Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який був в ході судового слідства уточнений, про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості у зв*язку з невиконання відповідачем грошового зобов*язання за період з 28.11.2013р по 03.12.2015 року за рішенням Біловодського райсуду Луганської області від 13.05.2013 року , у вигляді збитків внаслідок інфляції в розмірі 45882,93 грн, та 3-х відсотків річних,що за вказаний період складають 5483,03грн ,всього 51365,96грн. В суді позивач уточнюючі вимоги позову підтримав в повному обсязі, вказав, що з 2002 року відповідач неодноразово брав у нього у борг гроші за договорами позики, але тривалий час не повертав, посилаючись на різні причини. Постановою Марківського райсуду Луганської області від 04.03.2013 року дії [PERSON] були кваліфіковані за ст.190 ч 2 КК України , як умисні,що виразилися в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) громадян Біловодського району, зокрема, [PERSON], та закрив провадження у справі із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Рішенням Біловодського райсуду Луганської області від 13.05.2013 року з [PERSON] стягнуто борг в сумі 61787,00грн, 3% річних в сумі 2160,29грн та моральну шкоду в сумі 2000грн. Виконавчий лист переданий на примусове виконання рішення суду. За період з 28.11.2013р по 03.12.2015 року відповідачем сплачено лише 6556,04грн. Залишок боргу складає 59391,25грн. . Заборгованість, яка додана до уточненого позову, рахувалася з врахуванням сплачених сум під час примусового виконання судового рішення.. Вважає, що оскільки відповідачем не сплачений борг, він повинен понести відповідальність, яка передбачена цивільним законодавством за невиконання грошового зобов*язання, що передбачене ст. 548,552,625,1048 ЦК України, за період з 20.10.2013 року 19.10.2016 року.. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вказавши, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі вимог ст.. 205 ЦПК України у зв*язку з наявним рішенням суду про стягнення з нього боргу та у зв'язку із закінченням строків давності. . Крім того пояснив, що з вини саме позивача, який скрізь звертається зі своїми скаргами на невиплату йому грошей, у нього, відповідача, постійно проводяться перевірки то з податкової інспекції, то з інших структур, заважаючи йому працювати та виконувати рішення судів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Згідно до ст. 10,11 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В суді встановлено, що в провадженні Марківського райсуду Луганської області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за ст. 190 ч 2 КК України за скоєння умисних дій ,що виразилися в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) громадян Біловодського району, зокрема, [PERSON] та постановою від 04.03.2013 року провадження закрито із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Рішенням Біловодського райсуду Луганської області від 13.05.2013 року з [PERSON]на користь [PERSON] стягнуто борг в сумі 61787,00грн,3% річних в сумі 2160,29грн та моральна шкода в сумі 2000грн. 31.05.2013 року постановою старшого державного виконавця ДВС Біловодського РУЮ відкрито виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 61787,00грн,3% річних в сумі 2160,29грн та моральної шкоди в сумі 2000грн. За матеріалами виконавчого провадження за період примусового виконання судового рішення з відповідача частково стягнуто борг на користь позивача: 28.11.2013р-1336,33грн, 22.04.2014р-724,97грн, 05.12.2014р- 2524,78грн, в т.ч. моральна шкода-2000,00грн, 26.08.2015рн- 651,60грн, 04.11.2015р- 501,56грн, 09.11.2015р-148,05грн,03.12.2015р-668,75грн. Всього стягнуто 6556,04грн. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти абоінші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернутипозикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речейтого ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час,протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов*язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Підстави припинення зобов*язання передбачені ст.. 599-601,604-609ЦК України., зокрема, ст.. 599 ЦК України передбачено припинення зобов*язання виконанням, що проведено належним чином. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки належним виконанням зобов'язання є виконання, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання (ст. 599 ЦК України) Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язанийсплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь часпрострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Дана правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України від 2.09.2015р №6-3690цс15, яка є обов'язковою для виконання судами. З врахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України. а саме: - інфляційні витрати за період з 20.10.2013р по 30.09.2016р.в сумі 45635,79грн ,виходячи з розрахунку : За період з 20.10.2013 р. по 04.12.2014 р. з суми заборгованості: 61787,00 грн. : Індекс інфляції -1,225 1,002x1,005x1,002x1,006x1,022x1,033x1,038x1,010x1,004x1,008x1,029x1,024x1,019=1,221 61787.0грн. х 1,225=75441,93 грн. 75441,93-61787,00=13654.93 грн. За період - з 05.12,2014 р. по 25.08.2015 р. з суми заборгованості: 61787-425,79 = 61361,21 грн. Індекс інфляції -1,423 1,030x1,031x1,053x1,108x1,140x1,022x1,004x0,990x0,992 = 1,423 61361,21x1,423 = 87317,00 грн.' 87317,0-61361,21 =25955,79 грн. За період з 26.08.2015 р. по 03.11.2015 р. з суми заборгованості: 61361,21 - 651,60 = 60709,61 грн. Індекс інфляції -1,010 1,023x0,987=1,010 60709,61x1,010=61316,71 грн. 61316,71-60709,61 = 607,10 грн. За період з 04.11.2015 р. по 02.12.2015 р. з суми заборгованості: 60709,61-501,56-148,05 = 60060,00 грн. Індекс інфляції -1,020 60060,00грн х 1,020 = 61261,20 грн. 61261,20 - 60060,00 = 1201,20 грн. За період з 03.12.2015 р. по 30.09.2016 р. з суми заборгованості: 60060,00 - 668.75 = 59391.25 грн. Індекс інфляції - 1,071. 1,007x1,009x0,996x1,010x1,035x1,001x0,998x0,999x0,997x1,018=1,071 59 391,25 х 1,071 = 63608,02 грн. 63608,02 - 59391,25 = 4216,77 грн. Всього інфляційні збитки складають : 13654,93+25955,79+607,10+1201,20+4216,77= 45 635,79 грн. -3% річних за час з 20.10.2013р по 19.10.2016року в сумі 5470,28грн, виходячи з розрахунку: За період - з 20.10.2013 р. по 04.12.2014 р. з суми заборгованості: 61787,00 грн. Кількість днів -410 61787,00 х 3,0% :365х410=2082,80 грн. За період - з. 05.12.2014 р. по 25.08.2015 ] з суми заборгованості: 61787-425,79 = 61361,21 грн. Кількість днів -264 61361,21 х 3,0% :365х264=1331,45 грн. За період з 26.08.2015 р. по 03.11.2015 ] з суми заборгованості: 61361,21 - 651,60 = 60709,61 грн. Кількість днів - 70 60709,61 х 3,0% :365x70=349,29 грн. За період з 04.11.2015р по 02.12.2015р з суми заборгованості 60709,61-501,56-148,05=60060,00 Кількість днів -29 60060,00 х 3,0% :365х29=143,16 грн. За період з 03.12.2015 р. по 31.12.2015 р. з суми заборгованості: 60060,00 - 668.75 - 59391.25 грн. Кількість днів -29 59391,25 х 3,0% :365х29=141,56 грн. За період з 01.01.2016 р. по 19.10.2016 р. з суми заборгованості: 59391.25 грн. Кількість днів -292 59391,25 х 3,0% :366x292=1422.02 грн. Всього 3% річних від простроченох суми: 2082,80+1331,45+349,29+143,16+141,56+1422.02= 5 470,28 грн. Розрахунок здійснювався за наступною формулою: Сума заборгованості х 3% річних, поділені на 365/366(кількість днів в році), х на кількість днів заборгованості. Відповідачем в суді заявлено про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог за спливом строків позовної давності, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визначити. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи викладене , суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності за зверненням до суду з даним позовом. З наведено видно, що свої зобов*язання по сплаті боргу після винесення рішення та на даний час відповідачем не виконано, що свідчить про відсутність підстав для закриття провадження у справі на підставі вимог ст.. 205 ЦПК України. Зобов*язання, які виникли з 2002 року у [PERSON] перед [PERSON] щодо виплати боргу тривають, а тому позов підлягає задоволенню, до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає 51 106,07грн.. На підставі вимог ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 551,20грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved