Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який неодноразово уточнював, і відповідно до остаточних вимог просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], право власності на земельну ділянку, площею 4,73 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Калинівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті батька залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке він не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки цю ділянку батько успадкував в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO], але не переоформив її на своє ім'я. Посилаючись на те, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька і прийняв спадщину, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, тому просив винести рішення про визнання за ним права власності на дане спадкове майно. Під час розгляду справи, в зв'язку з добровільним об'єднанням територіальних громад, за ухвалою суду від 20 березня 2018 року первісний відповідач був замінений належним - Воскресенською селищною радою Вітовського району Миколаївської області. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 травня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено. 02 липня 2018 року представник відповідача, не погодившись із рішення суду, подав на нього апеляційну скаргу, яка разом зі справою була направлена для розгляду до апеляційного суду Миколаївської області. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 10 липня 2018 року дана справа була направлена до суду першої інстанції для постановлення додаткового рішення з приводу вимоги яка не вирішена судом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача позов в частині вимоги про надання додаткового строку про прийняття спадщини підтримала та просила задовольнити, вказавши, що відповідно до позовних вимог необхідно надати позивачу такий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його бабусі [PERSON], померлої [INFO]. Підставою для надання такого строку вважала відсутність правостановлюючого документу на спадкову земельну ділянку - державного акту. Представник відповідача у судове засідання для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення не з'явився, його неявка не є перешкодою в проведенні судового засідання. Суд, заслухавши думку представника позивача, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Звернувшись до суду із вказаним позовом позивач його уточняв і відповідно до уточненої позовної заяви, поданої суду 30 березня 2018 року, окрім вимоги про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 4,73 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, також просив поновити йому строк для прийняття спадщини. Як вказала представник позивача, поновлення строку йому необхідно для прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO]. Відповідно пункту 1 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 травня 2018 року в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування було відмовлено. В той же час судом не прийнято рішення стосовно вимоги про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Норми Цивільного кодексу України вирізняють два види спадкування: за законом та за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1233-1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. За свого життя [PERSON] склала заповіт від 04 липня 2003 року, яким заповіла вказану ділянку, площею 4,73 га, сину [PERSON] Однак він спадщину не прийняв. У разі неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом спадщина спадкується за законом (ст. 1223 ЦК України). Позивач, як онук померлої [PERSON], відноситься до спадкоємців за законом п'ятої черги спадкування. Але він також спадщину не прийняв. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачем було заявлено, що строк на прийняття спадщини він пропустив через відсутність даних про наявність спадкової земельної ділянки та відсутність правовстановлюючого документу на неї - державного акту. В той же час, на думку суду це не є поважною причиною для пропуску строку для прийняття спадщини. Це не було непереборною причиною для звернення до нотаріуса із заявою прийняття спадщини. Виходячи з аналізу положень статей книги шостої ЦК України наявність факту прийняття спадщини дозволяє в подальшому здійснювати дії по відшукуванню спадкового майна та по його оформленню, а не навпаки. З врахуванням цього суд не знаходить підстав для задоволення цієї вимоги. З врахуванням викладеного,

Outcome: dismissed