Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики посилаючись на те, що 29 травня 2015 грн. передав відповідачу у позику 5000 грн. до 31 жовтня 2015 року. Від повернення коштів відповідач відмовляється. Тому вимушена звернутися до суду про стягнення боргу. У судове засідання представник позивача не зявився проте, направив до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги, просить справу розглядати без його участі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 29 травня 2015 року укладено договір позики за яким позивач передав відповідачу у позику 5000 тис. грн. до 31 грудня 2015 року. Відповідач у визначений строк зобовязання не виконав та не повернув повернув кошти. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Суд вважає, що волевиявлення сторін підтверджується підписами у договорі позики та розпискою відповідача. Відповідно п.6.1. при простроченні повернення позики позичальник сплачує штраф у розмірі 10% від неповерненої суми позики, що складає 500 грн.(5000х10%). Згідно пункту 6.2. при прострочені повернення позики позичальник додатково до штрафу сплачує проценти у розмірі 17% річних виходячи з неповерненої суми за весь час прострочення. При цьому позичальник зобовязаний повернути суму позики (її неповернену частину в разі дострокового повернення частини позики), збільшену з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що позивач має право на повернення основного боргу у розмірі 5000 грн., індексу інфляції за період з 01.07.2015 року по 09.11.2015 року у розмірі 980 грн. 17%річних 354 грн. та штраф 500 грн. тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими в цій частині та такими, що знайшли підтвердження у судовому засіданні тому зазначена сума заборгованості підлягає до стягнення. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved