Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив, та просив визнати незаконними дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] щодо перерахування коштів в розмірі 290050 грн. на рахунок [PERSON], та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ ОТП Факторинг Україна суму в розмірі 290050 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № МL- 700/1224/2008, згідно з яким остання отримала кредит в розмірі 101298,68 доларів США, Дата остаточного повернення встановлена 18.07.2033 року. 22.07.2008 року , з метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед Банком за вказаним кредитним договором, між Банком та нею був укладений договір іпотеки № PМ- SME 104/050/2008, на підставі якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS]. 12.11.2010 року між ПАТ ОТП Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до п.3.3 якого, до ТОВ ОТП Факторинг Україна перейшли права вимоги в тому числі і за договором кредиту укладеним із [PERSON] В тому числі до перейшли права іпотекодержателя за зазначеним договором іпотеки. Постановою Господарського суду Харківської області від 28.02.2011 року по справі № Б-39/207-10 Фізична особа-підприємець [PERSON], визнана банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, для постійного управління та продажу усього майна банкрута призначений ліквідатор - арбітражний керуючий [PERSON] В ході ліквідаційної процедури, було реалізовано предмет іпотеки - [ADDRESS]., грошові кошти, що були отримані від продажу вказаного майна арбітражним керуючим [PERSON] в сумі 300000 грн. були внесені на депозит Приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.11.2011 року була скасована Постанова Господарського суду Харківської області від 28.02.2011 року, тобто судовий акт, на підставі якого ліквідатором ФОП [PERSON] були спрямовані грошові кошти на депозитний рахунок Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 28.12.2011 року до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] звернувся головний державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ [PERSON] з вимогою про перерахування коштів у розмірі 290050 грн. на рахунок [PERSON], яка і була виконана нотаріусом. Вважає такі дії нотаріуса незаконними, як такі, що протирічать п. 7.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки [PERSON] не є депонентом депозитного рахунку нотаріуса, то будь-яких законних підстав для виконання вимоги державного виконавця у нотаріуса не було. В результаті таких дій грошові кошти від реалізації іпотечного майна перераховані [PERSON], що протирічить нормам Закону України Про іпотеку та Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Під час розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, та просив суд їх задовольнити. Відповідач приватний нотаріус [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала, були надані також письмові заперечення. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог також заперечував, посилаючись на доводи викладені у письмових запереченнях. Треті особи [PERSON], [PERSON], представник Московського відділу ДВС ХМУЮ, у судове засідання не звилися, про слухання справи повідомлялися надежним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, 16.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № МL- 700/1224/2008, згідно з яким остання отримала кредит в розмірі 101298,68 доларів США, Дата остаточного повернення встановлена 18.07.2033 року. 22.07.2008 року , з метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед Банком за вказаним кредитним договором, між Банком та нею був укладений договір іпотеки № PМ- SME 104/050/2008, на підставі якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS]. 12.11.2010 року між ПАТ ОТП Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до п.3.3 якого, до ТОВ ОТП Факторинг Україна перейшли права вимоги в тому числі і за договором кредиту укладеним із [PERSON] В тому числі до Товариством з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна перейшли права іпотекодержателя за зазначеним договором іпотеки. Постановою Господарського суду Харківської області від 28.02.2011 року по справі № Б-39/207-10 Фізична особа-підприємець [PERSON], визнана банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, для постійного управління та продажу усього майна банкрута призначений ліквідатор - арбітражний керуючий [PERSON] В ході ліквідаційної процедури, було реалізовано предмет іпотеки - [ADDRESS]., грошові кошти, що були отримані від продажу вказаного майна арбітражним керуючим [PERSON] в сумі 300000 грн. були внесені на депозит Приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.11.2011 року була скасована Постанова Господарського суду Харківської області від 28.02.2011 року, тобто судовий акт, на підставі якого ліквідатором ФОП [PERSON] були спрямовані грошові кошти на депозитний рахунок Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Провадження по справі про банкрутство ФОП [PERSON] припинено. 28.12.2011 року до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] звернувся головний державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ [PERSON] з вимогою про перерахування коштів у розмірі 290050 грн. на рахунок [PERSON], посилаючись на те, що у Московському відділі державної виконавчої служби ХМУЮ знаходиться на виконанні наказ по справі № 27/231-10 від 01.09.2010 року Господарського суду Харківської області про стягнення з ФОП [PERSON] на користь ФОП [PERSON] суми боргу у розмірі 290050 грн. На виконання вимоги державного виконавця приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] були перераховані грошові кошти на рахунок зазначений у вимозі державного виконавця. \~\~\~\~\~Згідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст. 53 ЦК України фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом. Згідно ст. 47 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачає загальні положення про банкрутство суб'єкта підприємницької діяльності громадянина. Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» заява про порушення справи про банкрутство громадянина-підприємця може бути подана в господарський суд громадянином-підприємцем, який є боржником, або його кредиторами. Відповідно до ч. 4 ст. 48 вказаного Закону, якщо у встановлений частиною другою цієї статті строк громадянин-підприємець не подав доказів задоволення вимог кредиторів і в зазначений строк не укладено мирової угоди, господарський суд визнає громадянина підприємця банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. Стаття 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначає, що боржник - суб'єкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами, у тому числі зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати. Із викладених норм діючого законодавства про банкрутство вбачається, що справа про банкрутство в порядку Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» може бути порушена лише відносно суб'єкта підприємницької діяльності (у тому числі відносно фізичної особи, що має такий статус та зареєстрована в установленому законом порядку). При цьому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» підстави для порушення справи про банкрутство, - однією із умов порушення та здійснення провадження у справі є наявність у такого боржника, саме як у суб'єкта підприємницької діяльності, в обов'язковому порядку незадоволених протягом визначеного в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» строку грошових зобов'язань перед кредиторами. Тобто, вимоги кредиторів, що покладаються в основу кредиторських вимог в заяві про порушення справи про банкрутств боржника-фізичної особи, мають бути пов'язані із здійсненням такою особою підприємницької діяльності. При цьому Харківський апеляційний господарський суд припиняючи провадження у справі про банкрутство ФОП [PERSON] також встановив та зазначив, що провадження по справі про банкрутство має бути припинено як безпідставно порушено. Також постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.11.2011 року відмовлено ТОВ ОТП Факторинг Україна у виключенні з ліквідаційної маси боржника нерухомого майна, оскільки такі вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Отже Фізична особа - підприємець [PERSON] після припинення справи про банкрутство, вже не є банкрутом. Повноваження ліквідатора, арбітражного керуючого [PERSON] також є скасованими. За таких умов суд приходить до висновку про те, що після припинення справи про банкрутство ФОП [PERSON] підстави знаходження грошових коштів на депозитному рахунку, які були направлені на такий рахунок ліквідатором ФОП [PERSON] під час ліквідаційної процедури для задоволення вимог кредиторів, були відсутні, в тому числі відсутня сама ліквідаційна процедура. Положеннями 1212 ЦК Укрнаїни встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: набуття або збереження майна (особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); має місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. До відсутності правової підстави відноситься також і ситуація, коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що ФОП [PERSON] мала б право заявити про повернення належних їй грошових коштів, які знаходяться на депозитному рахунку нотаріуса без належної на це правової підстави. Положеннями статті 86 Закону України «Про нотаріат»визначено, що повернення прийнятих у депозит грошових сум і цінних паперів особі, яка внесла їх у депозит (дебітору), допускається лише за письмовою згодою на це особи, на користь якої був зроблений внесок (кредитора), або за рішенням суду. При цьому відсутні будь-які правові підстави перерахування грошових коштів позивачу з депозитного рахунку нотаріуса. Не наведено такого обгрунтування позивачем і у позові. Позивач посилається на порушення приватним нотаріусом при перерахуванні грошових коштів на вимогу державного виконавця, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюста України від 22.02.2012 року № 296/5, відповідно до якого видача з депозиту грошових сум або цінних паперів здійснюється за заявою, яку подає депонент, за заявою та рішенням господарського суду, які подає ліквідатор громадянина-підприємця. Однак, грошові кошти приватним нотаріусом були перераховані з депозитного рахунку 29.12.2011 року. Тобто посилання позивача на те, що дії приватного нотаріуса незаконні, оскільки не відповідають зазначеному Порядку вчинення нотаріальних дій, безпідставні, оскільки вказаний Порядок був затверджений та набрав чинності лише 07.03.2012 року. Крім того, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що на момент перерахування грошових коштів приватним нотаріусом, існувала заборгованість [PERSON] та у якому розмірі за кредитним договором, за яким має право вимоги позивач, або було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № МL- 700/1224/2008 від 16.08.2008 року, або прийнято рішення яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, що в свою чергу взагалі давало б право позивачу вимагати перерахування грошових коштів [PERSON] на їх рахунок. Позивачем у судовому засіданні не доведено взагалі наявності майнових вимог до [PERSON] на час перерахування грошових коштів приватним нотаріусом, що б свідчило про порушення їх майнових прав відповідачем. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким\~чином, закон\~вимагає від\~позивача\~надання\~суду доказів того, що\~факт\~порушення їх\~прав \~існує, що\~визначен\~її\~обсяг, і\~така\~шкода\~завдана тими\~особами, до\~яких\~пред»явлено\~позов. Зазначених\~обставин\~позивач не\~довів, чим не виконав \~вимог\~ст. 10 ЦПК України, відповідно до\~якої\~кожна\~сторона повинна довести ті\~обставини, на\~які\~вона\~посилається як на\~підставу\~своїх\~вимог чи заперечень. Також позивачем на наведено у позові будь-якого обгрунтування та наявності правових підстав стягнення грошових коштів на їх користь з відповідача [PERSON] Суд, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги безпідставні та задоволенню не підлягають.\~ Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: dismissed