Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] його батька [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,1232 га, виділену для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку по [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті батька залишилася в спадок зазначена земельна ділянка, яку він не взмозі переоформити в нотаріальному порядку на своє ім'я, оскільки батько після її купівлі у громадянки [PERSON] не встиг здійснити її державну реєстрацію та оформити новий державний акт. Посилаючись на те, що він прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори, але через зазначену обставину не може оформити спадщину на земельну ділянку в нотаріальному порядку, хоча вважає, що батько за свого життя набув права власності на неї, яка, виходячи з положень статей 1216, 1218, 1233, 1225 ЦК України, має відійти йому в порядку спадкування за заповітом, тому просив винести судове рішення про визнання за ним права власності на дане спадкове майно. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від представника позивача на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без його участі та участі позивача, а позов задовольнити. Треті особи до судового засідання не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. [INFO] помер громадянин [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 0,1232 га, виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: [ADDRESS]. Цю ділянку він купив у громадянки [PERSON] згідно договору від 3 березня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого нотаріального округу [PERSON] Однак за свого життя він не встиг зареєструвати своє право власності на ділянку, отриману за зазначеним договором купівлі-продажу. Крім того за свого життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 15 лютого 2012 року секретарем виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яким заповів своєму сину [PERSON], тобто позивачу в справі, все своє майно, де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Положення частин 1-4 статті 1268, частини 1 статті 1269, частини 1 статті 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивач є таким, що прийняв спадщину, оскільки подав приватному нотаріусу Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] в передбачений законом шестимісячний строк відповідну заяву про прийняття спадщини. Осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні, судом не встановлено. Далі, під час оформлення спадщини після смерті батька він отримав роз'яснення від нотаріуса про неможливість оформлення спадщини на зазначену земельну ділянку, оскільки не представив належні правовстановлюючі документи на дану нерухомість. Так, як вже було зазначено вище, [PERSON] за свого життя, після укладення договору купівлі-продажу ділянки, не здійснив державну реєстрацію свого права власності на неї, і до цього часу ділянка в Державному земельному кадастрі значиться за попередньою власницею - [PERSON] В той же час, згідно укладеного договору від 3 березня 2011 року, який є діючим і не скасований, до [PERSON] фактично перейшло право власності на ділянку. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення частини 1 статті 15 та статті 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка, виділена для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, належали [PERSON] і дане майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування повинна відійти спадкоємцям, тобто позивачу у справі. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved