с.6/. Частиною першою ст. 239 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Обставини справи свідчать про те, що позивач на підставі наданої йому відповідачем довіреності вчиняв дії в її інтересах та від її імені, які, в свою чергу, створювали її цивільні права та обов'язки. Зокрема, позивач, проводив від імені [PERSON] розрахунки коштами, про які йдеться мова в його позові, та підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 1006 ЦК з урахуванням характеру та особливостей діяльності, яку здійснює повірений, він зобовязаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителю все одержане у звязку з виконанням доручення. Як випливає зі змісту довіреності, умовами договору доручення письмової форми звіту не передбачено. Як зазначив позивач в судовому засіданні після всіх виконаних ним дій, 22.12.2011року був укладений договір №4776-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих Фізичною особою-підприємцем [PERSON], що розташовані в м.Харкові, вулиця Крупської 45/16 літ «А-2-3», відповідно до якого Територіальна громада м.Харкова в особі Харківської міської ради Харківської області продала, а ФОП [PERSON] купила вказані нежитлові приміщення /а.с.16-18/. Таким чином, [PERSON] були виконані умови доручення. Отже, виходячи з обсягу повноважень позивача за наданими відповідачкою довіреністю, позивач безпідставно стверджує про обовязок відповідачки повернути грошові кошти в тому розмірі, що були нібито ним витрачені, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що витрачені ним кошти були його особистими коштами та те це передбачалось договором. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не доведені належними та допустимими доказами, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд не вбачає підстав для її задоволення. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до положень ст.88 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed