Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 003-21005-120308 від 12 березня 2008 року в сумі 5182 грн. 65 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що 31 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №003-21005-120308. Відповідно до пункту 1.2 вказаного договору банк відкрив відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випустив та надав платіжну карту і кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії, ліміт якої розраховується банком самостійно. Відповідач, в свою чергу, зобов»язаний був щомісяця, в строки визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, та всю суму пені. Однак, свої зобов»язання відповідач належним чином не виконав в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 5182 грн. 65 коп., про яку відповідач був повідомлений, проте до цього часу заборгованість ним не погашена. Відповідач [PERSON] в судове засідання позов визнав повністю та пояснив, що дійсно має зазначену в позові заборгованість по кредитному договору. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 березня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №003-21005-120308. Відповідно до пункту 1.2 вказаного договору банк відкрив відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України -гривні, випустив та надав платіжну карту і кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії, ліміт якої розраховується банком самостійно. Відповідач, в свою чергу, зобов»язаний був щомісяця, в строки визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, та всю суму пені. Однак, свої зобов»язання відповідач належним чином не виконав в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 5182 грн. 65 коп., про яку відповідач був повідомлений, проте до цього часу заборгованість ним не погашена. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобовязання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Ці зобовязання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В разі порушення зобовязання, у відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Чинне законодавство України передбачає, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у вигляді пені, якою у відповідності до вимогст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. ч. 3 ст. 549 ЦК України встановлюється, що пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Відповідачем протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, в зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 5182 грн. 65 коп.. Відповідно до вимог ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов»язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають також стягненню з відповідача судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved