Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 11.03.2016 р. [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,1га кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться у місті Буча, Київської області, по [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, Гринюк П.В. 11.03.2016 р., серія НАТ № 564247. Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться у місті Буча, Київської області, по [ADDRESS] придбана за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, Гринюк П.В. 11.03.2016 р., серія НАТ № 564247, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 734265832108, що стверджується інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно № 54916431 від 11.03.16. Позивач зазначив, що продаж зазначеної земельної ділянки було вчинено за 149 000,0 гривень. Розрахунок між сторонами проведено до посвідчення цього договору. На момент укладення договору продавець свідчив (п.3.1 Договору) про те, що відчужувана земельна ділянка нікому іншому не продана, не подарована, не відчужена іншим способом, попередній договір з іншими особами щодо відчужуваної земельної ділянки не укладався, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не передана, в спорі, у заставі (іпотеці) в тому числі податковій і під забороною (арештом) не перебуває, сервітути щодо земельної ділянки не встановлені, будь-яке будівництво у тому числі самочинне на земельній ділянці відсутнє, недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням зазначеної земельної ділянки, а також будь-яких прав щодо неї у третіх осіб, в тому числі права наймача (орендаря, право довічного користування тощо) немає. Позивач вказує, що договір укладено за заявою дружини покупця, [PERSON] про згоду на укладення цього договору, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Тимчуком В.О., 21 жовтня 2014 р. за № 4108. Оскільки земельна ділянка [PERSON] була набута у власність за договором дарування земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Ірпіського міського нотаріального округу Луб'яніченко А.В. 29 грудня 2015 р. за № 866, тому згідно ст. 57 Сімейного кодексу України, являється особистою приватною власністю, не являється об'єктом спільної сумісної власності подружжя, згоди другого з подружжя на відчуження в даному випадку не вимагається. (п. 4.4. Глави 1. Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом №296/5 від 22.02.2012 р.) Також позивач вказує, що договір відповідає вимогам Закону, зокрема щодо форми, змісту тощо, сторонами досягнуто всіх істотних умов договору, договір виконаний та зареєстрований у передбаченому законом порядку. На даний час земельна ділянка площею 0,1 га кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться у місті Буча, Київської області, по [ADDRESS] придбана за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гринюк П.В. 11.03.2016 р.. серія НАТ № 564247, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 734265832108, була розподілена на дві земельні ділянки однакової площі з присвоєнням окремих кадастрових номерів та поштових номерів: - земельна ділянка [ADDRESS], загальною площею 0,05 га кадастровий номер [NUMBER]; - земельна ділянка [ADDRESS] загальною площею 0,05 га кадастровий номер [NUMBER]. Даний факт стверджується рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області № 143/3 від 22.03.2016 року та інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно № 56867737, інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно №56856610. Позивач вказує, що відповідач по справі [PERSON] позбавляє його, як власника земельної ділянки, розпоряджатися нею на власний розсуд, оскільки [PERSON] самовільно захопив частину ділянки та протягом вже року використовує її у власних цілях, чим в свою чергу здійснює перешкоди в користуванні даною ділянкою. Самовільно захоплену частину належної позивачу земельної ділянки відповідачем [PERSON], було загороджено саморобним парканом. Під самим парканом він складує речі незрозумілого походження; сміття, металобрухт, дошки і т.д., що фактично перетворило земельну ділянку на смітник. Тобто фактично з моменту придбання земельних ділянок у власність чоловік колишньої власниці не дозволяє позивачу користуватися земельними ділянками відповідно до їх призначення, створювали штучні перешкоди в землекористуванні. Окрім того, відповідач поширює інформацію щодо нібито незаконного заволодіння ним даною земельною ділянкою, оскільки стверджує, що земельна ділянка була спільною власністю, а тому дружина не мала права продавати дану ділянку без його згоди, у зв'язку із чим 30.06.16 року звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, проте судом останньому було відмовлено у задоволені позовних вимог. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просить суд прийняти рішення, яким захистити право власності [PERSON] на земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,05 га, кадастровий номер [NUMBER] та земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,05 га, кадастровий номер [NUMBER] від порушень в користуванні, не пов'язаних із володінням, [PERSON]; зобов'язати [PERSON] та інших осіб усунути перешкоди в користуванні [PERSON] земельною ділянкою [ADDRESS] площею 0,05 га, кадастровий номер [NUMBER] та земельною ділянкою [ADDRESS], площею 0,05 га, кадастровий номер [NUMBER] шляхом їх звільнення від самовільного зайняття земельних ділянок. Представник позивача [PERSON] в надав суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи № 367/2612/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист права власності та усунення перешкод у користуванні, слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає. В зв'язку із цим суд, враховуючи письмові заяви представника позивача та відповідача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи із наступних підстав. Встановлено, що 11.03.2016 року [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться у місті Буча, Київської області, по [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, Гринюк П.В. 11.03.2016 р., зареєстрованого в реєстрі за № 659. Земельна ділянка [PERSON] була набута у власність за договором дарування земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Луб'яніченко А.В. 29 грудня 2015 р. за № 866. Встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області № 143/3 від 22.03.2016 року та інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно № 56867737, інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно №56856610 земельна ділянка площею 0,1 га кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться у місті Буча, Київської області, по [ADDRESS] була розподілена на дві земельні ділянки з присвоєнням окремих кадастрових номерів та поштових номерів: - земельна ділянка [ADDRESS], загальною площею 0,05 га кадастровий номер [NUMBER]; - земельна ділянка [ADDRESS] загальною площею 0,05 га кадастровий номер [NUMBER]. Встановлено, що відповідач [PERSON] самовільно захопив частину земельної ділянки, яка належить на праві власності [PERSON] та безпідставно чинить перешкоди у користуванні земельними ділянками відповідно до їх призначення, що визнається відповідачем. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України: власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Нормами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди у користуванні [PERSON] земельною ділянкою [ADDRESS] площею 0,05 га, кадастровий номер [NUMBER] та земельною ділянкою [ADDRESS] площею 0,05га, кадастровий номер [NUMBER], чим порушує право позивача у розпорядженні, володінні та користуванні своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що з підстав ст. ст. 391 ЦК України слід зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні [PERSON] земельною ділянкою [ADDRESS] площею 0,05 га, кадастровий номер [NUMBER] та земельною ділянкою [ADDRESS], площею 0,05 га, кадастровий номер [NUMBER] шляхом їх звільнення від самовільного зайняття земельних ділянок, задовольнивши в цій частині позов. Що стосується вимог позивача зобов'язати інших осіб усунути перешкоди в користуванні позивачем вищезазначеними земельними ділянками, суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не зазначено, яких конкретно осіб слід зобов'язати усунути зазначені перешкоди, а тому дані вимоги позивача є неконкретними та необґрунтованими та суд не знаходить передбачених законом підстав для їх задоволення. Таким чином, суд задовольняє заявлений позов частково. На підставі ст. ст. 321, 391 Цивільного кодексу України; ст.ст. 6, 8, 10, 11, 15, 30, 60, 64, 88, 169, 197, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial