Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 01.10.2004 року за № 1345825 на підставі повідомлення ВДВС Київського району у м. Харкові від 17.09.2004 року за № 14199, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 01.10.2004 року за № 14634099 про арешт квартири [ADDRESS], внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29726036 від 24.05.2016. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що їй на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: м. Харків, вул. Н. Ужвій, б. 78, кв. 113. Позивач звернулась до приватного нотаріуса з метою продажу вказаної квартири в якого отримала Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо вказаної квартири. З вказаної довідки від 24.05.2016 р. за № 59743413 вбачається, що державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради [PERSON] 01.10.2004 року внесено запис № 14634099 про обтяження за №1345825, а саме: арешту нерухомого майна квартири, розташованої за адресою м. Харків, вул. Н.Ужвій, б. 78, кв. 113, на підставі повідомлення ВДВС Київського району у м. Харкові за № 14199 від 17.09.2004 року. [PERSON] ВДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 14.06.2016 року за № 9869 їй було повідомлено про відсутність виконавчого провадження на виконанні вказаного відділу ДВС станом на 14.06.2016 року. Проте, постановою державного виконавця Старожинського В.С. державної виконавчої служби Київського району в м. Харкові від 13.09.2004 року при примусовому виконанні виконавчого листа 2-265/8, виданого 05.08.2003 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з неї 4\~867,54 грн. на користь ХОУ «Ощадбанк», накладено арешт на квартиру, що належить їй та розташована за адресою: м. Харків, вул. Н. Ужвій, б. 78, кв. 113. 07.06.2016 року нею було погашено всю суму заборгованості перед Філією ХОУ «Ощадбанк». Однак до теперішнього часу квартира, що належить їй на праві спільної сумісної власності з-під арешту не звільнена, позивач позбавлена можливості розпоряджатися своєю власністю. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного управління юстиції у Харківській області в судовому засідання пояснила, що відповідно до даних які містяться в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень у відношенні до [PERSON]А.([PERSON]А.), як боржника, на виконанні у [PERSON] ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області станом на 16.08.2016 року не перебуває. Проти задоволення позовних вимог не заперечує, винести рішення на розсуд суду. Представник третьої особи Філії-Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» в судовому засіданні пояснив, що заборгованість позивача перед банком відсутня, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази надані сторонами в обґрунтування своїх вимог, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна 01.10.2004 року внесено запис № 14634099 про обтяження за №1345825, а саме: арешту нерухомого майна квартири, розташованої за адресою м. Харків, вул. Н.Ужвій, б. 78, кв. 113, на підставі повідомлення ВДВС Київського району у м. Харкові за № 14199 від 17.09.2004 року. Постановою державного виконавця Старожинського В.С. державної виконавчої служби Київського району в м. Харкові від 13.09.2004 року серія АА № 116456 при примусовому виконанні виконавчого листа 2-265/8, виданого 05.08.2003 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] 4\~867,54 грн. на користь ХОУ «Ощадбанк», накладено арешт на квартиру, що належить їй та розташована за адресою: м. Харків, вул. Н. Ужвій, б. 78, кв. 113. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно за реєстраційним номером №2-16-285242 від 27.04.2016 року квартира за адресою: м. Харків, вул. Н.Ужвій, б. 78, кв. 113, на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу серія І-ВЛ № 319100 від 14 липня 1995 року вбачається, що [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «Курганова» на «Кулаєнко». Накладення арешту на майно, яке належить на праві приватної власності позивачу, обмежує її права власника щодо володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та роведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~ особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року\~за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володінні ним. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, а на підставі ч. 1 ст. 392 ЦК України\~власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підстави, що обумовлювали необхідність накладення арешту на нерухоме майно позивача на час розгляду справи відпали. Відповідно до заяви державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Х/о від 17.08.2016 року за № 13791/5 на підставі даних які містяться у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень у відношенні до [PERSON] ([PERSON]А.), [INFO], рнкопп [NUMBER], як боржника, на виконанні у [PERSON] ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області, станом на 16.08.2016 року, не перебуває. Як вбачається з довідки № 26/1-35/1021 від 10.06.2016 року виданої Філією-Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором № 1213 від 27.11.1995 року, укладеним з [PERSON] (іпн [NUMBER]) заборгованість по кредиту та відсоткам погашено в повному обсязі 07.06.2016 року, за кредитним договором №1219 від 29.11.1995 року укладеним з [PERSON] (іпн [NUMBER]) заборгованість по кредиту та відсоткам погашено в повному обсязі 07.06.2016 року. Відповідно до довідки № 26/1-35/1022 від 10.06.2016 року виданої Філією-Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1198 від 17.11.1995 року, за яким [PERSON] (іпн [NUMBER]) виступала поручителем, заборгованість по кредиту та відсоткам погашено в повному обсязі 07.06.2016 року, між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1172 від 30.10.1995 року, за яким [PERSON] (іпн [NUMBER]) виступала поручителем, заборгованість по кредиту та відсоткам погашена в повному обсязі 07.06.2016 року. Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ч.1 ЦК України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно позивача порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved