Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд: - Зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію права власності відповідача на нерухоме майно - кафе-бар «[INFO]», розташованого за адресою: [ADDRESS] шляхом подання до Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції відповідних документів; - звернути стягнення на нерухоме майно - кафе-бар «[INFO]», розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 61,2 кв.м, в рахунок погашення існуючої заборгованості відповідача перед позивачем. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 23.01.2010 року між ним та відповідачкою було укладено письмову угоду про намір позивача придбати належний відповідачці кафе-бар «[INFO]», розташований за адресою: [ADDRESS]. На виконання умов вказаного договору позивач передав відповідачці суму завдатку у розмірі 489 180 грн., яка в еквіваленті відповідала 62 000 доларів США, а відповідачка повинна була передати позивачу вказаний об'єкт нерухомого майна. Разом з цим, відповідачка взяте на себе зобов'язання не виконала, що змусило позивача звернутися до суду з позовом про повернення наданих відповідачці коштів. Рішенням суду, яке набрало законної сили, його вимоги було задоволено частково, а саме: стягнуто на його користь з відповідачки завдаток у сумі 489 180 грн.; 30 000 грн. - прибуток, отриманий відповідачем [PERSON] в якості орендної плати; 10 000 грн. - моральної шкоди, а також 1 700 грн. судового збору, і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. При цьому, як було встановлено судом, відповідачка [PERSON] у передбаченому законом порядку своє право власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна не зареєструвала, що, в свою чергу, робить неможливим виконання зазначеного рішення суду. Тому, враховуючи, що, відповідачка відмовляється добровільно виконати вищевказане рішення суду та повернути позивачу стягнуті судом кошти, просить суд зобов'язати відповідача зареєструвати належне їй на праві власності нерухоме майно, та, на виконання вищевказаного рішення суду звернути стягнення на вказане майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник (кожен) підтримали позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій просила суд відкласти розгляд справи, посилаючись на її госпіталізацію. При цьому, звертаючись до суду з аналогічними заявами від 23.12.2013р., 13.01.2014р., відповідачка не надала суду докази, підтверджуючи причини її неявки в судове засідання, якими, у випадку госпіталізації є відповідний лікарняний лист, а не медична довідка. Крім того, враховуючи, що, тривалий час справа розглядається судом, суд письмово попередив відповідача (а.с.111) про те, що, згідно ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, а також про те, що, відповідно до ст.13 ЦК України зловживання правом не допускається. Разом з цим, звернувшись до суду в судовому засіданні 03.02.2014р. з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання можливості отримати юридичну консультацію, відповідачка, будучи попередженою судом про зловживання правом та про можливість проведення заочного розгляду справи у її відсутності у разі якщо повідомлені нею причини неявки суд визнає неповажними, відповідачка [PERSON] в черговий раз в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про відкладення розгляду справи. Вивчивши заяву відповідачки від 17.02.2014р., суд визнав неповажною причину її неявки в судове засідання через не підтвердження останньою (відсутній лікарняний лист) зазначених у заяві причин неявки в судове засідання. Таким чином, враховуючи, що, про час та місце розгляду справи відповідачка [PERSON] була повідомлена у встановленому законом порядку, поважних причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, що дозволило суду визнати її неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, що дозволило суду визнати їх неявку в судове засідання з неповажних причин та провести розгляд справи у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. В ході судового розгляду справи, з урахуванням наданих суду доказів, було встановлено, що, згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.04.2013р., яке набрало законної сили 24.04.2013р. (а.с.102-106), з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто завдаток у сумі 489 180 грн.; 30 000 грн. - прибуток, отриманий відповідачем [PERSON] в якості орендної плати за передане нею в оренду кафе-бар «[INFO]»; 10 000 грн. - у відшкодування моральної шкоди, а також 1 700 грн. судового збору, і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається зі змісту вищевказаного рішення суду, при ухваленні рішення суд встановив, що, 23.01.2010 року позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] уклали письмову угоду про намір позивача придбати належний відповідачці кафе-бар «[INFO]», розташований за адресою: [ADDRESS]. На виконання умов вказаного договору позивач [PERSON] передав відповідачці завдаток у сумі 489 180 грн. Відповідачка [PERSON] договір купівлі-продажу кафе-бар «[INFO]» з позивачем не уклала, кошти, отримані від позивача, останньому не повернула. Крім того, при ухваленні вищевказаного рішення, суд