Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати за ним право власності на земельну ділянку №[NUMBER], кадастровий номер 8536300000:05:005:0447, площею 0,0371га, розташовану в межах землекористування СТ «Горнодолинний». Вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі заповіту є спадкоємцем власника спірної земельної ділянки [PERSON], померлого [INFO] року. Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку через відсутність відповідної державної реєстрації. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у позовній заяві, відповідач та співвідповідач, сповіщені належним чином, представників до суду не направили проте, наявні матеріали справи про права і взаємостосунки сторін суд визнає достатніми, щоб розглянути справу без участі сторін, що не прибули. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 цього Кодексу. На підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №408550 виданого 06 січня 2012 року Балаклавською районною у місті Севастополі радою на підставі рішення Балаклавської районної у місті Севастополі ради від 25 листопада 2011 року №13-с-6-196, зареєстрованого Головним управлінням Держкомзему у місті Севастополі 02 березня 2012 року в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №853630001002062 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0371га, розташованої в м.Севастополь, Балаклавський район, у межах СТ «Горнодолинний», діл.№[NUMBER]. Заповітом, посвідченим 03 травня 2007 року секретарем виконкому Сидорівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області Г.В.Журинською, зареєстрованого в реєстрі за №42, [PERSON] заповідає усе своє майно [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м. Севастополі, [INFO] року [PERSON] помер. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 грудня 2013 року державним нотаріусом Чортківської районної державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Гусятинської державної нотаріальної контори УСИК Г.Я. позивачеві відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, що належала померлому [PERSON] Відповідно до ст.126 ЗК України в її редакції, яка діяла до 2013 року право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а згідно її діючій редакції право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відмовляючи позивачеві у видачі свідоцтво про право на спадщину нотаріус послався на відсутність правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У той же час, відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, а за ч.3 ст.1296 того ж Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, оскільки відмова нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину фактично позбавляє позивача права власності на спадкове майно, позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved