Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, який уточнивши, обґрунтовував тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в с.Зарівка Путивльського району Сумської області. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 13 травня 2004 року Зінівською сільською радою Путивльського району Сумської області, за яким все своє майно заповідав [PERSON] До спадкового майна входить земельна ділянка, площею 0,29 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області.Вказана земельна ділянка була передана батьку на підставі рішення 17 сесії 21 скликання Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області від 31 березня 1994 року. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це майно він не може у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не встиг набути право власності на земельну ділянку, бо не встиг за життя завершити процедуру приватизації, позивач просить визнати за ним право на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянкив порядку спадкування за заповітом, а судові витрати покласти на нього. Позивач в судове засідання не з`явилася, при подачі позовної заяви просила справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.47). Третя особа в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглядати у його відсутність (а.с.37). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Підтверджується матеріалами справи те, що на підставі ст.1222 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в с.Харівка Путивльського району Сумської області (а.с.6,8-10). [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] та отримав відповідні свідоцтва на її частину (а.с.11-20). Згідно з копією рішення 17 сесії 21 скликання Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області від 31 березня 1994 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність» громадянам надано земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також для ведення особистого підсобного господарства, і до списку цих громадян внесений [PERSON] , якому надано земельні ділянки площами 0,25 та 0,29 га (а.с.7). Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи , яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п.3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Таким чином, до позивача, як спадкоємця за заповітом переходять усі права та обов`язки, що належали його батьку [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і на право на завершення приватизації спірної земельної ділянки та одержання правовстановлюючого документа на неї. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що таке визнання позову відповідачем не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved