Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 вересня 2007 року в загальній сумі 728018 грн. 17 коп. Під час розгляду справи уточнював свої вимоги і остаточно просив стягнути загальну заборгованість в сумі 719160 грн. 71 коп. В обґрунтування свого позову зазначав, що 14 вересня 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) та громадянкою [PERSON] був укладений договір кредиту № DN80AМ00000184 (далі - Договір) на суму кредиту 101208 грн. 23 коп. строком до 13 вересня 2014 року зі сплатою відсотків за його користування. В той же день, в забезпечення виконання зобов'язань за Договором, між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки, за яким вона зобов'язалася виконати умови Договору в разі їх невиконання [PERSON] Однак позичальниця не виконала умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в зв'язку з чим за нею виникла зазначена заборгованість, яка складається боргу по кредиту - 86431 грн. 04 коп., боргу за відсотками - 220912 грн. 20 коп.,борг по комісії - 37853 грн. 42 коп., а також пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 373964 грн. 05 коп. Посилаючись на те, що відповідачі не виконали умови Договору і не погасили кредитну заборгованість, тому просив стягнути з них на свою користь зазначену вище заборгованість в повному розмірі. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши суду заяву, якою позов підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідачка [PERSON], яка після укладення 30 квітня 2010 року шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] (далі по тексту вона [PERSON].), направила на розгляд справи свого представника - [PERSON] Відповідачка [PERSON], та представник іншої відповідачки в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, вказуючи, що після того як за договором кредиту виникла невелика заборгованість, Банк протиправно забрав у них автомобіль, який був куплений на кредитні кошти і був у Банку в заставі, але в рахунок погашення заборгованості він був реалізований лише через шість років і вже за сильно заниженою ціною, хоча за весь цей час Банк безпідставно нараховував відсотки та борг по кредиту і нічого їм про це не повідомляв. [PERSON] також вказала, що договір поруки вона не укладала самостійно, а її дочка [PERSON] повідомила, що вона уклала договір кредиту на купівлю автомобіля і включила її як свого поручителя, але в Банку на момент оформлення кредиту вона не була присутня і своєї згоди на поручительство не надавала. Суд, заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до слідуючого висновку. 14 вересня 2007 року між Банком та громадянкою [PERSON] був укладений Договір, в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 7.1 Договору Банк зобов'язався надати їй кредит в сумі 135583 грн. 61 коп. шляхом надання не поновлювальної кредитної лінії на купівлю автомобіля за 90900 грн. 00 коп. та здійснення платежів по оформленню купівлі-продажу (сплати винагороди, фінансового інструменту, страхування транспортного засобу та особистого страхування, сплати за реєстрацію застави автомобіля). За користування кредитом вона зобов'язалася сплачувати проценти в розмірі 0,83 % на місяць (9,96 % річних). Строк повернення кредиту - по 13 вересня 2014 року, а повернення повинно було здійснюватися щомісячно з 14 по 20 число кожного місяця рівними платежами в сумі 2191 грн. 36 коп., що складалося із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди та комісії. Також, п. 4.1 Договору була передбачена відповідальність позичальниці у разі порушення термінів сплати кредиту та процентів за його користування у виді пені в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення в гривневому еквіваленті, якщо кредит надавався в іноземній валюті. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Крім цього, положення статей 546, 548-554, 572 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання, в тому числі неустойкою у виді пені, порукою та заставою. Так, 14 вересня 2007 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки, за яким вона зобов'язалася відповідати за всіма зобов'язаннями по кредитному Договору у разі його невиконання [PERSON] Положення ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України вказують, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Посилання [PERSON] про те, що вона не надавала своєї згоди на поручительство, суд не приймає як обґрунтовані, оскільки вона сама підтвердила, що після того як дочка повідомила, що оформила кредит на купівлю автомобіля і взяла її своїм поручителем, то вона наступного дня прибула в Банк і підписала договір поруки. Також, згідно з положеннями ст. 549 ЦК України пеня є однією з видів неустойки, яка є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 550 ЦК України). Крім того, 14 вересня 2007 року між Банком та [PERSON], з метою забезпечення виконання позичальницею зобов'язань за кредитним Договором, був укладений договір застави, за яким вона передала в заставу Банку належний їй автомобіль марки «BYD», 2007 року випуску, р.н. [NUMBER]. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання за Договором, а позичальниця [PERSON] навпаки, порушила його умови в частині своєчасної та повної сплати кредитних платежів, тому за нею утворилася заборгованість через неповернення кредиту. Станом на 25 червня 2014 року загальна кредитна заборгованість, згідно позовних вимог, складає 719160 грн. 71 коп, яка складається з наступного: -боргу по кредиту - 86431 грн. 04 коп., -боргу за відсотками - 220912 грн. 20 коп., -борг по комісії - 37853 грн. 42 коп., -пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 373964 грн. 05 коп. Вказана заборгованість до цього часу не погашена, тому виходячи з положень ст.ст. 526, 530, 552, 553, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України, вона підлягає стягненню. Проте, визначаючи розмір боргу, який підлягає стягненню, суд відмічає наступне. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2012 року був задоволений позов Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки - заставного автомобіля марки «BYD», належний відповідачці [PERSON], який був реалізований іншій особі за 30000 грн. у квітні 2014 року. Однак, як було встановлено, фактично автомобіль Банком був відібраний у [PERSON] ще в квітні 2008 року, але будь яких дій по його реалізації, з метою погашення кредитного боргу Банк не вчиняв на протязі майже чотирьох років, а фактично реалізував його через шість років після вилучення, що негативно вплинуло на нього, та, відповідно, на розмір заборгованості за кредитом і розмір нарахованої пені. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи зазначені обставини щодо тривалої бездіяльності Банка по реалізації предмета застави, а також те, що розмір пені майже в чотири рази перевищує борг по тілу кредиту, тому суд вважає можливим зменшити розмір пені до 10000 грн. Таким чином з відповідачів підлягає стягненню солідарно борг по кредитному договору станом на 25 червня 2014 року в загальній сумі 355196 грн. 66 коп., який складається з наступного: -боргу по кредиту - 86431 грн. 04 коп., -боргу за відсотками - 220912 грн. 20 коп., -борг по комісії - 37853 грн. 42 коп., -пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 10000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем, у виді судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, пропорційно задоволеним вимогам - 50 %. На підставі викладеного,

Outcome: partial