Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь понесені ним витрати на поховання [PERSON] в розмірі 12 147,38 гривень, а також судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначав, що [INFO] помер його дід [PERSON]. Позивач, за проханням своєї матері та дядька, здійснив всі заходи пов'язані із організацією поховання. На підтвердження витрат надав відповідні докази. Кошти, витрачені на поховання, його матір та дядько пообіцяли повернути із вартості спадкового майна. Після смерті діда відкрилась спадщина та йому стало відомо, що з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] і що існує заповіт [PERSON], яким він заповідав [PERSON] садовий будинок [ADDRESS] на земельній ділянці у 6 соток. Після цього він звернувся до Четвертої одеської нотаріальної контори із заявою про видачу розпорядження на виплату понесених ним витрат на поховання, але йому було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] вимоги позову визнали. Відповідачка [PERSON] та її представник в судове засідання не явились, від представника відповідачки надійшли пояснення, в яких вона вимоги позову визнала частково, а саме в сумі 4 049,12 грн. (а.с.159). Суд не прийняв до уваги заяву адвоката [PERSON]., про відкладення розгляду справи, оскільки [PERSON], на підтвердження її повноважень як представника [PERSON], не додано ордер або довіреність в силу ч. 4 ст. 62 ЦПК України, а відповідачка [PERSON], особисто, із будь якими заявами до суду не зверталася. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], за життя склав заповіт від 06.04.2013 року, за яким належний йому садовий будинок [ADDRESS] на земельній ділянці у 6 соток заповідав [PERSON], (а.с. 185 зворот). Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказаний садовий будинок - за заповітом, а також на інше майно, що не охоплене заповітом, зокрема на земельну ділянку [ADDRESS] (а.с. 79). Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON], як донька померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.76) та [PERSON], як син померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.82 зворот) та які, у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с.71,80 зворот). Спадкоємицею за заповітом є відповідачка [PERSON], яка у встановлений законом строк також звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини саме за заповітом (а.с. 68). На поховання [PERSON], позивач витратив 12 147,38 грн., що підтверджується копією Договору-замовлення на організацію та проведення поховання № 004740 від [INFO], копією фіскального чеку №33 від [INFO], копією Договору-замовлення на організацію та проведення поховання Б/н ФОП [PERSON] від 04.01.2017 року, копією квитанції ФОП [PERSON] від 04.01.2017 року (а.с.8-11). Відповідно до листа Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 20.06.2018р. вих. № 6421/04 державну допомогу на поховання [PERSON], отримала [PERSON] в розмірі 4 486,52 грн. В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1245 ЦК України визначено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Згідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України, спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Суд стягує з конкретної сторони (фізичної особи) конкретну суму. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 березня 2018 року по справі № 554/1793/15-ц, провадження № 61-6381 св 18). Аналізуючи зазначені норми права, практику Верховного суду, що регулюють виниклі правовідносини, слід дійти висновку про те, що спадкоємці які звернулися із заявами про прийняття спадщини, вважаються такими, що прийняли її. В даному випадку чинне законодавство не встановлює обов'язку для спадкоємців, які прийняли спадщину відшкодовувати витрати на поховання спадкодавця в залежності від частки (обсягу, вартості, тощо) прийнятої спадщини. А тому, суд приходить до висновку про те, що обов'язок по відшкодуванню витрат на поховання виникає у спадкоємців в рівних частках. Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Отже, виходячи зі змісту ст. 541 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що зазначена норма права до виниклих правовідносин (відшкодування витрат пов'язаних із похованням спадкодавця) не застосовується, оскільки ані договором, ані законом не встановлено солідарного обов'язку спадкоємців по відшкодуванню таких витрат, та витрати на поховання не є неподільним предметом зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідачів витрат на поховання в рівних частках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. На підставі ст.ст. 541, 1232 ЦК України,

Outcome: partial