Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 23.08.2018 перебував в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобовязання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачу від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на його користь невиплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 46014,96 грн. та моральну шкоду 5000,00 грн. Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просить слухати без його участі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 23.08.2018 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.3) Згідно ч.1ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116\~КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі становить 46014,96 грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 46014,96 грн. Крім того суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди позивачці знайшов своє підтвердження. Однак при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також характер і тривалість цих страждань, стан здоровя потерпілого, його вік, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачці, в розмірі 500 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 46014,96 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України та п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений при зверненні до суду з даним позовом судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 1606,58 грн. (46514,96 грн. х 1762 грн. : 51014,96 грн.).

Outcome: partial