Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві. В обґрунтування позовних вимог вказує, що він працював протягом 20 років підземним бурильником, прохідником-вибухівником дільниці №20 шахти Північна Рудоуправління ім. Кірова, в шкідливих умовах праці (загальний стаж роботи 23 ріки 11 місяців, у шкідливих умовах праці 20 років) отримав професійне захворювання. Згідно даних, вказаних в акті від 19.06.1995 року, Українським науково-дослідницьким інститутом промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання, яке перебуває у причинному зв`язку з впливом шкідливих факторів виробництва, а саме: вібраційна хвороба першої стадії з переферічним мангиодистонічним синдромом, двусторонній коле харний неврит з легкой ст. зниження сулу, туговухість І ст. 03.07.1995 року було проведено розслідування та складено акт розслідування професійного захворювання за формою П-4. Відповідно до акту від 03.07.1995 року та згідно відомостей, вказаних в санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці, причинами виникнення професійного захворювання позивача є тривалий вплив на організм шкідливих виробничих факторів. У зв`язку із заподіянням шкоди, позивач 18.07.1995 року, пройшов огляд лікарсько-трудовою експертною комісією (ЛТЕК), де було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 30% - з яких 5% по туговухості та 25% по вібраційній хворобі першої стадії та III групу інвалідності. 08.11.2018 року, позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 65% з яких 5% по туговухісті та 60% - вібраційна хвороба другої стадії, встановлена III групу інвалідності безстроково, рекомендовано санаторно-курортне лікування та забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення. Через втрату здоров`я йому доводилось, і до тепер доводиться, багато часу проводити у лікарні на обстеженнях та лікуваннях, через це, не має можливості працювати та забезпечувати свою сім`ю всім необхідним для достойного рівня життя. Внаслідок значного погіршення здоров`я позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, яких він зазнав та зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також через те, що його рідні вимушені змінювати свій життєвий ритм, особисті та побутові відносини. Отже, внаслідок отримання професійного захворювання, відповідачем завдано йому моральну шкоду. Тому, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 283 380,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Яводчак О.В. подав до суду відзив, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відзиві зазначив, що на час звернення позивачем з позовом до суду ш. «Північна» Рудоуправління імені Кірова було ліквідовано, а ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не є його правонаступником, оскільки підприємство не передавало свої права і обов`язки відповідачу. Крім того, позивач у пред`явленому позові посилається на те, що у зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, він постійно відчуває тупий ниючий біль та обмеження, що завдає суттєвих незручностей в повсякденному житті. Однак, на підтвердження вказаних обставин, позивач не надає суду будь-яких належних та допустимих доказів, що вказували б на те, що він дійсно зазнає моральних страждань, оскільки позивачем не доведено вину відповідача щодо завдання позивачу шкоди внаслідок якої у нього виникло б право на відшкодування моральної шкоди, а відтак у позивача не може виникнути моральних страждань без існування завданої йому шкоди. Крім того, зважуючи на те, що відповідач не є правонаступником РУ ім. Кірова та з огляду на те, що позивачем не надано суду жодних допустимих і належних доказів які б підтверджували факт спричинення шкоди саме відповідачем, доказів що підтверджують протиправність дій відповідача і його вину, відсутність причинного зв`язку між протиправною дією та негативними наслідками з приводу завдання шкоди його здоров`ю - позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзив представника відповідача, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно трудової книжки [PERSON] судом встановлено, що останній тривалий час працював на підприємстві шахти Північна Рудоуправління ім. Кірова (а.с. 11-13). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.07.1995 року, професійне захворювання у [PERSON] виникло за таких обставин, а саме, працюючи протягом 20 років в підземних умовах РУ ім.. Кірова (шахти №1 Артема та шахти Південна), 11 років він пропрацював підземним бурильником, підземним прохідником-вибухівником. Згідно даного Акту, причинами виникнення професійного захворювання є: конструктивні недоліки машин і механізмів; тривалий стаж роботи на буровому обладнанні з підвищеним рівнем вібрації і шума; недосконалістю застосування засобів захисту от вібрації і шума. (а.с.10) Медичним висновком лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 17.10.2018 року №1492 встановлено, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: робота в підземних умовах прохідником та електрослюсарем РУ ім. Кірова. (а.с. 26). Згідно довідки серії 2-18 АГ №045255 ЛТЕК від 18.05.1995 року [PERSON] встановлено 30% первинної втрати професійної працездатності. Наступна дата переогляду 01.07.1996 року (а.с. 8). Згідно довідки серії 12 ААА №054120 МСЕК від 08.11.2018 року [PERSON] повторно встановлено 65% (60% - вібр. хв.; 5% - тугов.) втрати професійної працездатності з 29.10.2018 року безстроково, третя група інвалідності (а.с. 9). Відповідно до ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Таким чином, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є належним відповідачем по справі. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно з ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Свої моральні страждання, пов`язані з ушкодженням здоров`я на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» позивач оцінює в розмірі 258 650,00 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазнав ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, у зв`язку з чим отримав 65% втрати професійної працездатності. Згідно виписок з медичної карти, [PERSON] потребує спостереження лікарів, щорічні курси реабілітації, уникати переохолодження, оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторно-курортному лікуванні, тощо (а.с. 20-22, 24-25). При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачці моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров`я, тяжкість професійного захворювання, настання у зв`язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв`язку з цим життєвих зв`язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації від ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 95000,00 гривень. Щодо вимоги про стягнення 258650,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачу шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial