Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] записаний батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які з 1 серпня 2016 року і по теперішній час перебувають у комунальному закладі Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка». За час перебування дітей у закладі відповідач не цікавився їх життям та здоров'ям, не надсилав письмові запити на адресу закладу, не спілкувався з дітьми на території закладу, не надавав матеріальну допомогу, що свідчить про небажання [PERSON] займатися доглядом, вихованням та утриманням дітей. Позивач просив: - позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; - стягувати з [PERSON] аліменти на користь комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у порядку, встановленому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. У судове засідання представник комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання представник служби у справах дітей Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу в загальному порядку у відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними у справі доказами, оскільки позбавлений можливості з'ясувати думку представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7; 8). Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні встановлено, що з 1 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у комунальному закладі Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка», що підтверджується копіями розпоряджень Баришівської РДА № 357, № 358 від 27 липня 2016 року (а.с. 13; 14) та довідкою КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» від 20 квітня 2017 року (а.с. 11). З акту про невідвідування № 01-10-208 від 18 квітня 2017 року (а.с. 12) вбачається, що за час перебування [PERSON] та [PERSON] у комунальному закладі Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» відповідач жодного разу їх не відвідував, листування не вів, долею дітей не цікавився, участі у вихованні та утриманні дітей не приймав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але з грудня 2009 року за вказаною адресою не проживає, місце його фактичного перебування невідоме, що підтверджується копією довідки виконкому Мринської сільської ради № 247/3-14 від 15 березня 2017 року (а.с. 15) та копією повідомлення Носівського відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області від 3 березня 2017 року (а.с. 16). З висновку органу опіки та піклування Баришівської районної державної адміністрації № 06-19/381 від 16 серпня 2016 року (а.с. 5-6) вбачається, що з метою забезпечення соціально-правових умов на освіту, сімейне виховання, збереження життя та здоров'я дітей, отримання дітьми гарантованих державних соціальних виплат та пільг Баришівська РДА вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дочок [PERSON] та [PERSON]. Проаналізувавши добуті по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дочок [PERSON] та [PERSON], а тому є законні підстави для позбавлення його батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не надає матеріальну допомогу на утримання дочок. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, працездатний вік відповідача, а також інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України (у редакції, що діє з 8 липня 2017 року) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 11 травня по 7 липня 2017 року, а починаючи з 8 липня 2017 року не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Проаналізувавши добуті по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований на законі, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 280 грн., оскільки у позовній заяві об'єднано дві вимоги (немайнового характеру та майнового характеру).

Outcome: approved