також розглянув зустрічний позов відповідачки [PERSON], яка просила суд зобов'язати позивача [PERSON] укласти з нею договір купівлі-продажу належного їй кафе-бару «[INFO]». Розглянувши зустрічний позов відповідачки [PERSON], суд зазначив, що, згідно п.1 ч.1 ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» N 1952-IV від 01.07.2004р., право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичній особі, підлягає обов'язковій державній реєстрації, та, на підставі того, що, право власності за відповідачкою [PERSON] на кафе-бар «[INFO]» у встановленому законом порядку не зареєстровано, відмовив у задоволенні її позовних вимог. Разом з цим, як зазначає позивач, та обставина, що, відповідачка [PERSON] не зареєструвала у відповідних органах своє право власності на нерухоме майно - фактично належний їй кафе-бар «[INFO]», позбавляє можливості державного виконавця звернути стягнення на вказане майно боржника [PERSON], та, відповідним чином виконати рішення суду про стягнення з відповідачки на користь позивача суми коштів. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.12), 08.05.2013р. державний виконавець Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 415/4568/12, виданого 30.04.2013р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] завдатку у сумі 489 180 грн.; 30 000 грн. - прибутку, отриманого відповідачем [PERSON] в якості орендної плати за передане в оренду кафе-бар «[INFO]»; 10 000 грн. - моральної шкоди, а також 1 700 грн. судового збору, і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. При цьому, державний виконавець надав боржнику [PERSON] строк до 15.05.2013р. для добровільного виконання рішення суду. Як зазначає позивач, станом на час його звернення із даним позовом до суду вищевказане рішення суду відповідачем [PERSON] добровільно не виконано, на підставі чого позивач просить суд зобов'язати відповідача зареєструвати за собою право власності на фактично належний відповідачу об'єкт нерухомого майна з метою його подальшої примусової реалізації. Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені у ст.16 ЦК України. Зі змісту ч.3 ст.16 ЦК України вбачається, що, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Дана позиція суду також узгоджується і з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові Верховного Суду України від 21.05.2012р. № 6-20цс11. Як вбачається з Акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію (а.с.14-15), 17.08.2004 року кафе-бар «[INFO]», розташований за адресою: [ADDRESS] було прийнято в експлуатацію. Як зазначено у вищевказаному Акті, цей Акт, з яким особисто ознайомлена відповідач [PERSON] (а.с.15), є підставою для оформлення права власності на збудований об'єкт та включення його до державної статистичної звітності. Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, згідно інформаційної довідки, наданої ОКП «Дніпродзержинське БТІ» (а.с.86), а також згідно інформаційної довідки, наданої Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції (а.с.90-91), станом на 02.12.2013р. вищевказаний об'єкт нерухомого майна - кафе-бар «[INFO]», розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстрованим не значиться. При цьому, як вбачається з наданої суду КП ВП Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» письмової інформації (а.с.80), з 01.06.2009р. вказане підприємство, на підставі договору №10-586/2009р. від 01.06.2009р., укладеного з відповідачем [PERSON], надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення на об'єкт нерухомого майна - кафе-бар «[INFO]», розташований за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, а також, враховуючи обставини, встановлені рішенням суду від 17.04.2013р., суд вважає доведеним та встановленим в ході розгляду даної цивільної справи той факт, що, відповідачка [PERSON], будучи фактичним власником нерухомого майна - кафе-бару «[INFO]», розташованого за адресою: [ADDRESS], своє право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна у встановленому законом порядку не реєструє, що, в свою чергу, робить неможливим виконання рішення суду від 17.04.2013р., та порушує інтереси позивача, як стягувача у виконавчому провадженні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію права власності відповідача на нерухоме майно - кафе-бар «[INFO]», розташованого за адресою: [ADDRESS] шляхом подання до Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції відповідних документів - є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи положення ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21.04.1999р., суд також вважає обгрунтованими позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на належний відповідачу об'єкт нерухомого майна - кафе-бар «[INFO]», розташований за адресою: [ADDRESS], у рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем, яка складає: - 489 180 грн. - стягнення завдатку; - 30 000 грн. - прибуток, отриманий відповідачем [PERSON] в якості орендної плати; - 10 000 грн. - моральної шкоди, - 1 700 грн. - судового збору, - 120 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що, дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд,

Outcome: approved