Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення невиплаченої одноразової допомоги та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02 вересня 1998 року відповідно наказу №183-к від 01.09.1998 р. він був прийнятий на посаду головного енергетика в Слов'янське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Донецькоблводоканал», яке пізніше було реорганізовано у комунальне підприємство «Словводоканал».11 листопада 2016 року у звязку з досягненням пенсійного віку, він звільнився з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП. Відповідно до абзацу 4 п.п.6.1.2 п.6.1 Колективного договору трудового колективу КП «Словміськводоканал» на 2015-2018 роки, затверджений трудовим Колективом на конференції від 10.07.2015 р. адміністрація підприємства зобов'язується: «Працівникам, які досягли пенсійного віку (згідно Законодавства), при виході на заслужений відпочинок, виплачувати одноразову допомогу в залежності від стажу роботи в системі комунального господарства незалежно від форми власності підприємств: від 15 до 20 років у розмірі 2,0 посадових окладів, місячного тарифного заробітку. Відповідно довідки №432/02 від 07.02.2017 р. його дохід на посаді начальника відділу головного енергетика за період з 01.04.2016 р. по 31.10.2016 р. склав 52615,85 гривень, таким чином його місячний тарифний заробіток складає 7516,55 гривень (52615:7), таким чином відповідач повинен був йому сплатити одноразову допомогу у розмірі 15033 гривень (7516,55х2). На день звільнення відвідач виплатив йому заборгованість по заробітній платі, але виплатити одноразову допомогу виплачувати відмовився і відмовляється по теперішній час. Оскільки відповідач неправомірно відмовився виплачувати йому встановлені колективним договором виплати в день звільнення, станом на 21.02.2017 р. з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 25077 гривень, згідно розрахунку: 52615,85 гривень (заробіток за 7 місяців) : 214 днів х 102 (кількість днів прострочки станом на 21.02.2017 рік) = 25077 гривень. Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену одноразову допомогу у розмірі 15033 гривень та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25077 гривень. Позивач та його представник - адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та надали аналогічні пояснення викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» [PERSON], що діє на підставі довіреності у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що 11 листопада 2016 року наказом № 343-к позивач був звільнений за ст. 38 КЗпП України (розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника). Підставою для розірвання трудового договору послужила заява [PERSON] на ім'я керівника підприємства з проханням звільнити його, за власним бажанням через «недоцільність перебування на займаній посаді». Таким чином, позивач по справі був звільнений за власним бажанням за заявою мотивованою не у зв'язку з виходом на пенсію, а мотивованою у зв'язку з тим що він вважав, що його перебування на посаді начальника відділу головного енергетика КП «Словміськводоканал» - недоцільно. Також зазначив на ту обставину, що неможливо з'ясувати час написання позивачем заяви з проханням звільнити його за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, яка [PERSON] приєднана до матеріалів справи. Ця заява не надходила до підприємства і написана позивачем після видання наказу по КП «Словміськводоканал» від 11 листопада 2016 року № 343-к. Вважає, що вказана заява могла бути написана позивачем у тому числи і перед подачею позову до суду, коли позивач усвідомив допущену ним помилку, або склалися такі умови при яких позивач не мав можливості первісну заяву про звільнення мотивувати як «звільнення на пенсію». У зв'язку з зазначеними вище обставинами вважає, що відмова у виплаті [PERSON] одноразової допомоги є законною та обґрунтованою, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: Позивач [PERSON] з 02 вересня 1998 року був прийнятий на посаду головного енергетика Слов'янського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Донецькоблводоканал». Відповідно рішення Словянської міської ради № 40-XXI-5 від 28 листопада 2007 року було створено юридичну особу Комунальне підприємство Словянської міської ради «Словміськводоканал». Наказом [PERSON] підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» № 1-к від 01 січня 2008 року про прийняття на роботу працівників за переведенням зі Словянського ВУ ВКГ КП «Донецькоблводоканал», [PERSON] було прийнято на посаду начальника відділу головного енергетика з 01.01.2008 року, за переведенням зі Словянського виробничого правління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Донецькоблводоканал». 4 листопада 2016 року [PERSON] була написана заява на імя генерального директора [PERSON] підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» з проханням звільнити його за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. Відповідно до наказу [PERSON] підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» № 343-к від 11 листопада 2016 року [PERSON] було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. На день звільнення відвідач не виплатив одноразову допомогу [PERSON] відповідно абзацу 4 п.п.6.1.2 п.6.1 Колективного договору трудового колективу КП «Словміськводоканал» на 2015-2017 роки, затверджений трудовим Колективом на конференції від 10.07.2015 р. Згідно листа [PERSON] підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» № 2370/05 від 05 грудня 2016 року на звернення [PERSON] йому було відмовлено у виплаті одноразової допомоги, у звязку з його звільненням на підставі ст. 38 КЗпП України, яке відбулося за його заявою про недоцільне перебування на посаді начальника відділу головного енергетика КП «Словміськводоканал». При вирішенні даного позову суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін. У відповідності до ст. 116 цього ж Кодексу при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до абзацу 4 п.п.6.1.2 п.6.1 Колективного договору трудового колективу КП «Словміськводоканал» на 2015-2017 роки, затверджений трудовим Колективом на конференції від 10.07.2015 р. адміністрація підприємства зобов'язується : «Працівникам, які досягли пенсійного віку (згідно Законодавства), при виході на заслужений відпочинок, виплачувати одноразову допомогу в залежності від стажу роботи в системі комунального господарства незалежно від форми власності підприємств: від 15 до 20 років у розмірі 2,0 посадових окладів, місячного тарифного заробітку. Відповідно до розрахунку одноразової допомоги [PERSON] підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» слідує, що заробітна плата [PERSON] за вересень 2016 рік складає 7244,70 гривень, за жовтень 2016 рік 7600,00 гривень. Таким чином, сума 2,0 посадових окладів, місячного тарифного заробітку складає 14844,70 гривень. На підставі зазначеного, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, щодо неможливості з'ясування часу написання позивачем заяви з проханням звільнити його за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, яка [PERSON] приєднана до матеріалів справи, а також те, що дана заява не надходила до підприємства і написана позивачем після видання наказу по КП «Словміськводоканал» від 11 листопада 2016 року № 343-к, оскільки вказана заява позивачем була написана 04 листопада 2016 року, тобто до прийняття наказу про його звільнення, та прийнята відповідачем, що підтверджується відміткою про прийняття. Також, під час розгляду справи було встановлено, що позивач станом на 11 листопада 2016 року досяг пенсійного віку, що й не заперечував представник відповідача. До того ж, п.6.1.2 Колективного договору трудового колективу КП «Словміськводоканал» на 2015-2017 роки, не передбачено в якості виключної умови виплати одноразової допомоги звільнення з роботи у звязку з виходом на пенсію, а лише зазначено, що право на отримання такої допомоги мають особи, які досягли пенсійного віку. З огляду на викладене, суд не приймає до уваги розрахунок позивача здійснений відповідно до довідки наданої відповідачем, щодо невиплаченої одноразової допомоги та приходить до висновку, що позов [PERSON] в цій частині підлягає частковому задоволенню у розмірі 14844,70 гривень. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до вимог розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи, що передували події, якою повязана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців дні на число відпрацьованих робочих днів. Враховуючи наявний в матеріалах розрахунок середнього заробітку, наданий [PERSON] підприємством Словянської міської ради «Словміськводоканал» слідує, що середньоденний заробіток [PERSON] складає 362,06 гривень (14844,70 гривень зарплата за останні два місяці, що передували події: 41 день кількість відпрацьованих днів за вересень та жовтень 2016 року). Кількість робочих днів позивача за період з 11 листопада 2016 року по день винесення рішення складає 105 днів. З урахуванням наведеного, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 38016,30 гривень (362,06 гривень х 105 днів). Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з викладеним суд вважає, що вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження у ході судового засідання і підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial