Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованості у розмірі 15667,06 грн та судові витрати. Посилаються на те, що 05 травня 2016 року між сторонами укладено заяву про приєднання №665428 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Підписанням даної заяви клієнт беззастережно приєднується до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщеного на офіційному сайті АТ «Ощадбанк». Відповідно до Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії, Банк надав позичальнику, кредит в сумі 12000 грн. терміном на 36 місяців, зі сплатою 28% річних і сплачується щомісячно. Відповідач з листопада 2019 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, в результаті чого, виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 16.12.2019 складає 15667,06 грн., що складається з: суми прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу) - 11999,02 грн., заборгованості по сплаті прострочених відсотків - 2804,23 грн., заборгованості за комісією - 14.00 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків - 639,70 грн., 3% річних - 132,68 грн., витрати від інфляції - 77,43 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило. Тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до наступних висновків. 05 травня 2016 року між сторонами укладено заяву про приєднання №665428 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії, Банк надав позичальнику, кредит в сумі 12000 грн. терміном на 36 місяців, зі сплатою 28% річних і сплачується щомісячно. (а.с.21-22). Відповідачем було підписано Повідомлення про умови кредитування від 05.05.2016 (а.с.24), також він був ознайомлений з Таблицею визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (а.с.23). У матеріалах справи також мається Договір №665428 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 08.09.2014 (а.с.25), що укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем. Додатком 1 до Договору (а.с.26) визначено тарифи за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, відкритого за пакетом «Зарплатний». Додатком 2 до Договору визначено Правила користування платіжними картками, емітованими ТА «Ощадбанк» (а.с.27). Додатком 3 до Договору визначено вид та предмети супутніх послуг та обґрунтування їх вартості (а.с.29). 02.04.2015 між сторонами укладено Додатковий договір №1 до Договору №665428 (а.с.28). До справи позивачем також додано Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (зі змінами, внесеними постановами правління АТ «Ощадбанк» від 08.04.2016) (а.с.30-61). Відповідно дост. 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору,ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно дост. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2129цс16. Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти. Судом встановлено, що відповідач свого обов`язку належним чином не виконав, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти в повному обсязі не повернув. Зборгованість відповідача перед банком станом на 16.12.2019 складає 15667,06 грн., що складається з: суми прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу) - 11999,02 грн., заборгованості по сплаті прострочених відсотків - 2804,23 грн., заборгованості за комісією - 14.00 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків - 639,70 грн., 3% річних - 132,68 грн., витрати від інфляції - 77,43 грн.(а.с.8-19). Враховуючи викладене вище, суд, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у загальному розмірі 15667,06 грн. Також з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved