overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтує тим, що 8 жовтня 1996 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Під час перебування у шлюбі в них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя між ними не склалося, у них постійно виникають сварки, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного, їх подальше сумісне життя є не можливим, шлюбні відносини між ними фактично припинені з 2013 року. Вважає, що подальше подружнє життя та збереження родини неможливе і суперечить його інтересам. Посилаючись на ці обставини, просив шлюб розірвати, а судові витрати покласти на нього. Позивач в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.23). Відповідач в\~судове засідання\~не з`явилася,\~надала суду\~заяву,\~в якій\~позов визнала\~та розгляд\~справи просила\~провести за\~її відсутності\~(а.с.24). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у \~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 8 жовтня 1996 року Путивльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №128 (а.с.6). [INFO] у них народилася дитина [PERSON] , який проживає спільно зі сторонами (а.с.7,8). В силу статті 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч.2 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Частиною третьою\~ст.109 СК України\~визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З`ясувавши фактичні взаємини сторін, які фактично припинили подружні стосунки, сторони спільно не проживають, збереження сім`ї не бажають та наполягають на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що ця сім`я вже повністю розпалась, a подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та засадам добровільності шлюбу, який повинен ґрунтуватися на вільній згоді жінки і чоловіка. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є підстави для задоволення позову. Після розірвання шлюбу відповідачу зі її заявою слід залишити шлюбне прізвище, що відповідає\~ ч.1 ст.113 СК України, якою закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу,\~ після розірвання шлюбу надалі\~ іменуватися\~ цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є студентом третього курсу денної форми навчання Житомирського технологічного коледжу КНУБА та немає ніякого джерела доходів, а тому потребує матеріальної допомоги. Позивач подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та просив стягувати із відповідача аліменти в розмірі 400,00 грн. Позивач подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, не заперечував щодо стягнення із нього на користь позивача аліменти у розмірі 400,00 грн. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач є батьком повнолітнього - [PERSON], [INFO]. /а.с. 5/ Згідно довідки виданої за підписом директора [PERSON] та секретаря [PERSON] №52 від 11.01.2016 року вбачається, що [PERSON] є студентом 3-го курсу денної форми навчання Житомирського технологічного коледжу КНУБА, починаючи із 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. З огляду на викладене, оскільки [PERSON] навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, суд приходить до висновку, що вона потребує матеріальної допомоги, а тому стягує з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 400,00 грн. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно норм до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до [PERSON], виконавчого комітету [PERSON] міської ради, [PERSON] міськрайонного виробничого відділу [PERSON] регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем. Свої позовні вимоги мотивував тим, що позивач є балансоутримувачем будинку № 32 по вулиці Небесної Сотні (Леніна) в місті Каневі Черкаської області. 16 вересня 2013 року позивач звернувся до Виконавчого комітету [PERSON] міської ради Черкаської області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації та проекту із землеустрою земельної ділянки № 32 по вулиці Небесної Сотні (Леніна) в місті Каневі Черкаської області. 05.11.2013 року отримав відповідний дозвіл у формі рішення [PERSON] міської ради № 14-17. Серед документів, які необхідно було подати комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою, був акт про погодження меж земельної ділянки. У зв'язку із цим позивач звернувся до сусідки - користувача суміжної ділянки для підписання відповідного акту,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу на своє утримання у звязку з навчанням, починаючи з 01.09.2015 року. Позивач в судове засідання не зявився, в уточненій позовній заяві справу просить розглядати у його відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], 19.04.1996 року є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 4). Відповідно до довідки від 27.10.2015 року №593 [PERSON] навчається з 01.09.2015 року в Коледжі економіки і технологій Чернігівського національного технологічного університету, на денній формі навчання, за рахунок державного бюджету. Термін закінчення навчання 30.06.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що батьки повинні утримувати повнолітніх дітей, які навчаються за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, що відповідач є працездатним, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця на період його навчання в Коледжі економіки і технологій Чернігівського національного технологічного університету. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненими позовними вимогами до [PERSON], за участю третьої особи Головного управління ДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований за вищезазначеною адресою, однак в квартирі [ADDRESS] не проживає з березня 2014 року, участі в утриманні житла не приймає. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрації) в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] власник, [PERSON], [INFO] онука, [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], в квартирі [ADDRESS] не проживає з березня 2014 року, участі в утриманні житла не приймає що підтверджується матеріалами справи. Згідно ст.71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст.72 Житлового Кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, факт реєстрації відповідача у квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивача у користуванні власністю, а вимога про зняття з реєстрації відповідача обґрунтована й підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом, вказуючи, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - дочку [PERSON] [INFO]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь для утримання дитини аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, розгляд справи провести без її участі. В судовому засіданні відповідач позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідач по справі являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідач по справі не надає матеріальної допомоги для належного утримання дитини, у зв'язку з чим порушуються її інтереси. Відповідач по справі має регулярний, дохід, про що надано довідку Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями позивачки, матеріалами справи й відповідачем не спростовуються. Суд, з огляду на те, що в силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, вважає за можливе згідно зі ст.182-183 СК України стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість по квартирній платі в розмірі 2046грн.96 коп. , яка утворилась в період 01.04.2011 року по 31 березня 2014 року включно , а також просив стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, позов підтримала, справу просила розглядати в її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилала, про причину неявки суд не повідомила, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: довідки КП «ЛЖЕК №5»; виписка з особового рахунку; розрахунок заборгованості по квартирній платі; копія рішення виконавчого комітету Лисичанської міської ради №122; копія типового договору 15/404950 від 11.07.2012 року. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ст. 68 ЖК УССР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця. Згідно до ст. 162 ЖК УССР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У судовому засіданні встановлено, що відповідач своєчасно не вносить квартирну плату за користування квартирою за адресою [ADDRESS] яка знаходиться на балансі КП ЛЖЕК № 5. У зв'язку з несплатою платежів за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у відповідача виникла заборгованість у сумі 2046,96 грн. за період з 01.04.2011 року по 31.03.2014 року включно. За таких обставин, суд вважає, надані позивачем докази достатніми та переконливими, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судовий збір у розмірі 243,60 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст. 68, 162 ЖК УРСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 12183,63 грн за кредитним договором № б/н від 05.01.2011 та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. Від представника позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду повернулись поштові конверти з відміткою «за закінченням строку зберігання». Таким чином, суд вважає, що відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача та зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 05.01.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 6500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку». Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту позивач керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п. 2.1.1.5.7 договору. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту в сумі 4488 грн. 00 коп. Мотивуючи свої вимоги позивач зазначив, що 04.09.2013 року між КС «Ізюм» та [PERSON] було укладено договір кредиту № М-2644 на суму 1500,00 гривень, зі сплатою 91,25 відсотків річних від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач умов вказаного договору належним чином не виконував, наслідком чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.07.2015 року складає 4623 грн. 00 коп. В добровільному порядку заборгованість відповідачем погашена не була. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач просив про розгляд справи за відсутністю представника кредитної спілки. Відповідач про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Судовим розглядом встановлено, що 04.09.2013 року між КС «Ізюм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № М-2644 (далі договір). Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в сумі 1500,00 грн. зі сплатою 91,25 відсотків річних (п. 1.1, 3.1 кредитного договору, а.с. 5). Відповідно до п. 6.3 договору, в разі закінчення строку дії вищевказаного кредитного договору та а наявності прострочення виконання кредитного зобовязання за даним кредитним договором позичальником, на нього покладається обовязок сплати процентів за користування кредитом у розмірі 109,5 відсотків річних за весь період прострочення з моменту закінчення строку дії вищевказаного кредитного договору та до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Згідно п. 9.1 договору, строк його дії становить 01 місяць. Відповідачем взяті на себе зобовязання не виконувались та були порушені умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Загальна сума заборгованості станом на 30.07.2015 року становить 4623 грн. 00 коп. (а.с. 3, 24). Таким чином, сума заборгованості за договором кредиту № М-2644 від 04.09.2013 року підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved