Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, представник позивача ,зазначив, що 10 березня 2009 року [PERSON] продав [PERSON] автомобіль ГАЗ22171 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER]. Даний правочин було оформлено у вигляді довіреності із правом розпорядження автомобілем (так звана «генеральна довіреність»). Довіреність була посвідчена Тищенком О.І. приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №1548. В свою чергу [PERSON] продав позивачу даний автомобіль за довіреністю від 19.03.2009р., за що позивач сплатив [PERSON] вартість автомобіля в розмірі 5100 доларів США. Цей правочин купівлі-продажу вказаного автомобіля [PERSON] та позивач також оформили у вигляді довіреності із правом розпорядження автомобілем. Довіреність була посвідчена Умріхіною К.А. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу та зареєстрована в реєстрі за №1297. На виконання укладеного правочину в цей саме день [PERSON] передав, а позивач прийняв вказаний автомобіль, технічний паспорт та ключі від автомобіля. Починаючи з 19 березня 2009 року позивач відкрито користується вказаним автомобілем, як своєю власністю. Не маючи юридичної освіти, позивач завжди вважав себе власником даного автомобіля, оскільки сплатив за нього обумовлену суму коштів. 11 жовтня 2014 року приблизно о 19-00 годин позивач рухався на вказаному автомобілі додому до м.Зеленодольськ по автодорозі №Н-08 «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя», де його зупинили працівники відповідача взводу з обслуговування стаціонарного посту «Солонянський» БДПС ДАЇ ГУМВС України в Дніпропетровській області та повідомили, що спрацювала система «Рубіж», оскільки даний автомобіль перебуває у розшуку Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, тому автомобіль було оглянуто та тимчасово затримано із поставленням на штраф майданчик ДАЇ, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 11.10.2014р. Після тимчасового затримання автомобіля позивач дізнався , у звязку із чим автомобіль перебуває у розшуку, тому звернувся до Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, на що отримав відповідь №22879 від 17.10.2014р., з якої вбачається, що документальний власник автомобіля [PERSON] є боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-728/09 від 16.02.2009р., виданого Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Постановою державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області Павлової О.О. від 15.10.2013р. з метою забезпечення виконання рішення суду та з метою збереження майна боржника ,накладено арешт на все майно, належне боржнику [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, належного боржнику. Цей факт підтверджується постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.10.2013р. За таких обставин вбачається, що арешт на майно боржника було накладено майже через чотири роки після того, як позивач придбав спірний автомобіль. На час укладення правочину між [PERSON] та позивачем з приводу спірного автомобіля ніяких арештів чи заборон на відчуження майна боржника не існувало. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Позивач добросовісно заволодів чужим майном спірним автомобілем на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, та на підставі сплати за автомобіль обумовленої суми коштів; продовжує відкрито, безперервно володіти цим рухомим майном більше пяти років, отже набув право власності на нього за набувальною давністю. На деякий час позивач втратив, не з його волі це майно, оскільки автомобіль було тимчасово затримано працівниками ДАЇ, проте відповідно до ст.344 ЦК України ця втрата не перериває набувальної давності. На час розгляду справи судом автомобіль вже повернуто позивачу. Тому позивач просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на вказаний автомобіль за набувальною давністю. В судовому засіданні ,представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити . Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились надали суду письмову заяву в якій зазначили, що проти задоволення позову не заперечують у звязку із відсутністю претензій з даного питання, вони дійсно є спадкоємцями після смерті [PERSON], крім них інших спадкоємців не мається, просять суд розглянути справу за їх відсутності. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено , що 10 березня 2009 року [PERSON] продав [PERSON] автомобіль ГАЗ22171 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER]. Даний правочин було оформлено у вигляді довіреності із правом розпорядження автомобілем. Довіреність була посвідчена Тищенком О.І. приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №1548 (а.с.10). В свою чергу [PERSON] продав позивачу даний автомобіль за довіреністю від 19.03.2009р., за що позивач сплатив [PERSON] вартість автомобіля в розмірі 5100 доларів США. Цей факт підтверджується розпискою [PERSON] (а.с.67). Цей правочин купівлі-продажу вказаного автомобіля [PERSON] та позивач також оформили у вигляді довіреності із правом розпорядження автомобілем. Довіреність була посвідчена Умріхіною К.А. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу та зареєстрована в реєстрі за №1297 (а.с.11). На виконання укладеного правочину в цей саме день [PERSON] передав, а позивач прийняв вказаний автомобіль, технічний паспорт та ключі від автомобіля. Починаючи з 19 березня 2009 року позивач відкрито користується вказаним автомобілем, як своєю власністю. 11 жовтня 2014 року приблизно о 19-00 годин позивач рухався на вказаному автомобілі додому до м.Зеленодольськ по автодорозі №Н-08 «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя», де його зупинили працівники взводу з обслуговування стаціонарного посту «Солонянський» БДПС ДАЇ ГУМВС України в Дніпропетровській області та повідомили, що спрацювала система «Рубіж», оскільки даний автомобіль перебуває у розшуку Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, тому автомобіль було оглянуто та тимчасово затримано із поставленням на штраф майданчик ДАЇ, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 11.10.2014р. (а.с.13). Із відповіді Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, за №22879 від 17.10.2014р. вбачається , що документальний власник автомобіля [PERSON] є боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-728/09 від 16.02.2009р., виданого Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів (а.с.14 ). Із постанови державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області Павлової О.О. від 15.10.2013р. ,вбачається , що з метою забезпечення виконання рішення суду та збереження майна боржника, накладено арешт на все майно, належне боржнику [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, належного боржнику. Цей факт підтверджується постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.10.2013р. (а.с.15). За таких обставин вбачається, що арешт на майно боржника було накладено майже через чотири роки після того, як позивач придбав спірний автомобіль. На час укладення правочину між [PERSON] та позивачем з приводу спірного автомобіля ніяких арештів чи заборон на відчуження майна боржника не існувало. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. 4 червня 2010 року документальний власник автомобіля [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.68).Спадкоємцями після його смерті є відповідачі по справі його спадкоємці [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не заперечують проти позову та визнають позов в повному обсязі (а.с.87), тому цей факт згідно ст.61 ЦПК України через визнанність сторонами не підлягає доказуванню. Суд вважає, що позивач добросовісно заволодів чужим майном спірним автомобілем на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, та на підставі сплати за автомобіль обумовленої суми коштів; продовжує відкрито, безперервно володіти цим рухомим майном більше пяти років, отже набув право власності на нього за набувальною давністю. На деякий час позивач втратив не з його волі це майно, оскільки автомобіль було тимчасово затримано працівниками ДАЇ, проте відповідно до ст.344 ЦК України ця втрата не перериває набувальної давності. На час розгляду справи судом автомобіль вже повернуто позивачу. Враховуючи наведене,суд вважає ,що позов [PERSON] підлягає задоволенню. В повному обсязі.

Outcome: approved