Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути із [PERSON] кошти в сумі 49 784 грн. 69 коп. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 31.03.2017 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/02-40К-0091846, відповідно до якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу «Рено» д.н.з. [NUMBER] . 14 липня 2017 року [PERSON] , керуючи автомобілем «КІА» д.н.з. [NUMBER] в м. Полтава по вул. Шевченка, 66 допустила зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілям було завдано механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.08.2017 року у справі № 755/11125/17 [PERSON] визнано винною у дорожньо-транспортній пригоді. Сума страхового відшкодування виплаченого страхувальнику, як власнику пошкодженого транспортного засобу складає 49 784,69 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, як особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання. 24 травня 2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог вказуючи на те, що вона, будучи юридично не обізнаною, не змогла в суді довести своєї невинуватості та не скористалася наданим їй правом на апеляційне оскарження постанови суду, хоча мала на те свої підстави. Також зазначає, що нарахована страхова виплата у розмірі 49 784,69 грн. не може відповідати дійсності, оскільки пошкодження автомобіля «Рено» були незначними і не могли потребувати такого вартісного ремонту, а тому є необхідність огляду матеріалів про адміністративне правопорушення № 755/11125/17, які містять докази щодо реальних пошкоджень завданих автомобілю «Рено». Позивачем наведено неправдиву інформацію стосовно обставин ДТП, оскільки аварія сталася не в м. Полтаві, а в м. Києві, а тому є всі підстави вважати, що розмір страхового відшкодування також визначено неправильно. У поданому відзиві відповідач просила залучити до участі у справі в якості третьої особи водія автомобіля «Рено» [PERSON] , який би підтвердив чи спростував факт отримання ним страхової виплати від позивача на суму 49 784,69 грн. та інші обставини. Ухвалою суду від 27.05.2019 року клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів та залучення до участі у справі третьої особи задоволено частково, а саме в частині витребування доказів, витребувано від Дніпровського районного суду м. Києва матеріали адміністративної справи № 755/11125/17 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП. У залученні до участі у справі третьої особи [PERSON] відмовлено. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21.08.2017 року, [PERSON] 17.07.2017 року о 10 год. 00 хв. по вул. Райдужній, 13 в м. Києві, керуючи транспортним засобом «КІА» д.н.з. [NUMBER] , при в`їзді на вул. Райдужну, 13 не переконалася в безпечності маневру, внаслідок чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Рено» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п. 2.3 «Д» ПДР України. Вказаною постановою суду відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Рено» д.н.з. [NUMBER] був застрахований [PERSON] в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу № 91846 від 31.03.2017 року. Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій ст. 990 ЦК України. 14 липня 2017 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про настання події. Відповідно до Рахунку-фактури № РФ-15739 від 20.07.2017 року та Акту виконаних робіт № АК-15739 від 07.09.2017 року складених ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER] становить 49 784,69 грн. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 170000121520 від 19.08.2017 року та страхового акту № 170000121520 від 19.08.2017 року, складених ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», розмір страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER] становить 49 784,69 грн. На виконання умов договору добровільного страхування транспортного засобу № 91846 від 31.03.2017 року, на підставі страхового акту № 170000121520 від 19.08.2017 року, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 21.08.2017 року перерахувало на рахунок ФОП [PERSON] грошові кошти на ремонт транспортного засобу «Рено» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 49 784,69 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР049364 від 21.08.2017 року. Відповідно положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами відповідач посилається на те, що позивачем помилково зазначено інше місце дорожньо-транспортної пригоди, а тому існує вірогідність такого ж помилкового нарахування страхового відшкодування, оскільки пошкодження автомобіля «Рено» були незначними, тому не могли потребувати такого вартісного ремонту. Проте, наведені відповідачем заперечення суд прийняти до уваги не може, виходячи з наступного. Як убачається із зазначених у схемі місця дорожньо-транспортної пригоди видимих (зовнішніх) пошкоджень автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП було пошкоджено: передній бампер із лівої сторони, ліве переднє крило, ліва передня фара та ліва передня протитуманна фара. В акті огляду транспортного засобу «Рено» д.н.з. [NUMBER] , складеного ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 14.07.2017 року, зазначено про пошкодження переднього бампера, решітки радіатора, переднього номерного знаку, передньої лівої фари, фари передньої правої (зломані кріплення), лівої протитуманної фари, лівого переднього крила, перекосу пройому, деформацію переднього правового крила, деформацію правої та лівої петель кришки капота. Отже, проведені ремонт та заміна відповідних частин транспортного засобу за рахунком-фактурою та актом виконаних робіт стосуються пошкодженої в ДТП частини автомобіля та її складових деталей. До того ж, як вказано у схемі ДТП, там наводиться лише перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які можуть бути доповнені та конкретизовані в описі пошкоджень у акті огляду транспортного засобу (дефектній відомості), в якому детально зазначається опис всіх дефектних деталей. З боку відповідача не доведено жодними доказами факту проведення заміни деталей, що не пов`язані з подією дорожньо-транспортної пригоди, як і обставин завищеної позивачем ціни позову. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положень ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З приводу вказаного у позовній заяві місця дорожньо-транспортної пригоди суд приходить до висновку про наявність описки у цій частині, оскільки відомості щодо цієї події зазначені у витребуваному судом адміністративному матеріалі, що тотожні відомостям зазначеним у доданих до позову документах. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Посилання відповідача на те, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення вона не визнала у зв`язку із відсутністю з її боку порушень ПДР України суд також до уваги не приймає, оскільки вина відповідача доведена у встановленому законом порядку та встановлена постановою суду, яка не скасована та набрала законної сили, а тому створює певні юридичні наслідки для відповідача. У спростування зазначеного відповідачем будь яких доказів суду не надано, а заперечення гуртуються лише на припущеннях. Отже, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягає задоволенню, у зв`язку з чим із [PERSON] на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» слід стягнути кошти в сумі 49 784,69 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 1 921 грн. 00 коп.

Outcome: approved