Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [PERSON] була власником 2/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS]. Рішенням Димерської селищної ради від 10.09.2004р. №73 їй передано у власність земельну ділянку розміром 0,1994га. для обслуговування житлового будинку, на виконання якого було виготовлено відповідний Державний акт. [INFO] [PERSON] померла, не встигнувши отримати Державний акт на землю. Після смерті останньої по 1/5 частині прийняли [PERSON] та [PERSON] Так, співвласниками вказаного домоволодіння на праві спільної часткової власності стали позивач (3/5 частини), [PERSON] (1/5 частина) та [PERSON] (1/5 частина). Рішеннями Димерської селищної ради позивачу, [PERSON] та [PERSON] було передано у власність земельні ділянки відповідних розмірів для обслуговування частини житлового будинку. 30.120.2013р. померла [PERSON], якій рішенням суду було відмовлено у визнанні права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, оскільки у [PERSON] не виникло право на землю. Рішенням дилерської селищної ради від 25.03.2014р. рішення селищної ради від 10.09.2004р. скасовано. У зв'язку з тим, що позивач не має можливості реалізувати своє право на безкоштовну приватизацію, оскільки у загальній земельній базі лежать координати державного акту померлої [PERSON] просив суд визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності [PERSON] серії ЯЖ №477864 на земельну ділянку площею 0,1994га. по [ADDRESS], кадастровий номер №3221855303:09:078:0009. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги ти просив їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з'явився, просив розглянути справу у його відсутності, проти позову не заперечував (заява №579/02-10 від 01.10.2014р.). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Згідно договору дарування від 27.10.2003р. позивачеві було подаровано 3/5 частини житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходяться в [ADDRESS]. 19.06.2009р. [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/5 частини вказаного житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що належали [PERSON] Відповідно до ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Рішенням Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 17.07.2009р. №504-30-V гр.гр. [PERSON] та [PERSON] передано у власність 0,16га. для обслуговування частини житлового будинку в [ADDRESS] у спільну сумісну власність. Рішенням Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 29.07.2009р. №651-42-V 0,24га. для обслуговування частини житлового будинку за тією ж адресою було надано позивачу. На ім'я [PERSON] на підставі рішення Димерської селищної ради від 10.09.2004р. №73-10-ХХІV було виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1994га. по [ADDRESS]. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. Зазначений вище Державний акт, виданий на ім'я [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстрований не був (до відділу Держземагенства у Вишгородському районі Київської області Державний акт на право власності на земельну ділянку для проведення державної реєстрації не передавався, що підтверджено листом відділу Держземагенства у Вишгородському районі від 19.03.2013р. №504), отже, право на землю у останньої не виникло. Рішенням Димерської селищної від 25.03.2014р. №835-37-V рішення сесії селищної ради від 10.09.2004р. №73-10-ХХІV скасовано. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Зважаючи на те, що рішення Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 10.09.2004р. №73-10-ХХІV, на підставі якого видано оскаржуваний Державний акт, скасовано, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved