Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №40 по вулиці Коворот в селі Ігнатпіль Овруцького району Житомирської області. Позивач зазначає, що є власником будинку, відповідачка зареєстрована в будинку з 20 травня 2015 року, але з дня реєстрації по даний час за місцем реєстрації не проживає. Позивач вважає, що відповідач не користується спірним будинком без поважних причин на протязі двох років, а тому має бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право на користування будинком. Позивач в судове засідання не з»явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, а тому згідно ч.5 ст.74 ЦПК України незважаючи на його відсутність за зареєстрованим місцем проживання, відповідач вважається повідомленим належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, але надав лист в якому просить справу розглядати без їх участі, при прийняття рішення покладається на розсуд суду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Встановлено, що позивач є власником житлового будинку №40 по вулиці Коворот в селі Ігнатпіль Овруцького району Житомирської області, в якому проживає зі своєю дружиною, сином, дочкою та онуками. Відповідачка є його невісткою, зареєстрована в будинку з 20.05.2015 року, але не проживала і не проживає в ньому по даний час, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 31.03.2017 року за №№334,335,336 (а.с.9-11). Згідно рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 29.11.2016 року [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав щодо їх малолітньої дитини [PERSON], 14.04.2015 року (а.с.6-7). Відповідно до розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 24.01.2017 року за №15, малолітній [PERSON], [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано під опіку рідній бабусі [PERSON], мешканці села Ігнатпіль Овруцького району Житомирської області (а.с.8). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї [PERSON] від 31 березня 2017 року, [PERSON] зареєстрована в житловому будинку №40 по вул. Коворот в селі Ігнатпіль Овруцького району, але не проживає в ньому( а.с.12). Листом сільського голови Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 31.03.2017 року №142, відмовлено [PERSON] у знятті з реєстрації місця проживання [PERSON] (а.с.13). Оцінюючи надані докази, суд вважає їх належними, достовірними і тому приймає їх як основу для ухвалення рішення. У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), користуються ним для проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з положень ст.71 Житлового Кодексу Української РСР та роз»яснень постанови Пленуму Верховного Суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» від 12.04.1985 року № 2, право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї зберігається за ним протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. У відповідності до ст.72 Житлового Кодексу України, визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У постанові від 16 листопада 2016 року № 6-709цс16 Верховним Судом України висловлено правову позицію про те, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і доведеними у судовому засіданні. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місце проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позивач сплатив судовий збір в сумі 640,00 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved