Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив до початку розгляду справи за суттю, та просив стягнути з відповідача [PERSON], суму боргу за розписою в розмірі 20217,40 доларів США з конвертацією в національну валюту, що еквівалентно 518576,31 грн., станом на 25.11.2016 року за курсом НБУ 1 дол. США = 25,65 грн., три відсотки річних та індекс інфляції у сумі 101298,00 грн., та судові витрати. В обгрунтування позову зазначив, що 18.03.2015 року він наддав відповідачу товар на суму 20217,40 доларів США, а відповідач зобов'язалась вчасно повернути вказані грошові кошти до 18.03.2016 року. На підтвердження зазначеного, відповідач наддала розписку про отримання грошових коштів. Станом на день звернення до суду борг відповідачем за розпискою не повернуто, що змушує звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідачем подано до суду письмові заперечення на позов, відповідно до яких просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що вона гроші в якості предмета позики у позивача не отримувала, так же як не отримувала ніяких матеріальних цінностей. Взагалі, позивач шляхом обману та зловживання довірою, на підставі раніше знайомих з нею відносин попросив написати під його диктовку розписку про начебто отриману у нього партію товару на суму 20217,40 доларів США, запевнивши, що зазначена розписка для неї нічого не буде значити, в зв'язку з проведеним по ній раніше її батьком розрахунку. Її батько купував у позивача 14 разів товар, вона ж не мала жодних з ним відносин. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримали, просили їх здовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні протии задоволення позову заперечували. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, встановив наступне. 18.03.2015 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений договір на отримання товару в розмірі 20217,40 доларів США, який оформлений розпискою, строк виконання до 18.03.2016 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] поснила, що вона з 2013 по 2016 рік працювала реалі затором у позивача, була присутня під час передачі товару відповідачу, виписувала накладні, проте грошові розрахунки з нею ніколи не проводилися, вони проводилися тільки з позивач. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матірю відповідачки, зі своїм чоловіком разом здійснювали підприємницьку діяльність з 2011 року на ринку Привоз у м. Одеса, а саме провали взуття. У 2013 році її чоловік познайомився з позивачем, у якого вони придбавали взуття, усі розрахунки проводилися чоловіком. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідноізчастиною другою статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошітощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач у встановлений розпискою від 18.03.2015 року строк - 18.03.2016 року грошові кошти не повернула. Судом встановлено, що батьки відповідача здійснювали підприємницьку діяльність, зокрема, реалізацією взуття, після смерті батька відповідачка отримала від позивача взуття, про що написала розписку, що отримала товар на суму 20217,40 доларів США, яку зобовязується повернути до 18.03.2016р. У даному випадку за своєю суттю розписка є документом, який видається боржником, підтверджуючи як його укладення договору купівлі-продажу, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання відповідачем від позивача товару. Доводи відповідача стосовно того, що позивач шляхом обману та зловживання довірою, на підставі раніше знайомих з нею відносин попросив написати під його диктовку розписку про начебто отриману у нього партію товару на суму 20217,40 доларів США, запевнивши, що зазначена розписка для неї нічого не буде значити, в зв'язку з проведеним по ній раніше її батьком розрахунку, не приймаються судом до уваги, оскільки належних доказів з цього приводу не надано. Також в ході розгляду справи було встановлено, що даний час у провадженні Приморського відділу поліції в м. Одеса перебуває кримінальне провадження за заявою [PERSON] про скоєння відносно неї замаху на шахрайство в особливо великих розмірах, проте дане кримінальне провадження до суду не направлено та вироку по ньому не має. Надані відповідачем до матеріалів справи накладні не можуть бути враховані у якості належного та допустимого доказу у звязку з тим, що вони не містять підписів постачальника та отримувача, у них зазначено «Сергей, [PERSON]», а тому неможливо в межах цивільної справи встановити ким вони видавалися та на підставі чого. Наданий відповідачем договір (заказ) на поставку товару взуття від 13.10.2013р. не приймається судом до уваги, оскільки у якості замовника зазначено тільки «Сергей, [PERSON]», не має іншої сторони, не містить підписів та взагалі умов договору. З огляду на викладене, суд вважає, що належними та допустимими доказами відповідачем не спростовано доводи позовної заяви. Враховуючи, що станом на день ухвалення рішення у справі офіційний курс долара США щодо гривні України становить 26,4999 грн., то сума заборгованості за договором станом на 20.10.2017 року складає 535759,08 грн. (20217,40 дол. США * 26,4999 грн.). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, підлягають задоволенню вимоги про стягнення 3% річних у сумі 17746 грн. Щодо вимог про стягнення інфляційних витрат у сумі 84121,72 грн., то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки борг визначений у доларах США, а не у гривні, а тому інфляційні витрати не нараховуються. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення на користь позивача з відповідача 535759,08 грн. борг за договором позики, 3 % річних, 17746,00, що загалом становить 553505,08 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 4579,66 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам. На підставі наведеного та

Outcome: partial