Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву №б\\н від 25.01.2016 р., відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 25000 грн. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 28.04.2020 р. відповідач має заборгованість у розмірі 91338,28 грн., яка складається з наступного: 52101,94 грн. - заборгованість простроченим тілом кредиту; 18203,87 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 16206,84 грн. -нарахована пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4325,63 штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню. Відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б\\н від 25.01.2016 р., відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 25000 грн. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 28.04.2020 р. відповідач має заборгованість у розмірі 91338,28 грн., яка складається з наступного: 52101,94 грн. - заборгованість простроченим тілом кредиту; 18203,87 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 16206,84 грн. -нарахована пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4325,63 штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В ст. 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником, зокрема за частиною 2: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За таких обставин, враховуючи вище визначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до постанови Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року № 61-23901св18 цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме - п. 2.1.1.12.6., 2.1.1.12.7.2, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час згідно з пп. 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21.10.2015 №6-2003цс15, у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, у постанові від 11 жовтня 2017 року справа № 347/1910/15-ц. За таких обставин, враховуючи вище визначене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення пені слід відмовити. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача заборгованість за договором № б/н від 25.01.2016 р., яка складається з наступного: 52101,94 грн. - заборгованість простроченим тілом кредиту; 18203,87 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4325,63 штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial