Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що [INFO] року помер його рідний брат - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Він являється спадкоємцем другої черги, а тому звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини вважаючи, що діти та дружина покійного, з якими покійний не проживав спільно на протязі тридцяти років, не приймали участі в його догляді та похованні. У нотаріуса дізнався, що заяву на отримання спадщини подала дочка покійного - [PERSON]. Дружина покійного - [PERSON] та син покійного - [PERSON] відмовились від прийняття спадщини про що свідчать їх заяви. Вважає, що оскільки відповідач претендує на спадщину тому відповідач зобов'язаний відшкодувати йому витрати на поховання спадкодавця - [PERSON], які він поніс на загальну суму 14 934 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнала в повному обсязі та надала до суду заперечення, мотивуючи їх тим, що по-перше вона ще не оформила своє право на спадщину, а тому не є спадкоємицею покійного. По-друге витрати на поховання її батька не відповідають принципам розумності та є завищеними. По-третє витрати на поховання включають в себе витрати з часу смерті покійного до часу поміщення тіла до могили, а тому витрати на поминальні обіди не є витратами на поховання та не підлягають стягненню. По-четверте позивач отримав від держави допомогу на поховання покійного в сумі 1996 грн. 22 коп. та одержав недоотриману покійним частину пенсії в розмірі 998 грн. 11 коп., а всього на загальну суму 2994 грн. 33 коп. При розгляді справи судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер громадянин [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 14.10.2013 року виконавчим комітетом Яланецької сільської ради. Організацією поховання громадянина [PERSON] займався його рідний брат [PERSON], що підтверджується як матеріалами справи, а саме довідкою Яланецької сільської ради № 258 від 18.03.2014 року, свідченням свідків та не оспорюється самим відповідачем. 27.01.2014 року відповідач [PERSON] звернулась до нотаріуса з письмовою заявою про прийняття спадщини після свого батька [PERSON]. Інші спадкоємці, а саме дружина покійного - [PERSON] та син покійного - [PERSON] відмовились від прийняття спадщини про що свідчать їх заяви від 25.02.2014 року зареєстрованих за номерами 47 та 48 відповідно. Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] не має, що підтверджується довідкою Яланецької сільської ради №300 від 13.03.2014 року. З показів свідка [PERSON] встановлено, що він є рідним сином [PERSON] батько не проживав однією сім'єю з ним, його сестрою та його матір'ю. Інколи він провідував батька. Знав, що батько помер, однак не зміг приїхати на похорон через особисту зайнятість. Тому, суд прийшов до висновку, що дії відповідачки, її поведінка спрямовані на прийняття та оформлення спадщини, що відкрилась після смерті її батька [PERSON] Громадянами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] складено акт понесених витрат громадянином [PERSON] на поховання брата [PERSON] відповідно до якого витрати на поховання становлять 14 934 грн. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що організацією похорону громадянина [PERSON] займався [PERSON] Ще за життя [PERSON] його рідний брат завжди допомагав йому, оскільки той хворів, лікував його. Ні дружина покійного ні його діти не брали участі в його догляді та похованні. Вони були присутні на похороні, а тому всі ті витрати які зазначені в акті дійсно були зроблені [PERSON]. Ціни були зазначені в акті зі слів [PERSON], вони їх не перевіряли. Ціни були вказані помірні, такі які сьогодні існують на ринку. Звертаючись із зазначеним позовом позивачка також послалась як на докази поховання та понесення витрат видаткові накладні: №15 від 10.10.2013 року, №10 від 13.10.2013 року, №77 від 11.10.2014 року, №б/н від [INFO] року та довідку видану церквою с. Яланець. Вислухавши думку сторін, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на поховання спадкодавця підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Так, накладна №15 від 10.10.2013 року про придбання [PERSON] калачів та хліба не може бути прийнята судом до уваги, оскільки видана 10 жовтня 2013 року, хоча смерть [PERSON] настала лише [INFO] року. Окрім пояснень свідків позивачем надано накладні на придбання товарів та продуктів. Як вбачається з квитанцій церкви с. Яланець від 12.10.13 року, за здійснення обряду поховання, [PERSON] було сплачено 300 грн., що також підтверджується показами свідка [PERSON]. Із накладної ПП [PERSON] вбачається, що позивачем було замовлено поминальний обід на 100 осіб на суму 7000 грн. З накладної №77 від [INFO] року виданої магазином «Реквієм» громадянином [PERSON] було придбано костюм, сорочку, туфлі, майку, труси та рушники. З накладної №б/н від [INFO] року виданої ПП [PERSON] позивачем було придбано труну, хрест та вінки. Наведені документи підтверджують витрати позивачем необхідні на організацію поминального обіду, як одного з видів ритуального обряду поховання, що мало місце в день поховання спадкодавця, тому приймаються судом як докази. Суд вважає, що перелічені документи підтверджують факт здійснення позивачем витрат необхідних на поховання спадкодавця, здійснення ритуального обряду поховання. Тобто зазначені витрати на думку суду є розумними та необхідними для поховання спадкодавця та такими, що підлягають відшкодуванню іншими спадкоємцями. У відповідності з ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Визначення поняття поховання дає ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу у відповідності з якою поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Тобто, в розумінні статті 2 цього Закону витрати на поминальні обіди, обіди 9 та 40 днів не є витратами на поховання. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Цивільного кодексу України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин. Тому, документально підтверджені витрати на поминальний обід в день похорону та обід 40 днів, які підтверджені накладною №10 від 13.10.2013 року на суму 7000 грн. підлягають стягненню з відповідача, як такі, що були необхідними для здійснення обряду та звичаю встановленого в певному регіоні, а саме селі Яланець Бершадського району і є загальноприйнятим звичаєм та обрядом серед жителів цього села. . Витрати на поминальний обід 9 днів на суму 2000 грн. не підлягають задоволенню оскільки позивачем документально не підтверджено достовірність цих витрат. Витрати на поминальний обід 40 днів на суму 2000 грн. також не підлягають задоволенню оскільки вони включені до числа витрат, які понесені позивачем при поминальному обіді в день похорону та включені у витрати, що підтверджуються накладною №10 від 13.10.2013 року. З пояснень громадянки [PERSON] встановлено, що поминальний обід, який замовляв позивач [PERSON], в день похорону був розрахований на 70 осіб. Поминальний обід на 40 днів замовлявся на 30 осіб, а всього на 100 осіб. Вказані поминальні обіди були проведені однією накладною №10 від 13.10.2013 року. Розрахунок проводив [PERSON] Витрати на облаштування ями на цвинтарі в сумі 800 грн. суд приймає до уваги та вважає, що вони підлягають стягненню оскільки є необхідними витратами для здійснення обряду поховання, що не заперечує сама відповідач. А тому виходячи з принципів розумності суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню кошти в сумі 10 242 грн., тобто сума в яку не входять поминальні обіди 9 та 40 днів на загальну суму 4000 грн. та витрати на придбання хліба та калачів як такі, що не доведені позивачем. Оскільки відповідно до ч.1ст. 60 ЦПК України, позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Надані позивачем докази, що підтверджують факт та розмір понесених витрат на поминальні обіди 9 та 40 днів та витрати на придбання хліба і калачів не можуть братися судом до уваги як не доведені. Однак, враховуючи, що позивачем отримано допомогу на поховання в сумі 1996 грн. 22 коп. та недоплачену пенсію покійного в розмірі 998 грн. 11 коп., тому сума витрат які підлягають стягненню з відповідача має бути зменшена на суму допомоги та суму недоотриманої пенсії, та повинна складати 7247 грн. 67 коп. (10242-1996.22-998.11=7247.67). Крім цього, відповідач в позові просить суд стягнути з відповідача витрати пов'язані зі сплатою судового збору та надання правової допомоги. Такі вимоги відповідача також підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі, як такі, що є документально підтверджені квитанцією про їх сплату та не викликають у суду сумніву в їх понесені позивачем. Разом з тим судові витрати пов'язані з оплатою правової допомоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Такий порядок закріплений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до ст. 1 цього Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідачем не надано документального підтвердження понесених витрат, а лише зазначено, що стягненню підлягає сума 1000 грн. Однак відповідачем не зазначено з чого складаються витрати пов'язані з наданням правової допомоги, який час затрачено адвокатом в судових засіданнях при розгляді справи судом та які послуги адвоката надавались і чим саме обґрунтовується сума яка підлягає стягненню, та з яких розрахунків виходив відповідач визначаючи суму стягнення.

Outcome: partial