Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 25117 грн. 66 коп. у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно його умов та в обґрунтування своїх позовних вимог указав, що 11 травня 2006 року між ним та відповідачем був укладений зазначений Договір, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 1789 грн. 20 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, однак відповідач своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконував, у результаті чого станом на 20.121.2013 року утворилась вказана вище сума заборгованості, яка складається із заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5561 грн. 55 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 587 грн. 79 коп., пені в розмірі 17295 грн. 86 коп. та штрафів в загальному розмірі 1672 грн. 26 коп., при цьому з урахуванням стягнутої з відповідача за судовим рішенням від 30.07.2008 року заборгованості за цим же Договором 3059 грн. 56 коп. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, оскільки нею вже було погашено заборгованість за цим Договором згідно судового наказу, а також просила суд застосувати до виниклих спірних відносин позовну давність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 11 травня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №KRХRRX09120199, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 1789 грн. 20 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (далі - Кредитний договір) (а.с.5). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Судом установлено, що з відповідача на користь позивача судовим наказом №2н-4036/08 від 30.07.2008 року було стягнуто заборгованість за Кредитним договором в розмірі 3059 грн. 56 коп., у зв'язку з чим було видано відповідний виконавчий лист, а 22 червня 2012 року виконавче провадження було закінчено в зв'язку зі сплатою заборгованості в повному обсязі (а.с.3, 4, 38-40). Однак, як зазначає позивач у своєму позові, у відповідача станом на 24.01.2014 року за Кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 25117 грн. 66 коп., яка складається яка складається із заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5561 грн. 55 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 587 грн. 79 коп., пені в розмірі 17295 грн. 86 коп. та штрафів в загальному розмірі 1672 грн. 26 коп. (а.с.4). Проте відповідач до винесення рішення у справі просила суд про застосування до виниклих спірних відносин позовної давності, проти чого заперечувала представник позивача, пояснивши, що останній платіж по погашенню заборгованості за вищезгаданим судовим наказом був здійснений відповідачем в 2012 році, що перериває перебіг строків позовної давності. Із умов надання споживчого кредиту фізичним особам убачається, що сторони дійшли згоди про встановлення позовної давності в п'ять років (а.с.9). Позаяк позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором, який було виконано, в липні 2008 року, а відтак суд уважає, що у відповідності до ст. 264 ЦК України мало місце переривання строку позовної давності, його перебіг у відповідності до ст. 261 ЦК України почався заново і він спливає в липні 2013 року, тоді як позивач звернувся з цим позовом до суду в січні 2014 року (а.с.1). Отже, за існування встановлених обставин суд уважає, що позивачем пропущені строки звернення до суду із зазначеним позовом, а відтак за заявою відповідача до виниклих правовідносин може бути застосована визначена сторонами позовна давність у п'ять років. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed