Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким розірвати договір позики, укладений між сторонами 01 травня 2015 року та стягнути з відповідача у справі [PERSON] 1404650 грн. боргу за договором позики, укладеним між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 01 травня 2015 року. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: 01 травня 2015 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у позику кошти в сумі 65000 Дол.США з терміном повернення суми позики за 6 місяців від дати укладення договору позики. Факт отримання від позивача у позику коштів відповідач підтвердив шляхом складення відповідної розписки. По настанні терміну повернення коштів позивач звернулась до відповідача з вимогою повернути позику, однак до теперішнього часу відповідач ухиляється від виконання умов договору позики, що спонукало позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. З посиланням на норми ст.433, 536, 545, 625,651 1049,1050 Цивільного Кодексу України, позивач прохає розірвати договір позики від 01 травня 2015 року, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь заборгованість за вказаним договором позики в сумі 65000 Дол.США., що відповідно до офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним Банком України станом на день подання позову становить 1404650 грн. У ході судового розгляду представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві і прохає його задовольнити. Прохає суд ухвалити рішення, яким розірвати договір позики від 01 травня 2015 року, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь заборгованість за вказаним договором позики в сумі 65000 Дол.США., що відповідно до офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним Банком України станом на день подання позову становить 1404650 грн. Відповідач [PERSON] у ході судового розгляду позов визнав повністю, підтвердив обставини, якими позивач обґрунтувала позовні вимоги, не заперечив проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Згідно ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно п.3.1. Договору позики від 01 травня 2015 року позивач надає позичальникові позику в день підписання цього договору. Згідно п.3.2 Договору позики позика надається в готівковому порядку шляхом передачі відповідних коштів позикодавцем позичальнику, про що позичальник видає позикодавцю відповідну розписку. Відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У ході судового розгляду відповідач [PERSON] визнав факт укладення з позивачем [PERSON] Договору позики від 01 травня 2015 року та отримання від позивача на виконання умов договору 65000 доларів США. Вказана обставина доводиться також і розпискою, написаною власноруч відповідачем [PERSON] на підтвердження отримання від позивача [PERSON] позики в розмірі 65000 Дол.США., які зобов'язався повернути не пізніше 3 жовтня 2015 року. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 59,60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ході судового розгляду відповідач визнав, що по закінченню обумовленого договором строку він свої зобов'язання за договором позики від 01 травня 2015 року не виконав. Відповідно до змісту ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, наявність боргового документа, а саме боргової розписки, у позивача свідчить про те, що відповідач не виконав зобов'язання по поверненню боргу. Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Згідно ч.1,2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на офіційний курс гривні щодо іноземної валюти - Долара США, сума заборгованості відповідача [PERSON] за договором позики від 01 травня 2015 року становить 1404650 грн.. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак з відповідача у справі на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов'язані із сплатою позивачем судового збору в розмірі 6090 грн. На підставі ст. 15,30,62, 85, 212, 213, 215, 218,

Outcome: approved