overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їхнє із відповідачем сімейне життя з часом погіршилося, поміж ними відсутнє взаєморозуміння, в них різні характери, вони втратили почуття любові та поваги, проживають окремо. Сторони в судове засідання не з'явилися, завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Позивач надав заяву в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Відповідно до заяви [PERSON] вона не заперечує проти розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 16.10.1992 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 818, від якого в сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили, з причини того, що вони втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги, мають різні погляди на життя, з-за чого під час подружнього життя в них виникали конфлікти та непорозуміння. Сторони на даний час спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, що також не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у зв'язку з чим примирення поміж ними неможливе. Спору про поділ майна сторони не мають, між ними досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу дитина залишить проживати із відповідачкою. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їхнє із відповідачкою сімейне життя не склалося, поміж ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги, припинили подружні стосунки та проживають окремо. Сторони в судове засідання не з'явилися, завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Позивач надав заяву в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Відповідно до заяви [PERSON] вона не заперечує проти розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 15 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 892, від якого в сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили, з причини того, що вони втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги, мають різні погляди на життя, з-за чого під час подружнього життя в них виникали конфлікти та непорозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, що також не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у зв'язку з чим примирення поміж ними неможливе. Спору про поділ майна сторони не мають, між ними досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати із матір'ю. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб у якому він перебуває з відповідачкою. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 15.02.1992 року він та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне життя між ним та відповідачкою погіршувалося, що в решті призвело до фактичного припинення подружніх стосунків. Вони мають протилежні погляди на шлюб та сім'ю та примиренні поміж ними неможливе. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач завчасно поданою письмовою заявою сповістив про можливість розгляду й вирішення справи без його присутності, позовні вимоги просив задовольнити, а шлюб розірвати, не заперечував проти заочного розгляду й вирішення справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за її відсутності до суду не надсилала, свого представника до суду не направила. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлялася про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 15 лютого 1992 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради між сторонами було зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис за № 144. Від шлюбу стотони неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Сторони не проживають разом, не ведуть сумісного господарства та не мають спільного сімейного бюджету. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. На момент розгляду справи про розірвання шлюбу між сторонами майновий спір відсутній. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб у якому він перебуває з відповідачкою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їхнє подружнє життя з відповідачкою не склалося через різні характери і погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, свари та конфлікти. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Подружні стосунки припинили на початку січня 2010 року та з того часу проживають окремо. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач завчасно сповістив суд про неявку та можливість розгляду справи за його відсутності. Позивач надав заяву в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати не заперечуючи проти заочного розгляду і вирішення справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за її відсутності до суду не надсилала, свого представника до суду не направила. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлялася про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 липня 2006 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис за № 517. Під час подружнього життя в сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та різні погляди на життя, вони не проживають разом, не ведуть сумісного господарства і мають окремий бюджет. Позивач стверджує, що подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Спору про поділ майна що є їхньою спільною сумісною власністю сторони не мають. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб у якому він перебуває з відповідачкою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їхнє подружнє життя з відповідачкою не склалося через різні характери і погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, свари та конфлікти. Спільних дітей від шлюбу вони не мають, у червні 2012 року припинили подружні стосунки та проживають окремо. Вони втратили почуття любові та поваги. В даний час він створив нову сім'ю. Майнового спору з відповідачкою немає. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач завчасно сповістив суд про неявку та можливість розгляду справи за його відсутності. Позивач надав заяву в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати не заперечуючи проти заочного розгляду і вирішення справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за її відсутності до суду не надсилала, свого представника до суду не направила. Оскільки [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлялася про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 08 січня 1983 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Небіт-Даг між сторонами було зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис за № 6. Від шлюбу сторони не мають дітей. Сімейне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та різні погляди на життя, вони не проживають разом, не ведуть сумісного господарства і мають окремий бюджет. Позивач стверджує, що подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, оскільки він фактично створив нову сім'ю. Спору про поділ майна що є їхньою спільною сумісною власністю сторони не мають. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб у якому він перебуває з відповідачкою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 15 вересня 2006 року він уклав шлюб із відповідачкою. Від спільного шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя у них з [PERSON] не склалося, через те, що відповідачка йому зраджувала та чого не приховувала від нього, а також через те, що він дізнався про те, що дружина неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Шлюбні відносини між ними остаточно погіршилися та останнім часом відповідачка із ним не мешкає, спільне господарство між ними не ведеться. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач завчасно поданою письмовою заявою сповістив про можливість розгляду й вирішення справи без його присутності, позовні вимоги просив задовольнити, а шлюб розірвати, не заперечував проти заочного розгляду й вирішення справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за її відсутності до суду не надсилала, свого представника до суду не направила. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлялася про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 15 вересня 2006 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис за № 794. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя в сторін не склалося, вони не проживають разом, не ведуть сумісного господарства та не мають спільного сімейного бюджету. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 8686,94 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судове засіданні сторони не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, що регулюють правовідносини у договорі позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зважаючи на вищевикладене, позицію сторін,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 3793,67 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судове засіданні сторони не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач направив на адресу суду письмову заяву про проведення судового засідання за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з положеннями ч.4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, що регулюють правовідносини у договорі позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зважаючи на положення ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зважаючи на вищевикладене, позицію сторін,

Outcome: approved