Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та просив стягнути з відповідача 19212,18 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, 189896,90 грн. середній заробіток за період з 24.08.2016 по 12.04.2018. Свої вимоги мотивує тим, що з він працював з 03.06.2014 по 03.06.2016 та з 09.06.2016 по 23.08.2016 на ТзОВ «Свемон-3ахід 1948». За період роботи згідно Форми ОК-7 Пенсійного фонду України - Індивідуальні відомості про застраховану особу, йому нараховано 164 965,18 грн. заробітної плати. Із них він мав отримати 132 796,97 грн. заробітної плати. Отримав 113584,79 грн. Заборгованість по заробітній платі становить 19212,18 грн. На час звільнення з роботи та по теперішній час заробітна плата, йому повнісю не виплачена. Такі дії відповідача є незаконними, а тому вважає свої вимоги про стягнення заробітної плати підставними. Окрім цього, оскільки відповідачем тривалий час безпідставно затримується виплата заробітної плати він має право на стягнення із відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, а тому просить позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні позивач позов в частині першого пункту підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Від представника відповідача у судове засідання надішла заява про розгляд справи без його участі, розгляд справи без врахування копії видаткового касового ордеру від 21.11.2017 на підставі наявних документів у справі, просив долучений до матеріалів справи доказ- касовий ордер від 21.11.2017 вважати неналежним і недопустимим. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що підтверджено сторонами на попередніх судових засіданнях, що [PERSON] перебував у трудових відносинах ТзОВ «Свемон-3ахід 1948». За періорд роботи на ТзОВ «Свемон-3ахід 1948» виникла заборгованість по заробітній платі . На час звільнення з роботи та по теперішній час заробітна плата, йому не виплачена. Згідно розрахунку заборгованості по невиплачені заробітній платі та середнього заробітку (а.с. 11-14) така становить 19212,18 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та 189 896,90 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Предстаником відповідача іншого розрахунку чи доказів на спростування розрахунку наданого позивачем суду не надано. Оскільки в порушення вимог\~ст.\~81\~ЦПК України відповідачем не представлено суду жодних доказів на спростування вимог позивача, суд приймає наведені позивачем обставини, як доведені. У відповідності до положень\~ст.\~115\~КЗпП України,\~ст. 24 Закону України «Про оплату праці»\~передбачено обов'язок роботодавця регулярно виплачувати заробітну плату його працівникам відповідно до умов договору, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Крім цього, відповідно до ч.1\~ст.47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Частиною 1\~статті 116 КЗпП України\~визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Також,\~ст.34 Закону України «Про оплату праці»\~визначено, що працівникам проводиться компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. За таких обставин, оскільки відповідачем не виплачувалася позивачу заробітна плата протягом періоду його роботи у відповідача за період 24.08.2016 по 12.04.2018, і не був проведений із ним розрахунок ні на момент звільнення, ні на даний час, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі за відпрацьований період в розмірі 19212,18 грн. Крім цього, суд враховує, що відповідно до положень\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Враховуючи наведені правові положення чинного законодавства, оскільки судом встановлено, що протягом роботи у відповідача позивачу заробітна плата не виплачувалася в належному розмірі, на момент звільнення із ним розрахунок не було проведено, заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена і до даного часу, тому суд вважає також підставними, та такими що підлягають до задоволення, вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, що становить 189 896,90 грн. Крім цього, у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК\~з відповідача на користь держави слід стягнути 2091,09 грн. судового збору. Рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, у відповідності до вимог п. 2. ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~допустити до негайного виконання.

Outcome: approved