Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить зняти арешт зі всього майна та заборону на його відчуження, що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), накладений постановою Районного Відділу ДВС Мінського районного управління юстиції № 458/8 від 05.04.2001 та зареєстрований Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером № 1394766 від 20.10.2004. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на все його майно постановою Районного Відділу ДВС Мінського районного управління юстиції № 458/8 від 05.04.2001 було накладено арешт та заборону його відчуження. Проте на даний час жодні виконавчі провадження на виконанні у виконавчому відділі не перебувають та є закритими. 23 грудня 2020 року Оболонським районним судом міста Києва за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, його представник надав заяву про розгляд справи без його участі, якою також позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження Районного Відділу ДВС Мінського районного управління юстиції № 458/8 від 05.04.2001 накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] . На виконання вказаної постанови 20 жовтня 2004 року за № 1394766 Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою відносно [PERSON] зареєстровано арешт на все майно. Статтею 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі закриття виконавчого провадження припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з закриттям виконавчого провадження. Закрите виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Однак 08 листопада 2020 року Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав позивачу відповідь, в якій повідомив, що у відділі відсутні матеріали виконавчих проваджень, на підставі яких винесено постанову про арешт майна № 458/8 від 05.04.2001, у зв`язку з чим у відділі відсутні правові підстави для зняття арешту з майна. Відповідно до п. 2 Розділу ХІ Наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Враховуючи ті обставини, що у відповідача відсутні матеріали виконавчих проваджень, на підставі яких винесено постанову про арешт майна № 458/8 від 05.04.2001, на думку суду, з метою не порушення конституційних прав власника майна, державний виконавець зобов`язаний був скасувати арешт, що був накладений на невизначене майно позивача. У Єдиному реєстрі боржників відносно позивача [PERSON] станом на 25.01.2021 відомості відносно нього відсутні, у зв`язку з чим всупереч положенням ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державним виконавцем не знято арешт, що був накладений на майно позивача. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування обмеження щодо розпорядження майном [PERSON] , оскільки виконавче провадження, в межах якого накладалася заборона, закінчене. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Тому суд вважає необхідним на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» позовні вимоги задовольнити та зняти арешт з майна позивача. На підставі викладеного, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), ст. 12, 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016), Наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року,

Outcome: approved