Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що 12.01.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 490019840. Разом з тим 12.01.2007 року [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк» уклали договір застави №490019840-з, в якому предметом застави виступив транспортний засіб, автомобіль MITSUBISHI LANCER 1.6 COMFORT, реєстраційний номер [NUMBER], № кузову JMBSNCS3A7U011691, тип-легковий седан [PERSON] систематичне невиконання [PERSON] умов кредитного договору утворилась заборгованість. 08.10.2013 року [PERSON] видав позивачу довіреність на право продажу заставного автомобіля та спрямування коштів від продажу на погашення заборгованості по кредитному договору. Однак, позивачеві стало відомо, що 07.10.2010 відділом ДВС Бобровицького районного управління юстиції в рамках виконавчого провадження №21774407, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою також накладено арешт на заставний транспортний засіб; 19.03.2012 ВДВС Бобровицького районного управління юстиції в рамках виконавчого провадження №31714173, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою також накладено арешт на транспортний засіб, переданий в заставу ПАТ «Альфа-Банк», також 15.02.2016 року ВДВС Бобровицького районного управління юстиції, в рамках виконавчого провадження №43584786, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої накладено арешт на все рухоме майно, що належить [PERSON], у тому числі і автомобіль, що перебуває в заставі ПАТ «Альфа-Банк». Крім того, відповідно до картки арешту ТЗ на заставний автомобіль накладено арешт постановою Відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції від 23.11.2010 №03929/9049. Заставлений автомобіль 22.11.2010 постановою Відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції в рамках виконавчого провадження №21774407 оголошено в розшук. Таке накладення арешту постановами ВДВС перешкоджає позивачеві задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави через укладення договору купівлі-продажу. Тому позивач, просить звільнити з-під арешту автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON], що був накладений постановами ВДВС Бобровицького РУЮ та Ніжинського міськрайонного управління юстиції, а також зняти розшук зазначеного автомобіля. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, що дає суду, відповідно до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України право ухвалити заочне рішення на підставі наявних і достатніх у справі доказів, про що не заперечує представник позивача у своїй заяві до суду. Представник відповідача АТ «ПроКредитБанк» також в судове засідання не з»явився. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомлено. \~\~\~\~Представник третьої особи відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції в судове засідання не з»явився. Надіслали постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №21774407 від 07.10.2010 року, ВП 31714173 від 19.03.2012 року, якими накладено арешт на майно належне [PERSON], в т.ч. транспортний засіб, автомобіль MITSUBISHI LANCER 1.6 COMFORT, реєстраційний номер [NUMBER], № кузову JMBSNCS3A7U011691, легковий седан В та постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження ВП №43584786 від 15.02.2016 року при виконання рішення суду про стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ «ПроКредитБанк» заборгованості. Представник третьої особи відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з»явився. Надіслали листа, в якому повідомили, що згідно перевірки даних ЄДРВП за період 2005-2016 роки виконавчих проваджень стосовно [PERSON] у відділі ДВС Ніжинського МРУЮ не перебувало. Просять розглянути справу без участі їх представника. Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 12.01.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490019840, за умовами якого, останньому надано кредит в сумі 15708 доларів США для придбання легкового автомобіля MITSUBISHI LANCER 1.6 COMFORT, реєстраційний номер [NUMBER], № кузову JMBSNCS3A7U011691, легковий седан В, строком дії договору до 12 січня 2013 року (а.с.8-11).Разом з тим 12.01.2007 року [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» уклали договір застави №490019840-з, в якому предметом застави виступив зазначений транспортний засіб і оцінений сторонами у 93\~324 гривень та згідно якого, у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, невиконання або неналежного виконання заставодавцем умов договору заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (а.с.12-16). Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15.01.2007 року підтверджується реєстрація застави автомобіля MITSUBISHI LANCER 1.6 COMFORT, реєстраційний номер [NUMBER], № кузову JMBSNCS3A7U011691, легковий седан В, обтяжувачем є ЗАТ «Альфа-Банк», боржником [PERSON]. За довіреністю від 08.10.2013 року [PERSON] уповноважив повірених здійснювати відчуження, розпоряджатися, в т.ч. продавати автомобіль MITSUBISHI LANCER 1.6 COMFORT, реєстраційний номер [NUMBER], № кузову JMBSNCS3A7U011691, легковий седан В. В судовому засіданні встановлено, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції перебувають виконавчі провадження №21774407 від 07.10.2010 року та № 31714173 від 19.03.2012 року про стягнення [PERSON] заборгованості на користь ПАТ «Альфа-Банк», за рахунок предмета застави, в сумі 109951,72 грн. Постановами про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на майно належне [PERSON], в т.ч. транспортний засіб, автомобіль MITSUBISHI LANCER 1.6 COMFORT, реєстраційний номер [NUMBER], № кузову JMBSNCS3A7U011691, легковий седан В. 15.02.2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бобровицького РУЮ в ході виконання рішення суду про стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ «ПроКредитБанк» заборгованості в сумі 167214,71 грн., було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах ВП №43584786, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 05.04.2016 року наявні записи № 2, №3 та №4 про арешт майна [PERSON], в т.ч. автомобіля MITSUBISHI LANCER 1.6 COMFORT, реєстраційний номер [NUMBER], № кузову JMBSNCS3A7U011691, легковий седан В, на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Бобровицького районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження №21774407 від 07.10.2010 року та № 31714173 від 19.03.2012 року і постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №43584786 від 15.02.2016 року. Як вбачається з витягу з виконавчого провадження №21774407 оголошено розшук майна боржника [PERSON], а саме автомобіля MITSUBISHI LANCER 1.6 COMFORT, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], № кузову JMBSNCS3A7U011691, легковий седан В. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 19.02.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №490019840 від 12.01.2007 року складає 18947,60 доларів США, по курсу НБУ 501396,24 гривень. (а.с.25-26). Відповідно до ч. 2 ст. 575 ЦК України, закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Частиною 2 статті 1 Закону України «Про заставу» передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. За статтею 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Згідно із ст. 589 ЦК України та ст. 19 Закону України «Про заставу» в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити свою вимогу в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо інше встановлено договором. За ч.ч.1, 3 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, та якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ч.6 ст.54 Закону України „Про виконавче провадження за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Постанови від 07.10.2010 року, 19.03.2012 року та 15.02.2016 року про накладення арешту на майно, що належить [PERSON],\~в т.ч. автомобіль \~MITSUBISHI LANCER 1.6 COMFORT, реєстраційний номер [NUMBER], № кузову JMBSNCS3A7U011691, легковий седан В, винесені державним виконавцем в той час, коли вказаний транспортний засіб вже був предметом застави згідно договору застави №490019840-з від 12.01.2007 року, вартість арештованого заставного транспортного засобу є значно меншою від суми заборгованості [PERSON] перед заставодержателем, крім того, рішенням Шахтарського міськрайонного суду, наказ №2н-204 від 28.08.2009 року, стягнуто за рахунок предмета застави з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» 109951,72 гривень. Оцінивши зібрані по справі докази, враховуючи те, що у позивача право застави виникло до реєстрації обтяжень рухомого майна, арешту, в Державному реєстрі, застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя, незалежно від майнового стану боржника і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, вартість предмета застави не перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю, в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що крім позивача, є інші заставодержателі вищевказаного автомобіля, оголошений розшук та арешти автомобіля, позбавляють позивача реалізувати своє право на звернення на нього стягнення, тому суд приходить до висновку, що саме позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок застави і позовні вимоги про зняття арешту є законними та обґрунтованими. Проте, вимоги позивача про звільнення з-під арешту автомобіля \~MITSUBISHI LANCER 1.6 COMFORT, реєстраційний номер [NUMBER], № кузову JMBSNCS3A7U011691, легковий седан В, накладеного державним виконавцем ВДВС Ніжинського МРУЮ, не можуть бути задоволені, оскільки в судовому засіданні не встановлено накладення такого арешту, крім того Державний реєстр обтяжень рухомого майна не містить записів про арешт майна [PERSON] накладеного на підставі постанови ВДВС Ніжинського МРУЮ від 23.11.2010 року. Сама лише картка арешту ТЗ не може бути підтвердженням накладення арешту без реєстрації його в Державному реєстрі. Разом з тим, згіднолиста ВДВС Ніжинського МРУЮ від 06.04.2016 року,згідно перевірки даних ЄДРВП за період 2005-2016 роки виконавчих проваджень стосовно [PERSON] у відділі ДВС Ніжинського МРУЮ не перебувало. Відповідно до положень ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими доказами (ст.ст.\~58,\~59 ЦПК України) ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, у вигляді сплаченого судового збору за звернення до суду в сумі 1378 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial