Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на гараж з погрібом, розташований за адресою: [ADDRESS]. Дійсна вартість вказаного гаража з погрібом складає 35943,00 грн., згідно з технічним паспортом, виданим КП «СМБТІ» 15.05.2018. Заповіту [PERSON] не залишила. Позивач єдиний спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом, який прийняв спадщину. Спадщину після смерті матері він прийняв згідно зі ст.1269 ЦК України, так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач звернувся до державного нотаріуса Першої синельниківської держа\-вної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця. Але нотаріус відмовив позивачеві у його видачі у зв'язку з тим, що не надано правовстановлюючих документів на гараж, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 червня 2018 року. У 1990 році спадкодавець [PERSON] збудувала гараж з погрібом за адресою: [ADDRESS]. 24 грудня 2015 року рішенням виконкому Синельниківської міської ради № 35-3/УІІ їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0034 га, яка знаходиться за адресою:[ADDRESS] під самочинно збудованим гаражем,для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу за рахунок земель житлової забудови,категорія земель-землі житлової та громадської забудови,з метою передачі ділянки у власність шляхом безоплатної приватизації. На підставі рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради Дніпропетровської області № 42 від 24 лютого 2016 року присвоєно поштову адресу [ADDRESS] земельній ділянці під самочинно збудованим гаражем,яка надавалася [PERSON] згідно з рішенням Синельниківської міської ради від 24 грудня 2015 року. Відповідно до довідки № 510, виданої 16.05.2018 року комунальним підприємством «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» гараж [NUMBER], розташований за адресою: [ADDRESS] заінвентаризовано за [PERSON], право власності не зареєстроване. Але будівництво цього гаражу було закінчено до 5 серпня 1992 року та діючим на той час законодавством обов'язковість його державної реєстрації не була передбачена. Просить визнати за ним право приватної власності на цегляний гараж (Г-1) з погрібом (П-1), загальною площею 43,1 кв.м., розташований за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. До початку судового засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти позову не заперечує. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, приходить до наступного. Смерть спадкодавця [PERSON], яка настала [INFO], підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 09.10.2017 Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Факт родинних відносин позивача та померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Згідно з витягом із рішення Синельниківської міської ради від 24.12.2015 №35-3/VІІ [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0034 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] під самочинно збудованим гаражем, для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу за рахунок земель житлової забудови,категорія земель-землі житлової та громадської забудови,з метою передачі ділянки у власність шляхом безоплатної приватизації. На підставі рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради Дніпропетровської області № 42 від 24 лютого 2016 року земельній ділянці під самочинно збудованим гаражем,яка надавалася [PERSON], присвоєно поштову адресу [ADDRESS]. Згідно з довідкою КП «Синельниківське МБТІ» №510 від 16.05.2018 гараж [NUMBER], розташований за адресою: [ADDRESS] заінвентаризовано за [PERSON], право власності не зареєстроване. Постановою державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. від 20.06.2018 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з тим, що не надано правовстановлюючих документів на гараж. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] Строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, встановлений ч.2 ст.1270 ЦК України, позивачем не пропущений. Факт належності спадкодавцеві [PERSON] спадкового майна у вигляді гаражу з погрібом, розташованого за адресою: [ADDRESS], підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами. Згідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1,2 ст.3 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків,господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт,складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до ст.25,30,346 ЦК України, Листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визнання належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно віршуватися в судовому порядку. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні обставини, а саме право позивача на отримання спадщини після смерті матері та наявність спадкового майна у вигляді гаражу з погрібом, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відсутність правостановлюючих документів на спадкове майно не може бути підставою для позбавлення особи права на отримання вказаного майна у власність в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved