Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку, покликаючись на те, що 25 серпня 2020 року його було звільнено відповідачем за угодою сторін. У день звільнення підприємством не було виплачено належних йому коштів. Просить стягнути з відповідача 62072,40 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, 20000,00 грн. моральної шкоди. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позов заперечив, пояснив, що позивачем невірно здійснено розрахунок розміру середнього заробітку, оскільки такий становить 41156,70 грн., з розрахунку 61 робочого дня за період з 25 серпня 2020 року по 20 листопада 2020 року та середньоденної заробітної плати 674,70 грн. Також, заперечив моральну шкоду, оскільки вважає, що така не підтверджується жодними доказами. Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що за період з 25 серпня 2020 року по 20 листопада 2020 року було 64 робочі дні, а тому сума середнього заробітку за даний період становить 43180,80 грн. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити частково. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивача [PERSON] звільнено за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України з 25 серпня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, Львівським казенним експериментальним підприємством засобів пересування і протезування заробітня плата позивачу [PERSON] за період з 25 серпня 2020 року по 20 листопада 2020 року не виплачувалась. Крім того, відповідно до ст. 117 КЗпП в разі\~невиплати з\~вини власника\~або уповноваженого\~ним органу\~належних звільненому\~працівникові сум\~у строки,\~зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08 лютого 1995 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 674,70 грн., а тому середній заробіток за час затримки розрахунку з 25 серпня 2020 року по 20 листопада 2020 року становить 43180,80 грн. (674,70 грн.*64 роб.дн.). Отже, оскільки відповідачем при звільненні позивача не проведено виплату заробітної плати, чим порушено строки її виплати, з відповідача слід стягнути 43180,80 грн. середнього заробітку за час затримки з 25 серпня 2020 року по 20 листопада 2020 року. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу, внаслідок невиплати заробітної плати, завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях позивача через відсутність оплати заробітної плати, тому дану позовну вимогу щодо стягнення з відповідача моральної шкоди слід задовольнити частково в сумі 1000,00 грн., так як завдана відповідачем моральна шкода за характером та тривалістю відповідає такому розміру. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення. А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави 840,80 грн. судового збору.

Outcome: partial