Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки про розірвання шлюбу (а.с. 2-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 березня 2005 року вони з відповідачкою уклали шлюб. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Оскільки відповідачка\~ухиляється від\~розірвання шлюбу\~в органах\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану громадян,\~позивач звернувся\~до суду\~з зазначеним\~позовом про\~розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 17 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження на 27 жовтня 2020 року, про що повідомлені сторони. 27 жовтня 2020 року, у зв`язку з неявкою відповідачки, справу було відкладено на 26 листопада 2020 року, про що сторони не повідомлені, у зв`язку з відсутністю фінансування на поштові витрати. 26 листопада 20 року, у зв`язку з неявкою сторін, справу було відкладено на 17 грудня 2020 року, про що сторони не повідомлені, у зв`язку з відсутністю фінансування на поштові витрати. 17 грудня 2020 року, у зв`язку з неявкою сторін, справу було відкладено на 27 січня 2021 року, про що повідомлені сторони. 27 січня 2021 року, у зв`язку з неявкою відповідачки, справу було відкладено на 04 березня 2021 року, про що повідомлені сторони. У судове засідання позивач не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити без надання строку для примирення, у разі повторної неявки відповідачки у судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином. Судом, відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду на 27.10.2020р. 08 год. 45 хв., 27.01.2021р. 13 год. 30 хв., за адресою її місця проживання, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень відповідачка за зазначеною адресою відсутня, що свідчить про неможливість вручення відповідачці судових повісток та, відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Крім того, відповідачка повідомлялася за допомогою SMS-повідомлення, однак до суду не з`являлася, клопотання про розгляд справи у її відсутність, відзив на позовну заяву не подавала, про причини неявки суд також не повідомила. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідача, який не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з припиненням шлюбу між подружжям, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про одруження вбачається, що 10 березня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON] (а.с. 5-6) та [PERSON] , про що було зроблено запис за № 20 (а.с. 4). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують. Суперечок матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них немає, спірне майно відсутнє. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, родина розпалася остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження у зв`язку з реєстрацією шлюбу відповідачка не змінювала прізвище, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для вирішення питання про зміну її прізвища під час розгляду наявної цивільної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved