Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути на свою користь упущену вигоду за несвоєчасну виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням 3 групи інвалідності, пов`язану із проходженням військовї служби, а саме : - стягнути з Міністерства оборони\~України 3% річних та втрати від інфляції у загальному розмірі 18\~869,04 грн.; - Стягнути з Міністерства оборони\~України моральну шкоду у розмірі 100\~000,00 грн. Посилався на те, що 13 червня 2017 року йому було встановлено IІІ групу інвалідності, внаслідок отриманої травми під час виконання обов`язків військової служби. Зазначив, що звернувся до Міністерства оборони України із заявою та необхідним переліком документів про виплату одноразової грошової допомоги, однак у виплаті йому було відмовлено з підстав вже отримання грошової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачену ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Не погоджуючись з таким рішенням Міністерства оборони України , позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Стверджує, що за наслідками розгляду його позову до Міністерства оборони України, було прийнято рішення про виплату йому одноразової грошової допомоги у розмірі 250 кратного прожиткового мінімуму , встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року. Зазначає, що оскільки одноразова грошова допомога була виплачена йому несвоєчасно та без врахування суми інфляційних втрат та 3%річних, позивач вважає, що він зазнав збитків та має право на відшкодування йому відповідачем упущеної вигоди , яка складається з 3% річних та інфляційних втрат, а також моральної шкоди. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 18.01.2019 позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги , що підтверджується Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (а.с.11) Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, визнано протиправним та скасовано пункт 45 протоколу засідання Комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 18.01.2019 № 2. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити [PERSON] одноразову грошову допомогу у розмірі 250 кратного прожиткового мінімуму , встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року та здійснити її виплату у загальному розмірі 385\~810,40 гривень (за вирахуванням вже отриманої суми 189,60 грн) (а.с .12-20) Постановою Першого апеляційного адміністративного суду , апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Зокрема, змінено третій абзац резолютивної частини вищевказаного рішення суду першої інстанції, виключено словосполучення «в загальному розмірі 385810,40 гривень). В іншій частині залишено без змін.(а.с.21-28) Згідно Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України від 30.08.2019 № 116, [PERSON] була призначена виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 400 000,00 грн.(а.с. 33) Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої та другої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої\~статті 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 459/3560/15-ц. Грошове зобов`язання виникло на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.05.2019. Зазначеним рішенням зобов`язано Міністерство оборони України виплатити одноразову грошову допомогу [PERSON] , якого звільнено з військової служби в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сумм (а.с.20) Розмір одноразової грошової допомоги\~\~у випадках настання\~\~інвалідності безпосередньо\~\~залежить від ступеня втрати працездатності, визначеного\~\~МСЕК при встановленні інвалідності, а ця обставина дає підстави вважати, що при виплаті\~\~вказаної допомоги\~\~слід виходити\~\~з розміру\~\~грошового забезпечення\~\~відповідних категорій військовослужбовців\~\~на момент встановлення втрати працездатності. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву , який надійшов від представника Міністерства оборони України Вельми І.О. У відзиві представник посилався на те, що комісія Міністерства оборони України вжила всіх заходів для виконання рішення суду про виплату позивачу одноразової грошової допомоги. Така виплата була здійснена, кошти перераховані позивачу в найкоротший строк, зазначив представник. Суд погоджується з тим, що грошове зобов`язання було виконано відповідачем , проте звертає увагу останнього, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги , на яку позивач\~\~має право у зв`язку з настанням інвалідності 3 групи\~\~внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби\~\~є дата винесення позивачем протокольного рішення 18.01.2019. Таким чином, саме з\~\~18 січня 2019 року позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги, а фактична виплата була перерахована йому військом комісаріатом 17.09.2019, як вбачається з матеріалів справи. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування йому упущеної вигоди є правомірними та знайшли своє підтвердження у матеріалах справи. Суд також погоджується із наданим позивачем розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, які останній зазнав через несвоєчасне виконання відповідачами грошового зобов`язання. Відповідачем такий розрахунок упущеної позивачем вигоди за прострочення виконання грошового зобов`язання не спростовано, контррозрахунку не надано. Таким чином, з Міністерства оборони України на користь позивача слід стягнути упущену вигоду 3% річних у сумі 7\~989,04 грн. та інфляційні втрати у сумі 10\~880,00 грн. Щодо стягнення моральної шкоди. Так, відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Відповідальність за завдану моральну шкоду відшкодовується особою, яка її завдала (ч.1 ст.1167 ЦК України). Позивач посилається на те, що є полковником у відставці, проходив військову службу в Збройних Силах, отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому з надією звертався до Міністерства оборони України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із втратою здоров`я під час захисту країни. Міністерство оборони України, на думку позивача, повинно піклуватися про таких як він, зокрема, про соціальний захист військовослужбовців, а воно навпаки з надуманих підстав відмовило в призначенні такої допомоги, що він і змушений був оскаржувати в судах. Стверджує, що весь цей час переживав турботу і хвилювання, пов`язані із неправолмірними діями відповідача. Аналізуючи зазначені доводи позивача слід наголосити, що наразі предметом оскарження не є протиправність дій відповідача , яка полягала у відмові у виплаті такої допомоги, а ст.625 ЦК України. Зважаючи на різні підстави такого обгрунтування, в задоволенні вимог по стягненню моральної шкоди суд відмовляє. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial