Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем по справі 18.07.2003 у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 567. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги один до одного, разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, примирення між ними неможливо. Позивач зазначає, що збереження шлюбу неможливо та суперечить їх інтересам, спори щодо місця проживання дітей та поділ майна на теперішній час між ними відсутні, матеріальну допомогу на утримання дітей він надає у добровільному порядку. Позивач просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 17.03.2021 провадження у справі відкрито та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У\~наданий в\~ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, зазначивши, що позивачем у позові не вказана основна причина розпаду їх сім`ї, якою є ненадання позивачем матеріальної допомоги дітям. Вказала, що не згода зі стягненням з неї суми сплаченого позивачем судового збору у розмірі 908,00 грн., оскільки він винен у розпаді сім`ї, та крім того, на її утриманні знаходяться неповнолітня та малолітня дитини, і вона, відповідач, перебуває у значно гіршому становище, ніж позивач. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, не стягувати з неї суми сплаченого позивачем судового збору у розмірі 908,00 грн. Позивач своїм правом подання відповіді на відзив не скористався. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено,\~що 18.07.2003\~у міському\~відділі реєстрації\~актів громадянського\~стану Харківського\~обласного управління\~юстиції,\~актовий запис\~№ 567\~зареєстрований шлюб\~між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають разом з матір`ю відповідачем у справі [PERSON] . Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства, разом не проживають, мають роздільний бюджет. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач клопотання про відновлення дошлюбного прізвища не заявила. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому позов підлягає задоволенню. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2051075599.1 від 15.03.2021 (а.с.1). Підстави звільнення сторони від сплати судового збору визначені у ст. 8 Закону України «Про судовий збір», та за нормами вказаного закону підстави звільнення відповідача від стягнення з неї сплаченої позивачем суми судового збору відсутні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладене, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України, та дійшов до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, що становить 454,00 грн. та про стягнення з відповідача на користь позивача 50% понесених витрат по сплаті судового збору у розмірі 454,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved