Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому прохає розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем [PERSON] 16.04.1999 року у Ковельському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис №62. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 1999 року і є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. З часом між сторонами виникло відчуження у зв'язку з відсутністю в сторін взаєморозуміння з питань вирішення сімейних проблем. Постійні непорозуміння, образи та претензії призвели до припинення подружніх відносин. Сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Оскільки шлюб існує лише формально і наміру відновлювати подружні стосунки сторони не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, судові витрати прохає залишити за сторонами. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, не заперечила проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Факт реєстрації шлюбу між сторонами 16 квітня 1999 року у Ковельському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області доводиться відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 квітня 1999 року. Даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 травня 2000 року доводиться, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік повинен утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Чоловік і жінка зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує лише формально. Сторони не підтримують подружні стосунки та остаточно втратили почуття любові та взаємоповаги. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У ході розгляду справи суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Сторони не підтримують подружні стосунки і відновлювати подружні стосунки не бажають. Рішення про розірвання шлюбу не потягне негативних наслідків для неповнолітньої дитини сторін. На підставі ст.ст. 15,30,60-62, 85, 212, 213, 215, 173,174,218,224 ЦПК України, ст. 110,112 СК України, суд

Outcome: approved