Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом зазначивши, що [INFO] року помер його батько [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина на все його майно, в тому числі й на житловий будинок [ADDRESS]. Як спадкоємець померлого за заповітом спадщину прийняв вчасно та звернувся до нотаріальної контори задля отримання свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріусом у видачі такого свідоцтва було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння. З урахуванням того, що інші спадкоємці померлого за заповітом, а саме [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, а спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині відсутні, просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на вищезазначене майно. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивач додатково пояснив, що будівництво спірного житлового будинку закінчено його батьком [PERSON] у 1990 році, на час, коли останній перебував у розлученні зі своєю дружиною [PERSON] - третя особа по справі. Зазначений житловий будинок з часу забудови зареєстрований у сільській раді за його батьком, проте як такого свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно останнім отримано не було. Відповідачі [PERSON], [PERSON], Цуреньська сільська рада Герцаївського району Чернівецької області та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, так як проти задоволення позову не заперечують. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що по [ADDRESS] розташовано домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських споруд. Згідно даних погосподарської книги Цуреньської сільської ради Герцаївського району, вказаний житловий будинок з господарськими спорудами зареєстрований у сільській раді за [PERSON] з 1990 року. Відповідно до статті 86 ЦК України 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. В особистій власності громадян може бути, зокрема, жилий будинок (ст. 100 ЦК України 1963 року). Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яке була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відтак, зважаючи на те, що спірний житловий будинок побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді з 1990 року за [PERSON], то з того часу останній став його власником. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть виданим виконкомом Цуреньської сільської ради 18 червня 2014 року серії [NUMBER]. Таким чином, після його смерті відкрилась спадщина, в т.ч. і на вищезазначений житловий будинок з господарськими спорудами. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Судом встановлено, що [PERSON] за заповітом, посвідченим секретарем Цуреньської сільської ради Герцаївського району 30 квітня 2013 року, зареєстрованим в реєстрі за № 33, все своє майно заповів у рівних частинах позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ст. 1273 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] вбачається, що позивач 14 жовтня 2014 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його батька (а.с. 54). Інші спадкоємці померлого за заповітом [PERSON] та [PERSON] у строк для прийняття спадщини від останньої відмовилися, про що надали нотаріусу відповідні заяви (а.с. 60 зворот, 63). За постановою нотаріуса від 06 листопада 2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] з підстав відсутності на нього правовстановлюючих документів (а.с. 66). Таким чином, відповідно до встановлених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки вищевказаний спірний будинок був повністю збудований, прийнятий в експлуатацію та рахується в сільській раді за батьком позивача [PERSON], то в порядку спадкування за заповітом будинок має перейти до позивача, який у встановлений законом строк та порядок прийняв спадщину, а тому його вимоги за даним позовом є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 86, 100 ЦК України 1963 року, ст.ст. 1217, 1223, 1233, 1235, 1268-1270, 1273 ЦК України,

Outcome: approved