Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 06.07.2015 року за кредитним договором № 462/2513BCLA від 15.02.2012 року в розмірі 6863,7 грн. Позов мотивує тим, що 15.02.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 462/2513BCLA. Банк своє зобовязання за зазначеним кредитним договором виконав, надав відповідачу кошти, однак останній не виконує належним чином взяте на себе зобовязання в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 06.07.2015 року становить 6863,7 грн. Первинним кредитором відступлено право вимоги за вказаним кредитнти договором, зокрема: ТзОВ «Кредекс фінанс» набуло право вимоги за кредитним договром на підставі договору факторингу № 1/15-ФКю від 08.05.2015 року, що був укладений з ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів», яке в свою чергу набуло право вимоги на підставі договору факторингу № 2 від 08.10.2012 року укладеного з ТзОВ «ФК «Бізнесфінанс», яке набув право вимоги на підставі договору факторингу № 20120726-Г від 26.11.2012 року, що був укладений з ПАТ «Платинум Банк», який був первісним кредитором. Таким чином, ТзОВ «Кредекс фінанс» набув право вимоги на підставі договору факторингу від 08.05.2015 року. Оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку сплатити борг, просить позов задоволити, стягнувши заборгованість в примусовому порядку. Від представника позивача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не з'явився із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим і від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних у справі матеріалів постановити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15.02.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника № 462/2513BCLA (а.с. 8,9). Згідно умов зазначеного договору (п.п. 1.1, 1.2), банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування з цільовим використанням: на поточні потреби, а позичальник зобовязується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі. Банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: сума кредиту 5456 грн., строк кредитування 24 місяці, фіксована процентна ставка за корстування кредитом 20% річних, комісія за надання кредиту 0 грн., комісія за обслуговування кредиту 104 грн., дата повернення кредиту - 15.02.2014 року. Відповідач отримав визначену договором суму, однак взятих на себе кредитним договором зобовязань не виконує, внаслідок чого становм на 06.07.2015 року виникла заборгованість в розмірі 6863,7 грн., яка складається згідно відповідного розрахунку (а.с. 6): по тілу кредиту 5260,9 грн., відсотках за користування ним 973,3 грн., пеня 629,5 грн. Останній платіж відповідачем здійснено 01.03.2012 року, нарахування відсотків та інших платежів зупинено 25.07.2012 року у звязку з відступленням права вимоги ПАТ «Платинум Банк». Зокрема, поизивач ТзОВ «Кредекс фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу № 1/15-ФКю від 08.05.2015 року, що був укладений з ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів», яке в свою чергу набуло право вимоги на підставі договору факторингу № 2 від 08.10.2012 року укладеного з ТзОВ «ФК «Бізнесфінанс», яке набув право вимоги на підставі договору факторингу № 20120726-Г від 26.11.2012 року, що був укладений з ПАТ «Платинум Банк», який був первісним кредитором (а.с. 12- 13, 14,15). Таким чином ТзОВ «Кредекс фінанс» набув право вимоги за кредитним договором зі страхуванням життя позичальника № 462/2513BCLA від 15.02.2012 року укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом ст. 514 ЦК України. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, а тому позов слід задоволити та стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану заборгованість. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 88 ЦПК України, зокрема відповідно до вимог ч. 1 даної статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Як вбачається з оригіналу платіжного доручення № 6603 від 13.07.2015 року (а.с. 3), позивачем при предявленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved