Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що між відповідачем - [PERSON] та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АЛЬФА-БАНК» (надалі первісний кредитор або ПАТ «АЛЬФА-БАНК») 22.11.2013 року було укладено кредитний договір № 500921952, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді грошових коштів в сумі 19749,70 грн. з кінцевим строком погашення не пізніше 25.11.2018 року, процентна ставка 15,99 % річних. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позику відповідачу, проте відповідач - [PERSON] істотно порушувала умови договору. 30.09.2014 року між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» (надалі ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП») було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» перейшло право грошової вимоги до боржника - [PERSON] за Кредитним договором № 500921952 від 22.11.2013 року. 10.10.2016 року між ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (надалі ТОВ «ФК «ЄАПБ» або позивач) укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до якого, ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги грошових коштів до відповідача - [PERSON], що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредиту, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основним кредитним договором. Відповідно до витягу з Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2018 року «Характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основним договором», ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника - [PERSON] (відповідача) в сумі 44999,98 грн. (19749,70 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 19250,28 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 6000,00 грн. - пеня, штрафи, неустойка). У зв'язку із викладеним вище, позивач звернувся до суду з даним позовом, просив суд про стягнення з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 500921952 від 22.11.2013 року в розмірі 44999,98 грн. (19749,70 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 19250,28 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 6000,00 грн. - пеня, штрафи, неустойка) та суму судових витрат. Ухвалою Дзержинського суду м. Харкова від 29.05.2018 р. відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін, з наданням відповідачу права протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду подати відзив на позов і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши письмове клопотання від 18 червня 2018 року вх.№ 28315 про розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, в якому просив проводити судові засідання за відсутності представника позивача, а також повністю підтримав вимоги викладені у позову та просив суд про їх задоволення у повному обсязі, проти прийняття судом заочного рішення не заперечував. Аналогічні за змістом клопотання були надіслані 11 липня 2018 року вх.№ 32442 і 05 жовтня 2018 року вх.№ 46189. Відповідач або його представники в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про повернення викликів суду з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання», заперечення, відзиви або пояснення на позов не надавав. Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів, про що не заперечував у письмовій заяві і представник позивача. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з відсутністю учасників справи. Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Між відповідачем - [PERSON] ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АЛЬФА-БАНК» (надалі первісний кредитор або ПАТ «АЛЬФА-БАНК») 22.11.2013 року було укладено кредитний договір № 500921952, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді грошових коштів в сумі 19749,70 грн. з кінцевим строком погашення не пізніше 25.11.2018 року, процентна ставка 15,99 % річних. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позику відповідачу, проте відповідач - [PERSON] істотно порушувала умови договору, чим допустила заборгованість перед банком, у зв'язку із чим ПАТ «АЛЬФА-БАНК» 30.09.2014 року уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» перейшло право грошової вимоги до боржника - [PERSON] за Кредитним договором № 500921952 від 22.11.2013 року. В свою чергу ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» 10.10.2016 року уклало із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до якого, ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги грошових коштів до відповідача - [PERSON], що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредиту, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основним кредитним договором. Відповідно до витягу з Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року «Характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основним договором», ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника - [PERSON] (відповідача) в сумі 44999,98 грн. (19749,70 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 19250,28 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 6000,00 грн. - пеня, штрафи, неустойка). На виконання умов Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, згідно вимог ст. ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, що зазначена в Кредитному договорі, від імені ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Вих.№ 001478543-1 від 19.10 2016 року. У зв'язку із істотним порушенням відповідачем умов Кредитного договору, позивачем, який набув право грошової вимоги (ТОВ «ФК «ЄАПБ»), на адресу відповідача було направлено Повідомлення про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу Вих.№ 001478543-1 від 24.10 2016 року. Згідно ст. 1082 ЦК України - боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж; боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним; виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. З моменту отримання права вимоги до боржника (з 10.10.2016 року), ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалось нарахувань жодних штрафних санкцій. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на надіслані повідомлення, відповідач не виконав свого зобов'язання. Відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Тобто, закон покладає обов'язок доказування на сторони у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ч. 1 ст. 629 ЦК України. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог ЦК України. Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки відповідачем не виконуються належним чином зобов'язання за кредитним договором, істотно порушуються його умови, заборгованість підлягає стягненню з нього на користь позивача в судовому порядку. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач відповідно до ст. 81 ЦПК України довів ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в повному обсязі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в сумі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved