Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнював, просить стягнути з відповідача на його користь 6727,87 грн. заборгованості по заробітні платі, 2563,44 грн. компенсації за дні невикористаної відпустки, інфляційні втрати за невиплачену компенсацію по невикористаній відпустці та невиплаченій заробітні платі в сумі 987,25 грн, суму якої вказав не правильно, оскільки заявлена сума не відповідає розрахунку долученому до справи, що становить в дійсності 2918,95 грн., 38893 грн. компенсації за вимушений прогул, 10000 грн. заподіяної моральної шкоди, та 3 проценти річних за період прострочення виплати коштів в сумі 813,32 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що 1.06.2006 року прийнятий на роботу на посаду заступника директора ТзОВ «Видавнича фірма Афіша» де працював до 1 липня 2011 року. Наказом від 1.07.2011 року його звільнено з посади за ст..38 КЗпП України - за власним бажанням. Після звільнення з ним мали провести повний розрахунок, однак такий по сьогоднішній день не проведено. Заборгованість по виплаті заробітної плати становить 6727,87 грн. Крім цього працюючи на підприємстві 5 років та 1 місяць, він жодного разу не перебував у відпустці. Компенсація за невикористану відпустку йому не виплачена при звільненні і складає 2563,44 грн. Вважає, що у зв»язку з невиплатою вище вказаних сум, слід стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 2006 по травень 2014 року по заробітній платі та з квітня 2009 року по травень 2014 року по несвоєчасній виплаті компенсації за невикористані відпустки, у загальній сумі 2918,95 грн. Пояснив, що з 1.07.2011 року йому не виплачуються кошти і у зв»язку з затримкою у розрахунку з відповідача слід стягнути 38893 грн. компенсації за вимушений прогул. На підставі ст..625 ЦК України також підлягає до стягнення 813,32 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Будучи єдиним годувальником сім»ї, через хворобу дружини та її лікування йому були необхідні значні кошти. Відповідач заборгованості по заробітній платі не погасив, чим завдав душевних страждань які оцінив у 10000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, суду пояснив, що дійсно позивач працював у ТзОВ «Афіша» на посаді заступника директора в період з 1.06.2006 року по 1.07.2011 рік.. За весь період роботи позивачу регулярно виплачувалась заробітна плата, заборгованості немає. При звільненні з позивачем проведено повний розрахунок. Будь-яких порушень трудового законодавства стосовно позивача за весь час його роботи, в тому числі порушень пов»язаних з оплатою праці з боку ТзОВ «Афіша» не було. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як вбачається з копії трудової книжки позивача, останній 1.06.2006 року прийнятий на посаду заступника директора ТзОВ «Видавнича фірма «Афіша» та звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст..38 КЗпП України 1.07.2011 року ( а.с.4-7) Як ствердив в судовому засіданні позивач протягом 2006-2009 років йому не в повному обсязі виплачувалася заробітна плата, розмір заборгованості по виплаті якої становить 6727,87 грн. Представник відповідача в заперечення позовних вимог про невиплату заробітної плати подав суду платіжні відомості з підписами позивача про виплату останньому заробітної плати в повному обсязі. ( а.с.48-108) Ухвалою суду від 18.03.2014 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу для визначення походження підпису на бухгалтерських документах ТзОВ «Видавнича фірма «Афіша». Згідно висновку експертизи від 15.05.2014 року №1313 експертом встановлено, що підписи від імені [PERSON], які розташовані на бухгалтерських документах ТзОВ «Видавнича фірма «Афіша про виплату йому заробітної плати за період 2006 рік: липень, серпень, вересень, листопад, грудень, 2007 рік - січень і лютий, - виконані однією особою, проте не [PERSON], а іншою особою; за період квітень 2007 року - виконаний не [PERSON], а іншою особою; за 2007 рік - березень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, 2008 рік - січень, березень, 2009 рік - березень, виконані однією особою проте не [PERSON], а іншою особою; за період 2006 року - жовтень, 2007 рік - листопад, 2009 рік - грудень та жовтень, 2011 рік - січень, лютий та квітень виконані самим [PERSON]. Тому твердження відповідача про те, що виплата заробітної плати проводилась у повному розмірі не відповідає висновкам експерта про те, що підписи на документах про виплату заробітної плати у певні місяці вчинені не позивачем. Враховуючи наведене вище, судом встановлено, що сума заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати складає 6727,87 грн. Позивачем [PERSON] заявлено вимоги про виплату компенсації за невикористані відпустку в сумі 2563,44 грн. з розрахунку мінімальної заробітної плати за період 5 років роботи з 1.06.2006 року по 1.07.2011 роки, які не були виплачені при звільненні. Позивачем подано суду розрахунок невиплачених коштів. Представником відповідача в заперечення вищевказаних вимог не було подано суду жодних документів, крім усних заперечень, які б підтверджували перебування позивача у відпустці, наказів про надання відпустки, відсутні будь-які бухгалтерські документи про виплату відпускних. Тому суд приходить до висновку, що за відсутності будь-яких доказів зі сторони відповідача такі вимоги на підставі ст.83 КЗпП України підлягають до задоволення. На підставі ст..625 ЦК України - відповідальність за порушення грошового зобов»язання, позивачем заявлено вимоги про стягнення трьох процентів річних за період прострочення виплати належних йому коштів. Однак суд приходить до висновку, що в таких вимогах слід відмовити, оскільки застосування норми про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми не передбачено нормами трудового законодавства. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Заподіяні відповідачем моральні страждання позивач оцінив у 10000 грн., мотивуючи тим, що у 2011 році його дружна хворіла, він самостійно повинен був забезпечувати сім»ю, самостійно доглядати дружину, кошти були необхідні для її лікування, купувати дорогі ліки. Коли б кошти були виплачені моральні страждання були б меншими. Суд критично оцінює мотиви наведені позивачем для стягнення моральної шкоди з відповідача, оскільки вважає, що між подіями, що відбувалися у житті позивача та заборгованістю по заробітній платі відсутній причинно-наслідковий зв»язок. Тому вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягненням на його користь 38893 грн. заборгованості за час затримки виплати коштів при звільненні - вимушений прогул, яку позивач розрахував з моменту звільнення з 1.07.2011 року по 31.05.2014 року - часу коли ознайомився з висновком експерта. Виходячи з того , що в судовому засіданні встановлено звільнення позивача з роботи за власним бажанням, відсутності спору щодо його звільнення не вимог про поновлення його на роботі. Вимоги позивача про стягнення компенсації у зв»язку з порушенням строків виплати коштів в сумі 2918,95 грн. підлягають задоволенню частково в сумі 2051.,02 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені ст..116 кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно поданого позивачем розрахунку компенсація інфляційних втрат за несвоєчасну виплату заборгованості по заробітній платі, по місяцях вказаних у експертизі, розраховано позивачем в сумі 100,73 грн., за період з квітня 2009 року по червень 2011 року - 1507,03 грн., компенсація інфляційних втрат за несвоєчасну виплату компенсації за невикористані відпустки за період з квітня 2009 року по травень 2014 року складає 443,26 грн., що разом становить 2051 грн. 02 коп. Вимоги про стягнення компенсації інфляційних втрат за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 867,93 грн. не підлягають задоволенню, оскільки такі розраховані з серпня 2011 року по травень 2014 року поза межами строку встановленого ст..177 КЗпП України. Судові витрати у вигляді 4416 грн. за проведення експертизи та 113 грн. судового збору, оскільки судовий збір оплачено позивачем під час звернення з позовом до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved