Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Питання неналежного виконання [PERSON] батьківських обов'язків неодноразово було предметом розгляду на опікунській раді при виконкомі Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області. У червні 2017 року орган опіки та піклування звертався до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2018 року у задоволенні вказаного позову було відмовлено. Відповідач не зробила для себе належних висновків і продовжувала неналежним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Відповідно до акту обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] від 28 серпня 2018 року умови проживання малолітніх дітей за адресою: [ADDRESS], не відповідають санітарним нормам, природній газ в будинку відключено за несплату, продукти для харчування дітей відсутні, дрова для опалення будинку та приготування їжі відсутні, на час проведення обстеження у [PERSON] був синець під оком. Рішенням виконавчого комітету Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 41 від 30 серпня 2018 року малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було негайно відібрано у [PERSON] у зв'язку із загрозою для їх життя та здоров'я. [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації, а [PERSON] - до Носівської центральної районної лікарні. 5 вересня 2018 року на засіданні органу опіки та піклування при виконкомі Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області було прийнято рішення № 43 про доцільність відібрання у [PERSON] її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у зв'язку із незадовільними умовами проживання сім'ї. Позивач просив: - відібрати малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у матері - [PERSON] без позбавлення її батьківських прав; - стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на їх утримання у розмірі 1/2 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач позов не визнала повністю, просила відмовити у його задоволенні, пояснила, що на час проведення обстеження умов проживання у неї не було лише м'яса і сала. Будинок опалюється дровами, на даний час дровами та вугіллям вона забезпечена. Вона (відповідач) кожні три дні їздить до дітей, син [PERSON] хворіє, а тому вона купує та привозить йому дорогі ліки, залишає кошти для їх придбання. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області просила задовольнити позов з підстав, які зазначені у позовній заяві, пояснила, що 23 жовтня 2018 року в черговий раз було проведено обстеження умов проживання сім'ї [PERSON], у ході якого було встановлено, що засобами опалення сім'я забезпечена лише на два дні, послугу газопостачання до будинку відключено у зв'язку із заборгованістю у розмірі 8 000 грн., умови проживання для дітей у будинку не створені. Лікарі Носівської ЦРЛ звертали увагу на те, що батьки [PERSON] не слідкували за її розвитком, оскільки вона не могла самостійно ходити, погано сиділа. Медперсонал лікарні навчив [PERSON] сидіти та самостійно робити перші кроки. У судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що вона є матір'ю [PERSON] У червні 2018 року вони забрали дітей з притулків та проживали в Полтавській області у будинку сестри [PERSON], який є батьком [PERSON], старші діти відвідували дитячий садок. Вони ([PERSON] та [PERSON] з дітьми) усе літо намагалися знайти житло для проживання, але [PERSON] із своєю сестрою постійно перешкоджали їм у цьому, переконували власників будинків не надавати їм в оренду житло. 24 серпня 2018 року сестра [PERSON] вигнала їх з будинку. 25 серпня 2018 року вони повернулися на проживання в с. Мильники Носівського району Чернігівської області, умови для проживання дітей були створені, у них спочатку не було лише продуктів харчування. Соціальна служба проводила обстеження умов їх проживання, ходили у погріб, фотографували. На даний час у них є картопля, крупи, вони насушили яблук та груш. Консервації вони не мають, оскільки після повернення в с. Мильники Носівського району Чернігівської області вже пізно було щось консервувати. У них дійсно є борг за газ, але житловий будинок опалюється дровами та вугіллям, якими вони на даний час повністю забезпечені. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, допитавши свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5-7). З матеріалів справи (а.с. 14; 15) вбачається, що 28 серпня 2018 року представниками органу опіки та піклування Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області було проведено обстеження умов проживання сім'ї [PERSON], в ході якого встановлено, що умови проживання сім'ї не відповідають санітарним нормам, газопостачання до будинку відключено у зв'язку із наявністю заборгованості у розмірі 8 000 грн., дрова на зиму не заготовлені, груба завалена, продуктами харчування сім'я не забезпечена (відсутні картопля, олія, крупи, консервація). На час проведення обстеження у малолітньої [PERSON] був синець під оком. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Калинівської сільської ради № 41 від 30 серпня 2018 року було негайно відібрано у [PERSON] її малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією відповідного рішення (а.с. 10). З висновку органу опіки та піклування виконкому Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету сільської ради № 43 від 5 вересня 2018 року (а.с. 12), вбачається, що в інтересах малолітніх дітей орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати у [PERSON] її дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Частиною 1 ст. 170 СК України встановлено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Таким чином, тлумачення пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2018 року по цивільній справі № 741/1304/17 (провадження № 2/741/83/18) було відмовлено органу опіки та піклування Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області у задоволенні позову, заявленого в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ураховуючи вищевикладене та те, що після ухвалення судом вищевказаного рішення [PERSON] не зробила для себе належних висновків, не забезпечила належних умов для проживання своїх малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], продовжує ухилятися від виконання своїх обов'язків, суд вважає, що у даному випадку є передбачені законом підстави для відібрання дітей від матері, не позбавляючи її батьківських прав, та передання їх органу опіки та піклування Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області для вирішення питання подальшого їх влаштування. Суд вважає, що станом на час розгляду справи відібрання у [PERSON] її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідає якнайкращому забезпеченню їх інтересів, що узгоджується з положеннями ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Ураховуючи відсутність клопотання родичів малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про передачу їм дітей, вони відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 СК України підлягають передачі органу опіки та піклування Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області для вирішення питання подальшого їх влаштування. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 4 ст. 170 СК України встановлено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідач не надала суду доказів про те, що вона надає матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, працездатний вік відповідача, а також інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим на законі, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved