Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 81066,44 грн. заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу. Посилався на те, що працював у відповідача на посаді директора та був неодноразово звільнений, а потім поновлений на роботі. Стверджував, що в період з 03.08.2012р. по 04.08.2014р. позивач не працював з вини відповідача і останній надав розрахунок заборгованості з урахуванням індексу інфляції за цей період, але кошти так і не виплатив. В подальшому позивач збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути на його користь 105235,75 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням індексу інфляції станом на 07.06.2015р. В судовому засіданні позивач підтримав свої збільшені позовні вимоги, а представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] був призначений на посаду директора театрально -видовищного закладу культури «Київська мала опера» з 15.02.2005 р. відповідно до наказу начальника Головного управління культури, мистецтв та охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації від 10.02.2005 р. №33-к (а.с.10-13). Наказом Головного управління культури виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) №366-к від 03.08.2012 р. позивача поновлено на посаді директора комунального закладу «Театрально-видовищний заклад культури «Київська мала опера» з 03.08.2012 р. Також наказано скоротити посаду «директор» комунального закладу «Театрально-видовищний заклад культури «Київська мала опера», попередити [PERSON] про наступне вивільнення з посади директора комунального закладу «Театрально-видовищний заклад культури «Київська мала опера» (ст.40-1, 49-2 КЗпПУкраїни), запропонувати останньому посаду «сторожа» цього закладу (а.с.4). Наказом Головного управління культури виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) №475-к від 01.10.2012 р. [PERSON] звільнено з посади директора комунального закладу «Театрально-видовищний заклад культури «Київська мала опера» 03 жовтня 2012 р. (статті 40-1, 49-2 КЗпП України) (а.с.5). Наказом Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 327-к від 04.08.2014р. позивача поновлено на посаді директора комунального закладу «Театрально-видовищний заклад культури «Київська мала опера» з 03.08.2012 р. Згідно пояснень позивача, в період з 03.08.2012р. по 04.08.2014р. він фактично не працював з вини відповідача та не отримував заробітної плати. Як вбачається з розрахунку підписаного керівником та бухгалтером відповідача, заборгованість останнього перед позивачем за період з 03,08.2012р. по 05.08.2014р. з урахуванням індексу інфляції станом на 07.09.2014р. складає 67 971,61 грн. Суд вважає, що відповідач фактично визнав свою заборгованість перед позивачем по сплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу, а саме з 03.08.2012р. по 04.08.2014р. Згідно ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави з роботи, робітника повинно бути поновлено на роботі органом, який розглядає спір, а при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган який розглядає спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Оскільки судом встановлено, що 03.08.2012р. позивача незаконно було звільнено з посади, а наказом № 327-к від 04.08.2014р. поновлено на посаді з 03.08.2012р., то з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням індексу інфляції, який станом на 07.06.2015р. становить 105 235,75 грн. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 243,60грн. на користь держави На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved