Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

позивач звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] про розірвання договору, стягнення коштів та виселення. В позовній заяві з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 05.12.2014 року, позивач просить, враховуючи зміни офіційного курсу НБУ; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 247 806,00 грн. за період з березня 2014 року по листопада 2014 року; розірвати укладений 01.02.2011 року між [PERSON] та [PERSON], договір оренди житлового приміщення - квартири [ADDRESS]; виселити відповідача з іншими особами, які від нього залежать з квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.02.2011 року між сторонами був укладений договір оренди житлового приміщення та майна за яким позивач передав відповідачу у строкове платне користування жиле приміщення, а саме: квартиру [ADDRESS] строком на 12 місяців з дня підписання договору з можливістю продовження договору. Квартира за актом приймання-передачі була передана відповідачу 01.02.2011 року. Як зазначає позивач, відповідач не виконує умов договору в частині оплати орендної плати, що призвело до виникнення заборгованості. Також позивач зазначає, що так як відповідач зловживає своїми правами та не звільняє приміщення, він має бути виселений. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 15.09.2003 року (а.с.7). 01.02.2012 року між [PERSON] (далі - Орендодавець) та [PERSON] (далі - Орендар) був укладений договір оренди житлового приміщення та майна (а.с.4-5). За умовами даного договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування приміщення загальною площею 105,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та майно, що знаходиться в квартирі на 12 місяців, починаючи з дня підписання договору (п.1.1, 2.1 Договору). 01.02.2012 року між сторонами був підписаний акт приймання передачі квартири (а.с.6). Сторони домовились та визначили в п.п.4.1 та 4.2 Договору, що плата за оренду приміщення та майна за цим Договором становить 1 800,00 доларів США на місяць по курсу Національного банку України на момент підписання договору. Орендна плата вноситься орендарем наперед за наступний місяць не пізніше п'ятого числа поточного місяця. Договір підписаний обома сторонами, що свідчить про те, що сторони погодились з його умовами. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 20.06.2014 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за орендними платежами в розмірі 115 051,68 грн., заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 13 130,02 грн., та 1 281,82 грн. судового збору (а.с.23-24). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 759 ЦК України визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст.762 ЦК України). Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.5 ст.762 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заборгував позивачу орендну плату за дев'ять місяців оренди квартири [ADDRESS], що становить 16 200,00 доларів США. А тому, так як відповідач не виконує своїх зобов'язань за договором оренди в частині сплати орендних платежів щомісячно, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період з березня 2014 року по листопад 2014 року, в розмірі 16 200,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.12.2014 року становить 247 806,00 грн.: 1800,00 дол. США (орендна плата за 1 місяць, встановлена п. 4.1. Договору) х 9 (кількість місяців заборгованості по сплаті орендних платежів: березень - 1800 дол. США + квітень - 1800 дол. США + травень - 1800 дол. США + червень - 1800 дол. США + липень - 1800 дол. США + серпень - 1800 дол. США + вересень - 1800 дол. США + жовтень - 1800 дол. США + листопад - 1800 дол. США) = 16 200 дол. США. Пункт 2.2 Договору визначає, що після закінчення строку зазначеного в п.2.1, строк Оренди може бути продовженим на наступні дванадцять місяців, якщо кожна із сторін не повідомила іншу сторону про припинення оренди. Таке повідомлення має бути зроблене за 30 днів до закінчення строку оренди. Як повідомив в судовому засіданні представник позивача, позивач не повідомляв відповідача про припинення оренди в спосіб, визначений п.2.2 Договору. Так само не було надано суду доказів про те, що відповідач звертався до позивача із повідомленням про припинення оренди. А тому договір вважається продовженим на строк до 01.02.2015 року. Умовами пункту 9.2 Договору передбачені підстави припинення договору, а саме: у випадку закінчення строку дії договору; розірвання договору за згодою сторін; розірвання договору за рішенням суду та з підстав, передбачених ст.825 ЦК України. Так як в судовому засіданні встановлено, що договір на даний час не припинив свою дію, та позивач звернувся до суду з вимогою про розірвання договору оренди, однак суд не вбачає підстав для виселення відповідача з квартири так як представником позивача не було надано доказів тому, що відповідач проживає на даний час у вищевказаній квартирі та не виселяється з неї. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 825 ЦК України договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази. Враховуючи ту обставину, що договір оренди не припинив свою дію та позивач звернувся до суду з вимогою про розірвання договору оренди, суд вважає за необхідне відповідно до п.1 ч.2 ст. 825 ЦК України розірвати договір оренди житлового приміщення укладений від 01.02.2012 року між [PERSON] та [PERSON], оскільки останній більше, ніж 6 місяців не вносив плату за житло, що достовірно встановлено в судовому засіданні. Позовні вимоги щодо виселення [PERSON] і інших осіб, задоволенню гне підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, адже стороною позивача не було надано жодного належного і допустимого доказу, що відповідач добровільно не виселяється із вказаної квартири, крім того, суд не може ухвалити рішення щодо невстановлених осіб, яких позивач також просить виселити. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial