Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 471600,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 13 серпня 2018 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу\~грошові кошти\~в розмірі\~471600,00\~гривень зі строком повернення до 31\~грудня 2018\~року. На\~підтвердження отримання\~ позики\~відповідач надав\~розписку про\~отримання грошових\~коштів від\~13\~серпня 2018\~року. Відповідач\~порушив взяті\~на себе\~зобов`язання за\~договором позики\~та не\~повернув позичену\~суму грошей\~до 31\~грудня 2018\~року;\~на подальші\~прохання позивача\~про добровільне\~повернення позики\~відповідач не\~реагує. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову десять днів з дня вручення ухвали суду. Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13 травня 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу передано за підсудністю на розгляд до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 серпня 2019 року відкрито провадження по справі. За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено відповідно до розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-02/88 від 10 жовтня 2019 року у зв`язку із звільненням судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON] , позовна заява про стягнення грошової суми передана в провадження судді О.М. Пілюгіної. 14 січня 2020 року представник відповідача - [PERSON] подав суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 28\~лютого 2020\~року представник\~відповідача -\~ [PERSON] \~подав суду\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~просив відмовити\~позивачу у\~задоволені позовних\~вимог у\~повному обсязі,\~посилаючись на\~наступне. Згідно позовної заяви 13 серпня 2018 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 471600,00 гривень на строк до 31 грудня 2018 року. За своєю\~суттю договір\~займу про\~отримання в\~борг грошових\~коштів є\~документом,\~який \~видається боржником\~кредитору за\~договором позики\~після отримання\~коштів,\~підтверджуючи як\~факт укладення\~договору та\~зміст договору,\~так і\~факт отримання\~боржником від\~кредитора певної\~грошової суми. Проте, реально [PERSON] не отримував від позивача грошової суми в розмірі 471600,00 гривень та будь-яких інших грошових коштів. Крім того, вищевказаний договір не є дійсним, оскільки в ньому не зазначено місце його складання; при укладенні цього договору відповідач, всупереч вимогам Сімейного кодексу України, не отримував згоди дружини, з якою на той момент і на даний час перебуває у шлюбних відносинах. 24 березня 2020 року представник [PERSON] - [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на підстави викладені в попередньому відзиві та додатково зазначив, що у договорі позики від 13\~серпня 2018\~року не зазначено цілі на які, начебто надавалися кошти. При цьому, на думку представника відповідача, мало знайома людина не могла передати кошти в розмірі 471600,00 гривень без будь-яких суттєвих підстав. 01 липня 2020 року представник відповідача [PERSON] надав суду клопотання про долучення додаткових письмових доказів до матеріалів справи. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги свого довірителя, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача заперечував, посилаючись на те, що грошві кошти не отримував, а розписка написана під тиском, оскільки він працював без оформлення трудових відносин на підприємстві позивача і коли була виявлена нестача, то його примусили написати боргову розписку. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засідання проти задоволення позову заперечував, просив врахувати пояснення його довірителя та висновок експертного психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа та відмовити в задоволенні заявлених вимог. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 серпня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 471600,00 гривень, що складає 18000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався не пізніше 31 грудня 2018 року повернути [PERSON] суму позики. На підтвердження вказаних обставин відповідач надав розписку про отримання позики від 13 серпня 2018 року, в якій підтвердив, що отримав від позивача грошові кошти в розмірі 471600,00 гривень на умовах, передбачених договором позики від 13 серпня 2018 року, але вимоги вищевказаного договору позики у встановлені договором строки не виконав та грошову суму не повернув. Відповідач на\~спростування вимог\~позивача в якості доказу надав висновок експертного психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа № 9578 від 19 червня 2020 року, відповідно до якого в ході психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа у [PERSON] не виявляються психофізіологічні реакції, які свідчать про те, що у серпні 2018 року при укладанні договору займу він отримував грошові кошти від [PERSON] ; про те, що він отримував від [PERSON] грошові кошти у сумі 471600,00 гривень за розпискою від 13 серпня 2018 року; про те, що він отримував від [PERSON] грошові кошти у сумі 18000,00 доларів США за розпискою від 13 серпня 2018 року; вербальні твердження [PERSON] відносно того, що йому не передавалися грошові кошти за договором займу від 13 серпня 2018 року узгоджуються з його фізіологічними реакціями на перевірочні питання, які були зареєстровані в ході експертного дослідження. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано суду беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів у встановлений строк не виконав, тому сума боргу в розмірі 471600,00 гривень\~ підлягає стягненню з відповідача\~ на користь позивача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню у повному обсязі, при цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача та його представника на безпідставність вимог позивача, оскільки відповідач не надав доказів на підтвердження, що він перебував у трудових відносинах з позивачем і що вказана грошова сума є фактично нестачею, не надав доказів, що розписка уклалась під неправомірним тиском з боку позивача, при цьому відповідач у судовому засіданні визнав, що трудові відносини не були оформлені у встановленому законом порядку та підтвердив, що не звертався до поліції із заявою щодо неправомірних дій з боку позивача. Також, суд критично розцінює та не приймає до уваги висновок експертного психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа, оскільки самі по собі дані вказаного висновку не спростовують обставини викладені у розписці, а до цього у висновку не зазначено, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, як передбачено ч. 7 ст. 102 ЦПК України. Інші доводи відповідача: відсутність згоди дружини відповідача на укладення угоди; малоймовірність укладення угоди з малознайомою людиною на велику суму грошей; відсутність у розписці посилання на місце її складання та цілі, також не спростовують вимоги позивача. За викладених обставин суд повністю задовольняє вимоги позивача. Відповідно до квитанції № ПН237 від 12 квітня 2019 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 4716,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved