Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] і [PERSON] солідарно на користь [PERSON] борг за договором позики із урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 10859 гривень 12 копійок, трьох відсотків річних у сумі 1463 гривні 60 копійок, пені у сумі 3780 гривень 98 копійок, а всього: 112358 гривень 86 копійок Національного банку України, стягнути з [PERSON] і [PERSON] солідарно на користь [PERSON] завдану моральну шкоду у сумі 30000,00 гривень та стягнути з [PERSON] і [PERSON] солідарно на користь [PERSON] сплачені витрати, повязані з судовим розглядом справи та наданням правової допомоги у розмірі: 1483 гривень 59 копійки судового збору, і 6000,00 гривень оплата витрат на правову допомогу, а всього 7483 гривень 59 копійок Національного банку України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.10.2014 позивачем [PERSON] з відповідачами [PERSON] і [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого позивачем передано відповідачам грошову позику у розмірі 4 270 (чотири тисячі двісті сімдесят) доларів США 00 центів, зі строком повернення - по мірі надходження грошових коштів, до 25.12.2014. З 20.10.2014 позивач [PERSON] розраховувала на повернення відповідачами [PERSON] і [PERSON] суми боргу повністю або хоча б частково, як це і було зазначене у розписці «по мірі надходження грошових коштів, до 25.12.2014». Однак, не зважаючи на неодноразові усні нагадування, вмовляння віддати хоч будь яку частину з грошових надходжень, у встановлений договором строк - до 25.12.2014 позивач [PERSON] від відповідачів коштів не отримала. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні документи, доказів поважності причин неявки до суду, а також заперечень проти позову та заяв про розгляд справи у їх відсутності, не надали. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.10.2014 позивачем [PERSON] з відповідачами [PERSON] і [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого позивачем передано відповідачам грошову позику у розмірі 4 270 (чотири тисячі двісті сімдесят) доларів США 00 центів, зі строком повернення - по мірі надходження грошових коштів, до 25.12.2014. Укладення договору позики підтверджується письмовою розпискою відповідачів від 20.10.2014, що відповідає вимогам п. 2 ст. 1047 ЦК України. Письмову претензію позивача [PERSON] від 06.02.2015 надіслано кур'єрською доставкою «Укрпошта», у наслідок чого, відповідачі ці відправлення отримали кожний, тобто: 12.02.2015 претензію отримано особисто [PERSON], а 10.02.2015 особисто [PERSON] На момент розгляду справи виплати суми боргу з боку відповідачів не здійснено. Розписка, на яку посилається Позивач, як на доказ своїх вимог, підписана позичальником (Відповідачем) та боржниками (Відповідачами), що відповідає вимогам цивільного законодавства. Згідно ст. 1046 ЦКУ, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст. ст. 629, 525, 526 ЦК України: договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 530 ЦК України: якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно ст. 611 ЦК України: у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У разі порушення зобовязання згідно вимог ст. 625 ЦКУ, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно правового висновку постанови Верховного Суду України у справі №6-79цс14 від 02.07.2014, у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, яка має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні ч. 2 ст. 1048 ЦК України, позичальник зобовязаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Заборгованість на 23.04.2015 розраховується з урахуванням: - інфляційних нарахувань на суму боргу - 10 859 грн. 12 коп.; - 3% річних на суму боргу - 1463 грн. 60 коп.; - суми пені на суму боргу 3780 грн. 98 коп. Тобто, заборгованість станом на 23.04.2015 складає 96 255 грн. 16 коп. (сума боргу за курсом НБУ на 23.04.2015, 100 доларів = 2254.2193 грн.) + 10 859 грн. 12 коп. (інфляційні нарахування) + 1463 грн. 60 коп. (3% річних) + 3780 грн. 98 коп. (пеня), тобто усього 112 358 грн. 86 коп. Внаслідок прострочення заборгованості, позивачу [PERSON] окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідачів [PERSON] і [PERSON] було завдано і моральну шкоду, оскільки позивач розраховувала на своєчасне повернення запозичених відповідачам грошей при не стабільній фінансовій ситуації в Україні, що, як на момент займу так і на теперішній час - супроводжується стійким знеціненням одиниці національної валюти України гривні відносно іноземної валюти. У результаті не повернення відповідачами запозичених коштів, порушено нормальний спосіб життя [PERSON], оскільки їй ледь вистачає грошей на харчування та комунальні послуги, а, крім цього, вона була змушена докладати додаткових зусиль ще й для захисту своїх прав, а у наслідок порушення відповідачами домовленостей щодо повернення боргу зазнала ще й фізичного болю і моральних страждань, у наслідок чого лікувалася у закладі охорони здоров`я. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України: особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала. Частиною 3 вказаної статті передбачено відшкодування моральної шкоди грішми. Постановою Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 (в редакції від 27.02.2009) надане більш розширене тлумачення: під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. З урахуванням викладеного, діями відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо тривалого порушення договору про повернення запозичених у позивача [PERSON] (усіх її особистих збережень за весь час життя) - завдано моральну шкоду, яку [PERSON], з урахуванням знецінення національної валюти, підвищення курсу долару більш ніж у 3 рази, а відповідно цін на продукти харчування, а також предметів першої необхідності, характеру немайнових витрат, їх тривалості, не можливості відновлення з 20.10.2014 до цього часу, виходити із засад розумності, виваженості та справедливості - оцінює у 30 000 (тридцять тисяч) гривень. Спричинення моральної шкоди позивачу [PERSON] підтверджується копією амбулаторної картки закладу охорони здоров'я, розпискою про надання відповідачам [PERSON] і [PERSON] грошової позики від 20.10.2014, письмовою претензією, з вимогою повернення запозичених коштів і зазначенням наміру звернутися до Суду . Крім наведеного, [PERSON] враховує свої витрати на правову допомогу, на загальну суму 6 000 (шість тисяч) гривень. ЦК України у ст. 542, 543 ЦК України надає кредитору (позивачу) право пред'явлення боржникам (відповідачам) солідарної вимоги виконання обов'язку, а згідно ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Відповідно до ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved