Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідач є членом гаражного кооперативу «Орель» на підставі рішення № 14 загальних зборів від 01.01.1996 р. та займає гаражний бокс за [NUMBER]. На загальних зборах членів Гаражного кооперативу «Орель» протоколами загальних зборів ГК «Орель» від 05.12.2010 р. та від 25.12.2011 р. прийняті рішення про встановлення суми заборгованості стосовно кожного члену кооперативу, який вчасно не сплатив визначену суму і допустив виникнення заборгованості; згідно довідки голови правління ГК «Орель» станом на 01.07.2013 р. за відповідачем склалась заборгованість у сумі 3 500,00 грн., яка складається з наступного: несплата цільового внеску до цільового фонду на будівництво проїзних шляхів з твердим покриттям на території ГК «Орель» - 2 000,00 грн., в резервний фонд - 1 500,00 грн. Як зазначається позивачем при зверненні до суду Статутом ГК «Орель» (п. 5.5) передбачені обов'язки членів кооперативу, в тому числі, своєчасно і в повному об'ємі вносити встановлені Статутом і Загальними зборами (зборами уповноважених представників) внески та інші платежі, брати участь у благоустрої території гаражного комплексу, брати участь у витратах на утримання, ремонт і експлуатацію устаткування, майна, доріг загального користування і території кооперативу. Неодноразово відповідачу в усній та письмовій формі здійснювалися нагадування про необхідність проведення оплати заборгованості, утім, до цього часу заборгованість відповідачем не погашена та її розмір становить 3 500,00 грн. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної вище суми, тобто 3 500,00 грн., про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1 000,00 грн. та витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору; підставу позову становлять приписи ст.ст. 530, 527 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач позов не визнав повністю та просив суд відмовити в його задоволенні. Відповідно до заперечень відповідача нарахована заборгованість не відповідає вимогам Уставу гаражного кооперативу «Орель» та Закону України «Про кооперацію». Призначене рішенням загальних зборів збільшення цільового внеску у два рази на 2 000,00 грн. для тих, хто не сплатив у передбачений строк, не відповідає п. 3.7 Статуту гаражного кооперативу «Орель», де зазначено, що якщо член кооперативу у встановлений загальними зборами (або зборами уповноважених представників) термін не сплатив визначені внески, то за кожний день прострочки оплати він повинен заплатити пеню у розмірі 0,5% суми заборгованості, але не більше 10% розміру внеску. Встановлений в розмірі 2 000,00 грн. внесок на будівництво проїзних шляхів з твердим покриттям на території гаражного кооперативу «Орель» був сплачений відповідачем 16.03.2012 р. (квитанція №3732.174.1) - 1000,00 грн., а також 07.06.2012 р. (квитанція № 27588.286.1) - 1 000,00 грн.) на р/р гаражного кооперативу «Орель». Затримка сплати цільового внеску у встановлений зборами термін на заборгованість гаражного кооперативу не вплинула, оскільки роботи на ділянці проїзного шляху між гаражним боксами №№154-161 «а», де знаходиться гараж відповідача ([NUMBER]), не проводяться до цього часу. Також в постановах загальних зборів ГК «Орель» не враховано те, що в 1998 р. при закінченні будівництва гаражних боксів другого рівня №№154-161 «а» власниками цих боксів за власні кошти було здійснення асфальтування вказаної ділянки проїзного шляху гаражного кооперативу, яке експлуатується до цього часу, а понесені витрати не враховуються при нарахуванні сум на будівництво проїзних шляхів ГК «Орель», хоча вказане асфальтування проводилося по ініціативі попереднього голови гаражного кооперативу «Орель» Тунчика П.М. та здійснювалося під його особистим контролем за участю членів ГК «Орель», які мають гаражні бокси на першому рівні. Як зазначається відповідачем, заборгованість в резервний фонд в розмірі 1 500,00 грн. має місце, але вона створена через те, що вказане рішення не відповідає вимогам ст. 2 Закону України «Про кооперацію», відповідно до якої резервний фонд це фонд, що формується за рахунок відрахувань від доходу кооперативу та інших не заборонених законодавством надходжень, використовується для покриття шкоди від надзвичайних ситуацій. В ГК «Орель» не відбувалося надзвичайних ситуацій, тому підстав для формування резервного фонду в сумі 1 500,00 грн. не має. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Судом встановлено, що відповідач є членом гаражного кооперативу «Орель» на підставі рішення №14 загальних зборів від 01.01.1996 р. та займає гаражний бокс за [NUMBER]. Відповідно до п. 2.1 Статуту ГК «Орель» кооператив створений для задоволення потреб громадян в будівництві гаражних боксів за рахунок власних коштів та засобів, і зберігання в них власного автотранспорту. Основною метою діяльності кооперативу є забезпечення збереження автомототранспорту і запобігання угону автотранспортних засобів з території кооперативу, а також надання членам кооперативу послуг, зокрема (п. 2.2 Статуту) подачі електроенергії в гаражні бокси, забезпечення водою через водозабірні колонки загального користування, надання технічної допомоги власникам транспортних засобів, вивіз сміття, забезпечення руху автотранспортних засобів по території кооперативу у будь-який час доби і року. Згідно п. 2.3 Статуту основними видами діяльності кооперативу є, у тому числі, акумуляція фінансових коштів і матеріальних ресурсів для реалізації мети створення і діяльності кооперативу, оплатах рахунок коштів (членських, цільових та інших внесків) членів кооперативу рахунків, договорів та інших послуг юридичним і фізичним особам (підприємствам, організаціям і окремим громадянам) за комунальні та інші послуги, виконані роботи на території кооперативу; відповідно до п. 2.4 Статуту для досягнення визначеної Статутом мети кооператив має право укладати договори з відповідними організаціями на надання комунальних та інших послуг і виконання робіт. Загальними зборами членів Гаражного кооперативу «Орель» відповідно до протоколів цих зборів від 05.12.2010 р. та від 25.12.2011 р. прийняті рішення про встановлення суми заборгованості стосовно кожного члену кооперативу, який вчасно не сплатив визначену суму і допустив виникнення заборгованості. Станом на 24.12.2013 р. за відповідачем склалась заборгованість у сумі 3 500,00 грн., яка складається з наступного: несплата цільового внеску до цільового фонду на будівництво проїзних шляхів з твердим покриттям на території ГК «Орель» - 2 000,00 грн. (згідно із Законом України «Про кооперацію» /ст. 2/ цільовий внесок - грошовий чи інший майновий внесок члена кооперативу, що вноситься понад пай до спеціального фонду кооперативу для забезпечення виконання конкретних завдань кооперативу), в резервний фонд - 1 500,00 грн. (ст. 20 Закону України «Про кооперацію»). Розв'язуючи вимогу позову про стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної вище суми, суд виходить насамперед з того, що загальні збори членів кооперативу є найвищим органом кооперативу, та членство у кооперативі зобов'язує ( п. 5.5 Статуту) беззаперечно дотримувати вимог Статуту, рішення загальних зборів членів кооперативу і рішень правління кооперативу. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-59 ЦПК України; відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За розгляду справи позивач, на переконання суду, довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-59 ЦПК України, та, розглядаючи цивільну справу, судом відповідно до закону були встановлені факти та відповідні правовідносини. Незаконними рішення загальних зборів, зазначені вище, не визнані, тому для суду з метою поновлення прав позивача, порушених невиконанням відповідачем зобов'язання (ст.ст. 526, 527, 532 ЦК) вбачаються підстави для ухвалення рішення про присудження зазначеної вище суми для стягнення з відповідача на користь позивача. Щодо посилання відповідача на сплив позовної давності до вимог позивача, про що відповідач надав відповідну заяву, то для суду відсутні підстави для задоволення даної заяви та застосування наслідків спливу строку позовної давності, виходячи з наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням загальних зборів членів ГК «Орель» (протокол № 03к-2008 від 21.12.2008 року) створений цільовий фонд ГК «Орель» для акумулювання коштів необхідних для будівництва території кооперативу проїзних шляхів з твердим покриттям і затверджено кошторис фонду з розрахунку по 2 000,00 грн. з гаражного боксу кооперативу, які члени кооперативу зобов'язані внести до 20.03.20009 р. Загальними зборами членів ГК «Орель» (протокол № 04к-2009 від 25.10.2009 р. прийнято рішення про подвоєння суми внеску до цільового фонду будівництво проїзних шляхів на території кооперативу для членів кооперативу, які внесли кошти у даний фонд, або внесли їх частково, шляхом збільшення у двічі наявної суми боргу кожного члена кооперативу станом на 01.01.2010 року. Загальними зборами членів ГК «Орель» (протокол № 05к-2010 від 05.12.2010 р.) прийнято рішення про зобов'язання членів кооперативу до 01.01.2011 р. сплатити до цільового фонду на будівництво доріг з твердим покриті необхідну суму коштів згідно попередніх рішень загальних зборів членів ГК «Орель», а у разі, якщо членом кооперативу не буде сплачена необхідна сума коштів до 01.01.2011 р., визначити збільшення суми залишку у два рази, а тому суму заборгованості станом на 01.01.2011 р. подвоїти і визначити кожному члену кооперативу в індивідуальному порядку, як остаточну суму до цього фонду (а.с. 14). Рішенням загальних зборів членів ГК «Орель» (протокол № 06к-2011 від 25.12.2011 р.) /а. с. 15-16 / визначено, що борг відповідача [PERSON] (гаражний бокс [NUMBER]) по цільовому фонду на будівництво доріг з твердим покриттям складає 4 000,00 грн. та він, як і інші боржники, до 01.03.2012 року повинен укласти з правлінням кооперативу договір про реструктуризацію суми заборгованості або терміново сплатити до ГК «Орель» повну суму боргу по вище зазначеному фонду. Судом на підставі наданих відповідачем у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів встановлено, що ним 16.03.2012 р. (квитанція №3732.174.1), а також 07.06.2012 р. (квитанція № 27588.286.1) - 1 000,00 грн.) на р/р гаражного кооперативу «Орель» було сплачено по 1 000,00 грн. по кожній з квитанцій. Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; за ст. 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з вище зазначених письмових доказів по справі, у відповідача борг по сплаті внеску до цільового фонду на будівництво проїзних шляхів з твердим покриттям на території кооперативу виник з 20.03.2009 року, тобто строк позовної давності по цьому боргу спливав 20.03.2012 року, але 16.03.2012 р. та 07.06.2012 р. позивач частково погасив свій борг - сплативши по 1 000,00 грн. (усього 2 000,00 грн.), тобто цією оплатою було перервано строк позовної давності, а отже звернення кооперативу до суду з позовом 27.12.2013 р. є зверненням в межах строку позовної давності, через що доводи відповідача в цій частині не є слушними. Щодо посилання відповідача на те, що затримка сплати цільового внеску у встановлений зборами термін на заборгованість гаражного кооперативу не вплинула, то останні не спростовують зазначених вище висновків суду. Стосовно заперечень відповідача та посилання його на те, що заборгованість в резервний фонд в розмірі 1 500,00 грн. має місце, але вона створена через те, що вказане рішення не відповідає вимогам ст. 2 Закону України «Про кооперацію», відповідно до якої резервний фонд це фонд, що формується за рахунок відрахувань від доходу кооперативу та інших не заборонених законодавством надходжень, використовується для покриття шкоди від надзвичайних ситуацій, утім, В ГК «Орель» не відбувалося надзвичайних ситуацій, тому підстав для формування резервного фонду в сумі 1 500,00 грн. не має, то відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, Як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших, осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін не заявляла позовні вимоги щодо порушення кооперативом процедури проведення загальних зборів, визнання недійсними рішень загальних зборів кооперативу і таке інше, отже у суду першої інстанції не має підстав для обговорення питання щодо порушення кооперативом процедури проведення загальних зборів та законності рішень прийнятих цими зборами, та в силу п. 5.5 Статуту ГК «Орель» та ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач має виконати встановлене зобов'язання. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Згідно ст. 79 ЦПК України судовими витратами по справі є витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Гарантійний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи між ГК «Орель» та адвокатом [PERSON]. 24.12.2013 року було укладено угоду про надання юридичної допомоги / а.с. 9/. Згідно акту приймання-здачі виконаних робіт від 27.02.2014 р. (а.с. 32) адвокатом було надано кооперативу юридичні послуги за позовом ГК «Орель» до [PERSON] у щодо написання позовної заяви, вартість чого склала 500 грн., та участь адвоката в попередньому судовому засіданні 27.02.2014 р. (вартість цієї послуги склала 500 грн.), а всього 1 000,00 грн. були сплачені адвокату 24.12.2013 р., які адвокатом були отримані від кооперативу 26.12.2013 року / а. с. 10 /. Факт отримання адвокатом 1 000,00 грн. від ГК «Орель» підтверджується і відповідною квитанцією адвоката /а. с. 9/. Адвокат [PERSON]. дійсно приймала участь при розгляді цивільної справи за позовом Гаражного кооперативу «Орель» до [PERSON] про стягнення заборгованості, що підтверджується журналом судового засідання. Таки чином, за наведених вище підстав в силу ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 1000,00 грн. судових витрат, понесених кооперативом на оплату послуг адвоката. Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 229,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (ч. 1 ст. 88 та ст. 215 ЦПК України).

Outcome: approved