Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, в обґрунтування якого зазначив наступне. Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерна. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. За період з 01.06.2014 року по 31.08.2020 року позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , які [PERSON] оплачувала не в повному обсязі. За вказаний період загальна сума заборгованості становить 99 280,64 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 99 280,64 грн. а також судовий збір. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2020 року, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника Концерну «Міські теплові мережі», в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. У наданий судом строк та станом на 21.01.2021 року відзивів на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано нею також не було, будь-яких клопотань та заяв від [PERSON] до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач Концерн «МТМ» надавав відповідачу на адресу: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, об`єкт надання послуг належить боржникові. Згідно відомостей Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 26.03.1996 року по теперішній час. Відповідно до довідки та Розрахунку суму заборгованості, вбачається, що за період з 01.06.2014 року по 31.08.2020 року позивач надав відповідачу послуги (особовий рахунок: [NUMBER] ) на загальну суму 102 330,64 грн. За вказаний період загальна сума оплат складає 3 050,00 грн., а заборгованість становить 99 280,64 грн. Вказаний розрахунок заборгованості є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджуються з умовами чинного законодавства. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води» затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно ст. 322 ЦПК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до відповідача, як споживача послуг є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Правилами та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідно договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Нормою п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону закріплено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постановою Верховного суду України від 30.10.2013 року по справі 6-59цс13). В даному випадку позивач свій обов`язок виконав: підготував для відповідача належним чином оформлений договір та неодноразово запорошував на його укладання шляхом вивішування оголошень на будинку, через засоби масової інформації, направлення листів та шляхом автодозвону. Але, на відміну від 90% мешканців житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя, відповідач не відгукнулася на пропозицію позивача та не уклала договір про надання послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносин. За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу Концерну «МТМ» не надходило. Згідно Статуту Концерну «Міські теплові мережі», предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, її розподілення для обігріву житла і побутової потреби населення та на комунально-побутові потреби підприємств, організацій, установ і її збут, тобто Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву гарячої води. Система теплопостачання квартири відповідача є загальнобудинковою, від`єднання від централізованого опалення не проводилось, тому послуги відповідачці, надавались постійно і в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Доказів про погашення суми боргу, на спростування факту наявності заборгованості чи її розміру станом на час розгляду справи відповідач не надала. Заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу Концерну не надходило. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач свої зобов`язання з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води виконувала неналежним чином, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 99 280,64 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved