Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просив стягнути з [PERSON] в порядку регресу завдану майнову шкоду в розмірі 40\~466,83 гривень, а також судовий збір, посилаючись на таке. Між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] 26.06.2015 року складено поліс АЕ/4149011 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки MERCEDES-Benz, державний номер [NUMBER]. Керуючи вказаним транспортним засобом [PERSON] 17.06.2016 року скоїв зіткнення з транспортним засобом RANGE ROVER Evoque, державний номер [NUMBER]. Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються постановою Приморського районного суду м.Одеси від 10.08.2016 року. Разом з цим, до позивача звернулася [PERSON] із заявою про виплату матеріального збитку, у звязку з чим ПрАТ «СК «УНІКА» виплачено страхове відшкодування у розмірі 40\~466,83 гривень. У звязку з тим, що відповідач у встановлений чинним законодавством строк не сповістив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, останній звернувся до суду з регресним позовом до [PERSON] Відповідач в судове засідання не зявився неодноразово та повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд у звязку з його повторною неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути позов за його відсутності, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Як встановлено судом, 17 червня 2016 року в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «MERCEDES-Benz», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля марки «RANGE ROVER Evoque», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Пригода трапилася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2016 року. Постанова суду в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили 23.08.2016 року. При цьому, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] 26.06.2015 року укладено договір страхування складено поліс №АЕ/4149011 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого при настанні страхового випадку за заподіяння шкоди майну у розмірі 50\~000,0 гривень. Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода 17 червня 2016 року сталася з вини [PERSON], власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] 30 серпня 2016 року звернулася до страхової компанії із заявою про виплату відшкодування матеріального збитку та вже 07 жовтня 2016 року із заявою про виплату останній 40\~466,83 гривень страхового відшкодування за страховим випадком, зареєстрованим за №00196004. Розрахунок суми відшкодування здійснено на підставі звіту №31020160 про оцінку вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу від 10.10.2016 року, виконаного ТОВ «ХАВК ХОЛДИНГ». На виконання вимог звернення [PERSON] ПрАТ «СК «УНІКА» складено 12 жовтня 2016 року страховий акт №00196004, відповідно до якого здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 40\~466,83 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №037251 від 21 жовтня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилом ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, за правилом ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону - невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-1цс14, слід зазначити, що у звязку із внесеними до Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» змінами було збережено як обовязок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування, не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Таким чином, відшкодувавши власнику майна суму збитків шляхом оплати страхового відшкодування, а також встановивши доведеність наявності вини у діях відповідача, суд вважає, що відповідно до положень ст.1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до позивача перейшло право вимоги до відповідача в порядку регресу. Враховуючи наведене, а також, що відповідачем [PERSON] подано до ПрАТ «СК «УНІКА» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 17 червня 2016 року, лише на пятий робочий день 24 червня 2016 року, доказів на підтвердження причин поважності пропуску та несвоєчасного виконання обовязку повідомлення про настання страхового випадку не надано, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача, стягнувши з [PERSON] на користь позивача 40\~466,83 гривень в порядку регресу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] сплачений позивачем судовий збір за подання цього позову у розмірі 1378,00 гривень. Судом справу розглянуто в порядку заочного розгляду, з огляду на що суд мав виходити з того, що відповідач не скористався правом подати власні докази з метою заперечення позиції позивача. Втім, відповідач не позбавлений права надати власні докази на підтвердження своєї правової позиції разом із заявою про перегляд заочного рішення. З врахуванням положення статті 11 ЦПК України, постановляючи це заочне рішення, суд має виходити з наданих позивачем доказів та висновку про те, що позиція позивача заперечена належним чином не була. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved