Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що [INFO] у с.Рев`якине Путивльського району Сумської області померла його мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 0,43 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Рев`якинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно позивач не може у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не встигла набути право власності на земельну ділянку, бо не встигла за життя завершити процедуру приватизації, позивач просить визнати за ним право на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельних ділян0окв порядку спадкування за заповітом, а судові витрати покласти на нього. Позивач в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.41). Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.40). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підтверджується матеріалами справи те, що [PERSON] , позивач у справі, є сином та спадкоємцем за заповітом, посвідченим 24 березня 1997 року Рев`якинською сільською радою Путивльського району Сумської області за №15, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с.Рев`якине Путивльського району Сумської області (а.с.8,12,13). Відповідно до довідки Рев`якинського старостинського округу Путивльської міської ради Сумської області №136/02-26 від 3 листопада 2020 року, [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Рев`якинською сільською радою 24 березня 1997 року за №15 не змінювався і не скасовувався (а.с.11). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 3 грудня 2019 року відбулась реєстрація спадкової справи №171/2019 після смерті [PERSON] (а.с.14). Згідно з копією рішення 3 сесії 21 скликання Рев`якинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 29 грудня 1993 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність громадян» громадянам надано земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і надвірних споруд та для ведення особистого підсобного господарства, і до списку цих громадян внесена [PERSON] , якій надано земельну ділянку площею 0,43 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.9-10). Відповідно до довідки Рев`якинської сільської ради Путивльського району Сумської області №141/02-26 від 24 листопада 2020 року повідомлено [PERSON] про відмову у завершені процедури приватизації земельної ділянки, що належала [PERSON] (а.с.16). Постановою державного нотаріуса від 9 грудня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку (а.с.15). Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п.3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не- завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Таким чином, до позивача, як спадкоємця за заповітом, переходять усі права та обов`язки, що належали [PERSON] , на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі і на право на завершення приватизації спірної земельної ділянки та одержання правовстановлюючих документів на неї. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що таке визнання позову відповідачем не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved