Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він є працівником відповідача. При цьому при отримані зарплати за серпень 2021 року він недоотримав заробітну плату в сумі 3836,80 грн., оскільки представники відповідача неправомірно стягнули з нього більше ніж 20% доходу на погашення боргу за виконавчими листами у такому місяці. Аналогічним чином з його доходу за вересень 2021 року за місцем роботи було зайво стягнуто ще 7694,49 грн., що загалом становить 11531,29 грн., які він просив суд стягнути на свою користь з відповідача. Не погоджуючись із заявленими вимогами, представник відповідача, [PERSON] , подала відзив, де зазначала, що у серпні 2021 року ПрАТ «ММК імені Ілліча» було отримано дві постанови про звернення стягнення на зарплату [PERSON] , який працює у відповідача. На виконання вимог закону ПрАТ «ММК імені Ілліча» здійснив стягнення з доходу боржника, позивача. При цьому із зарплати [PERSON] у серпні 2021 року відбулось зайве стягнення доходу позивача. Так загальний місячний дохід позивача на ПрАТ «ММК імені Ілліча» у серпні 2021 року склав 20875,62 грн. (20650,62 грн. грошові нарахування та 225 грн. додаткове благо у вигляді місячного проїзного), з яких сума утримання податків та зборів за Податковим кодексом склала 4079,62 грн. Тому 20% доходів [PERSON] після утримання податків та зборів складав 3359,20 грн. ((20875,62 - 4079,62) х 20% = 3359,20). Однак, під час нарахування зарплати позивачу на спеціальному програмному забезпеченні у серпні 2021 р. відбувся технічний збій, внаслідок якого з доходів [PERSON] була утримана сума, що перевищувала встановлений законодавством розмір. Після виявлення технічного збою було здійснено повернення позивачу надмірно утриманих коштів в серпні 2021 р. у сумі 4521,20 грн. Додавала, що утримання з зарплати [PERSON] у вересні 2021 року було здійснено в передбаченому законом розмірі. Так загальний місячний доход [PERSON] на ПрАТ «ММК імені Ілліча» у вересні 2021 р. склав 68751,20 грн. (68 526,20 грн. грошові нарахування та 225 грн. додаткове благо у вигляді місячного проїзного), з яких сума утримання податків та зборів склала 13415,37 грн. Таким чином 20% доходів позивача після утримання податків та зборів у вересні 2021 р. становило 11067,17 грн. ((68751,20 - 13415,37) х 20% = 11067,17), яка була у такому розмірі утримана з позивача. За відсутності доказів на момент вирішення справи у суді щодо наявності боргу у відповідача перед позивачем просила суд відмовити у задоволені позову [PERSON] в повному обсязі. Позивач, [PERSON] , в судовому засіданні, підтримуючи заявлені ним вимоги, надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, додаючи, що оскільки виконавчий напис нотаріусу є незаконним щодо проведення з нього стягнення боргу на користь ПАТ «ПУМБ», то дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження за таким написом та звернення стягнення на зарплату позивача є також незаконними. Таким чином вважав, що відповідач не був наділений законом правом проводити утримання з його зарплати на погашення заборгованості в рамках відкритого виконавчого провадження з примусового стягнення за таким виконавчим написом нотаріусу. Натомість, позивач не заперечував у судовому засіданні факт повернення йому зайво стягнутих у серпні 2021 року сум зарплати в розмірі 4521,20 грн. та правильність у іншій частині проведення обрахунку за наданими суду представником відповідача розрахунковими листами за серпень 2021 року та за вересень 2021 року. Представник відповідача, адвокат Чайкіна К. О., у судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] , вказувала, що відрахування із зарплати позивача за місцем його роботи проводиться відповідно до чинного законодавства, а технічна помилка щодо зайвого стягнення коштів з доходу позивача була усунута. Тому просила суд відмовити у позові [PERSON] . Суд, вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов [PERSON] є таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 94 КЗпП Україна заробітна плата - не винагорода обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. На підставі ч. 1 ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 %; а за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 %. Судом встановлено, що [PERSON] працює у ПрАТ «ММК імені Ілліча», що визнавалось сторонами, відносно якого, як боржника, відкриті виконавчі провадження № 66132995, 65023413, 65043274, що підтверджується копіями постанов: приватного виконавця Олійник Олега Івановича від 20 липня 2021 року про відкриття виконавчого провадження та від 6 серпня 2021 року про звернення стягнення на зарплату боржника, а також державного виконавця Лівобережного ВДВС від 26 липня 2021 року та від 6 вересня 2021 року про звернення стягнення на зарплату боржника. З інформації ПрАТ «ММК імені Ілліча» від 13 вересня 2021 року вбачається, що за серпень 2021 року із зарплати позивача було утримано відповідачем на виконання примусового стягнення за відкритими виконавчими провадженнями відносно [PERSON] загалом 7880 грн. Згідно із розрахункових листів [PERSON] на ПрАТ «ММК імені Ілліча» за серпень 2021 року вбачається, що із доходу [PERSON] було утримано на погашення боргу за виконавчими провадженнями 662 грн., 3359,20 грн., 3359,20 грн., 500 грн., що підтверджує інформацію, надану позивачу представниками відповідача 13 вересня 2021 року. При цьому сума в розмірі 4521,20 грн. (662 грн. + 3359,20 грн. + 500 грн. = 4521,20 грн.) була зайво стягнута з доходу позивача у такому місяці, що визнавалось представником відповідача. Так суд зазначає, що позивачу був нарахований дохід у вигляді зарплати в сумі 20650,62 грн. та 225 грн. послуг за рахунок відповідача, з яких було утримано податків та зборів на суму 4079,62 грн., внаслідок чого з залишку доходу позивача у сумі 16796 грн. на виконання постанови приватного про примусове стягнення боргу було проведено утримання 20% в сумі 3359,20 грн., а також помилково утримано з доходу позивача за серпень 2021 року 3359,20 грн., 662 грн. та 500 грн., що загалом складає зайво утримані кошти в розмірі 4521,20 грн. Факт проведення ПрАТ «ММК імені Ілліча» перерахунку позивачу коштів в сумі 4521,20 грн., які були зайво утримані у [PERSON] із зарплати за серпень 2021 року, підтверджується платіжним дорученням від 17 листопада 2021 року. З розрахункових листів [PERSON] на ПрАТ «ММК імені Ілліча» за вересень 2021 року вбачається, що вони підтверджують посилання представника відповідача на законність здійснення утримань із доходу позивача в загальній сумі 11067,17 грн. (6200,16 грн. + 3497,81 грн. + 1369,20 грн. = 11067,17 грн.) на виконання постанови приватного про примусове стягнення боргу, що складає 20% від доходу [PERSON] вже після проведення відрахувань податків та зборів з загальної суми доходу позивача в сумі 68751,20 грн. (68526,20 грн. + 225 грн. = 68751,20 грн.), тобто з залишку зарплати в сумі 55335,85 грн. Отже, з зібраних по справі доказів вбачається правомірність дій представників ПрАТ «ММК імені Ілліча» щодо проведення утримань з доходу позивача за вересень 2021 року. Враховуючи, що зайво стягнуті з [PERSON] кошти із зарплати за серпень 2021 року було повернуті позивачу в сумі 4521,20 грн., то вбачається, що відсутні суми, які підлягають стягненню з ПрАТ «ММК імені Ілліча» на користь [PERSON] за заявленими ним позовними вимогами. Суд, натомість, не приймає до уваги надані [PERSON] відомості про внесення інформації до ЄРДР за заявою позивача за ознаками злочину за ст. 358 ч. 1 КК з пам`яткою потерпілої особи, супровідний лист з ухвалою слідчого судді про скасування постанови про закриття кримінального провадження за ознаками злочину за ст. 190 ч. 1 КК, порушеного за заявою позивача, індивідуальні відомості про застраховану особу ПФУ відносно [PERSON] , довідку про неотримання [PERSON] соціальної допомоги від 9 грудня 2021 року, а також розрахункові листи позивача на ПрАТ «ММК імені Ілліча» за лютий 2021 року та листопад 2021 року, оскільки вони не впливають на правильність розгляду спору по суті заявлених [PERSON] позовних вимог, бо не стосуються предмету доказування по справі. Також суд наголошує, що незгода [PERSON] із виконавчим написом нотаріусу, за яким проводиться примусове стягнення з нього боргу в рамках виконавчого провадження, а так само незгода із діями приватного виконавця, який відкрив провадження за таким написом, не впливає на розгляд по суті заявлених [PERSON] позовних вимог, оскільки відповідність такого виконавчого напису та процесуальних дій приватного виконавця закону не є предметом дослідження по даній справі. З огляду на наведене судом вмотивування позов [PERSON] до ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення боргу по зарплаті задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed