Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона є спадкоємницею [PERSON] за заповітом, яким остання заповідала їй все своє майно. [PERSON] [INFO]. померла. Проте оформити право власності на належний померлій житловий будинок за адресою: [ADDRESS], вона не може, оскільки за життя [PERSON] не здійснила державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок (будинковолодіння) за адресою: [ADDRESS]. Визнати, що зазначене рішення є підставою для державної реєстрації її права власності на вказаний житловий будинок. В судовому засіданні позивач позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила, що вона у вересні 2014 року звернулася до нотаріуса з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Нотаріус повідомила, що для отримання цього Свідоцтва їй необхідно надати документи, які підтверджують право власності та реєстрації на ім'я [PERSON] цього майна. Але [PERSON] за життя не здійснила державну реєстрацію права власності на це нерухоме майно. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 29 лютого 2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Генічеського нотаріального округу [PERSON] (зареєстрований в реєстрі за № 1-326), за яким на випадок смерті заповідала все належне їй майно [PERSON] (а.с. 7). [INFO] [PERSON] померла. 03 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Та нотаріусом було письмово повідомлено, що для отримання цього Свідоцтва їй необхідно надати документи, які підтверджують право власності та реєстрації на ім'я [PERSON] цього майна (а.с. 8). Судом встановлено, що за життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.02.2000 р. належав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6) Але [PERSON] не звернулася до Генічеського ДБТІ для реєстрації Свідоцтва про право на спадщину за законом відповідно до вимог законодавства, яке діяло на той час. При цьому судом враховується, що до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації. А тому право власності на вищевказане нерухоме майно виникло у [PERSON] з дня отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом - 29.02.2000 р. Статтею 1216 ЦК України визначено, що у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Позовна вимога щодо визнання зазначеного рішення підставою для державної реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно задоволенню не підлягає, оскільки у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Доказів того, що порушено право позивача на реєстрацію права власності на нерухоме майно - суду не надано. Крім того, пунктом 5 частини 1 статті 19 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Outcome: partial