Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 22.06.2010 року в місті Дніпропетровську відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-2107», державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хундай», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить йому на праві власності. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.01.2011 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на день ДТП була застрахована на підставі полісу ВС/9986735 від 01.12.2009 року. Згідно Висновку №107/06.10 від 07.07.2010 року розмір завданих збитків завданих власнику транспортного засобу автомобілю марки «Хундай», державний номерний знак [NUMBER] становить 5644,33 грн. з ПДВ та 4 703,61 грн. без ПДВ. У відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4703,61 грн. Позивач зазначає, що відповідно до діючого законодавства, після виплати страхового відшкодування, до нього перейшло право вимоги до винної особи - відповідача, у розмірі фактичних затрат, пов'язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, а тому просив стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4703,61 грн., витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 656,68 грн., та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вжала позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.06.2010 року в місті Дніпропетровську відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-2107», державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хундай», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить йому на праві власності. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.01.2011 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП., а провадження по адміністративній справі по ст. 124 КУпроАП у відношенні [PERSON] закрито через сплив стоків притягнення до відповідальності. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з п.а ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була. Згідно з Висновком №107/06.10 від 07.07.2010 розмір завданих збитків завданих власнику транспортного засобу автомобілю марки «Хундай», державний номерний знак [NUMBER] становить 5644,33 грн. з ПДВ та 4 703,61 грн. без ПДВ. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінка майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом». Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. На підставі платіжного доручення №978 від 11 березня 2011 року позивач здійснив виплату страхових відшкодувань страхувальнику [PERSON] на загальну суму 4 703 грн. 61 коп. Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та роз'ясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Таким чином суд вважає стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму виплаченого відшкодування в порядку регресу в розмірі 4703,61 гривні, витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 656,68 грн. та 243,60 гривні судового збору.

Outcome: approved