Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму банківського вкладу у розмірі 12 000 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 07.05.2013р. між ним та відповідачем укладено договір № 60393-10.02/1430/0210 банківського строкового вкладу (депозиту) «класичний», згідно якого позивач розмістив на своєму рахунку в установі відповідача на визначений строк, а саме до 06.05.2014р. 27 200,00 грн. з виплатою відповідачем відсотків у розмірі 18,5% річних. Після закінчення строку дії вказаного договору він звернувся до відповідача із заявою про повернення банківського вкладу, але йому було повернуто лише 15 200,00 грн., в поверненні 12 000,00 грн. йому було відмовлено. Водночас, враховуючи, що, за договором банківського строкового вкладу відповідач повинен повернути позивачу суму вкладу у повному обсязі, просить суд, на підставі ст.ст.1058, 1060 ЦК України, стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену відповідачем суму вкладу у розмірі 12 000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій підтримав позов, та просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав суду заперечення на позов (а.с.22-23), а також письмову заяву, у якій просив суд відмовити у задоволенні позову, та здійснити розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Згідно ст.2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» N 2121-III від 07.12.2000р., вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно наданого позивачем примірника Договору № 60393-10.02/1430/0210 банківського строкового вкладу (депозиту) «класичний», 07.05.2013р. між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу, за яким позивач розмістив в установі відповідача на 12-ть місяців (до 06.05.2014р.) строковий вклад у розмірі 27 200,00 грн. з щомісячною виплатою відповідачем відсотків у розмірі 18,5% річних, що підтверджується Виписками по рахунку позивача від 07.05.2013р. (а.с.5) та від 31.03.2015р. (а.с.32). Звернувшись до відповідача зі спливом строку дії вищевказаного договору, позивач отримав від відповідача суму вкладу у розмірі 15 200,00 грн. Решта вкладу - 12 000 грн., як зазначає позивач, йому повернута не була. Як зазначає відповідач у своїх запереченнях, решта вкладу була повернута позивачу, а саме: 2000,00 грн. 07.05.2014р. перераховані банком на рахунок [PERSON]; 2000,00 грн. - 07.05.2014р. перераховані банком на рахунок [PERSON] (а.с.24), а 8000,00 грн. на підставі заяви позивача на видачу готівки №16881, були видані позивачу 23.12.2013р. (а.с.36). Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження тих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, останній надав суду Висновок експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, який зазначив, що, підпис в графі «підпис отримувача» в заяві на видачу готівки (8000,00 грн.) №16881 від 23.12.2013р. виконаний не позивачем [PERSON], а іншою особою. При цьому, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що, позивач [PERSON] отримав також і 4000,00 грн. - відповідач суду не надав. Таким чином, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, та, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що, дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, оскільки жоден із наявних в матеріалах справи доказів не підтверджує факт отримання позивачем від відповідача решти вкладу у розмірі 12 000,00 грн. При цьому, задовольняючи позов у повному обсязі, суд, враховуючи, що, позивача звільнено від сплати судового збору, вважає необхідним, на підставі ст.88 ЦПК України, стягнути судовий збір з відповідача на користь держави у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved