Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням - будинком по [ADDRESS], шляхом зняття відповідача з реєстрації як такого, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням через відсутність без поважних причин понад одного року. В судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору [PERSON] не заперечила проти задоволення вимог, оскільки у 2000 році її син [PERSON] будучи неповнолітнім, з дозволу позивача був зареєстрований та проживав в житловому будинку по [ADDRESS]. Досягши повноліття, вступивши у шлюб, не знявся з реєстраційного обліку, залишив місце проживання, не веде спільний побут з нею та вітчимом без поважних причин Третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - Врадіївський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області - будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явилась,звернувшись з заявою про розгляд справи у відсутність представника. Не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (оголошення в пресі - газеті «Рідне Прибужжя» №12 від 20.03.2014р.) в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність не надав. Суд, з врахуванням згоди позивача, протокольною ухвалою прийняв рішення про проведення заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: - позивач [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS], на праві спільної часткової власності з [PERSON](свідоцтво про право приватної власності на будівлі від 10.08.1987р.); - 05.11.19999р. між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадського стану зареєстровано шлюб (свідоцтво про одруження [NUMBER]); - 14.08.2000р. відповідач [PERSON], будучи неповнолітнім, з дозволу власника 12 частини будинку (позивача) по [ADDRESS], був зареєстрований на його житловій площі, як член сім'ї (пасинок) (будинкова книга для прописки громадян проживаючих по [ADDRESS]); - у 2002р. відповідач [PERSON] вступив у шлюб, не знявся з реєстраційного обліку, залишив місце проживання, проживав окремо з дружиною в смт. Врадіївка, пізніше, після розлучення, вибув в м.Одеса, а ще через деякий час - за межі України, рідним адресу місця проживання не повідомляє, його місце проживання невідоме. З моменту окремого проживання, не веде спільний побут з вітчимом та матір'ю по зареєстрованій адресі, без поважних причин (акт обстеження місця проживання [PERSON] від 28.01.2014р., довідка Врадіївської селищної ради №422 від 28.01.2014р., показання позивача в якості свідка [PERSON], показання свідка [PERSON]) - судові витрати понесені відповідачем складають 243,60 грн. (квитанція 3105.1379.1 від 14.02.2014р,) Суд вважає що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,зняття з реєстраційного обліку. При прийнятті рішення суд керується: ч. 2 ст. 405 ЦК України, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІУ від 11.12.2003р. (далі - Закон 1382-ІУ) громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Статтею 7 цього закону, згідно якої, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Під час судового розгляду не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про наявність поважних причин неможливості проживання відповідачів за вказаною адресою. Оцінюючі встановлені в судовому засіданні факти та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач понад 1 рік, без поважних причин, відсутній за місцем своєї реєстрації. Щодо вимог про зняття відповідача з реєстрації місця проживання у Врадіївському районному секторі міграційної служби, то вони не підлягають задоволенню, як такі що заявлені передчасно, оскільки ст. 7 закону №1382-ІУ визначено порядок зняття з реєстрації з підстав визнання таким, що втратив право користування жилим приміщення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial