Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, яку на виконання ухвали Пологівського районного суду Запорізької області від 06.08.2018 уточнив та зазначив, що наприкінці квітня 2018 року в мережі Інтернет він знайшов оголошення про продаж відповідачем транспортного засобу ВАЗ 2113 за ціною 79900,00 грн., що є нижчою за ринкову. 02.05.2018 позивач приїхав до офісу відповідача у м.Запоріжжя з метою придбання цього авто. Менеджером відповідача повідомлено про наявність автомобілю і про те, що його передача позивачу буде здійснена найближчим часом після сплати авансу і укладення відповідного договору та надано платіжні реквізити для сплати авансу у розмірі 76900,00 грн., який він сплатив того ж дня, після чого отримав від менеджера примірник попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу та підписав його. В п.1.5 попереднього договору зазначено, що основний договір, за яким позивач мав отримати потрібний транспортний засіб, повинен бути укладений 08.05.2018. Проте в подальшому з`ясувалося, що кінцевим терміном укладення основного договору є 01.02.2019. Менеджер відповідача запевнила позивача, що автомобіль буде переданий йому найближчим часом. Втім, до цього часу жодних повідомлень про виконання договору, пропозицій щодо укладення основного договору з боку відповідача позивачу не надходило. На його звернення щодо розірвання договору та повернення сплачених коштів від 01.06.2018 відповіді також не надійшло. Позивач зазначає, що вказаний попередній договір має бути визнаний недійсним, а сплачені ним кошти підлягають поверненню, оскільки умови договору є несправедливими, а сам договір вчинено внаслідок застосування відповідачем нечесної підприємницької практики. Оскільки він планував придбати автомобіль для особистого використання, на відносини сторін, що випливають із цього договору, поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». З попереднього договору випливає, що відповідач мав на меті укласти договір, предметом якого є не товар, а послуга, направлена на підбір та подальшу купівлю транспортного засобу із визначеними параметрами, та розраховував на покриття витрат, пов`язаних із вказаною послугою за рахунок позивача, оскільки позивач на момент укладення договору сплатив майже повну вартість транспортного засобу. Оскільки ТОВ «Авто Стар» уклало з позивачем попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, але за його умовами фактично зобов`язалось надати йому послуги, а саме вчинити правочин купівлі-продажу транспортного засобу від свого імені, але за рахунок комітента, інформацію про зміст договору, права та обов`язки сторін, необхідну для здійснення споживачем свідомого вибору відповідачем надано у двозначний спосіб, а отже, підприємницька практика ТОВ «Авто Стар» в даному випадку є такою, що вводить споживача в оману та, відповідно, є нечесною. Згідно ч.6 ст.19 Закону «Про захист прав споживачів» передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. За таких обставин, позивач [PERSON] просить суд визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений 02.05.2018 між ним та ТОВ «Авто Стар», та стягнути з ТОВ «Авто Стар» на його користь грошові кошти у розмірі 76900грн. В судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи без його участі, проти прийняття заочного рішення по справі не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Авто Стар» повторно до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України був належним чином повідомлений, заперечень проти позову до суду не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та,

Outcome: approved