Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 29 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов даного кредитного договору відповідач зобовязана була щомісячно повертати кредит та відсотки за користування кредитом. Однак, в порушення умов даного кредитного договору відповідач належно не виконувала взятого на себе зобовязання і своєчасно не вносила необхідні платежі. Станом на 25 грудня 2016 року вона має заборгованість за кредитним договором з урахуванням несплачених відсотків, пені та штрафних санкцій на загальну суму 12684,11 грн. (5292,58 грн. тіло кредиту, 1167,09 грн. нараховано процентів за користування кредитом, 5144,22 грн. нараховано пені, а також 500 грн. штраф (фіксована частина), 580,20 грн. штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій підтримує позовні вимоги, а справу просить розглядати без його участі. Відповідач та її представник в суді не заперечували проти існування договірних правовідносин з ПАТ КБ «ПриватБанк». Натомість зауважили, що 28 лютого 2016 року невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа близько 5000 грн., які знаходились на картковому кредитному рахунку відповідача. Відомості за даним фактом 28 лютого 2016 року були внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. За таких обставин вважають, що відповідач не повинна виконувати зобовязання перед банком за кредитним договором до встановлення винних осіб та просять відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та її представника, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 29 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов даного кредитного договору відповідач зобовязана була щомісячно повертати кредит та відсотки за користування кредитом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Однак, судом встановлено, що в порушення умов вищевказаного кредитного договору, відповідач належно не виконувала взятого на себе зобовязання і своєчасно не вносила необхідні платежі. У відповідності до розрахунку, наданому позивачем, станом на 25 грудня 2016 року відповідач має заборгованість за кредитним договором з урахуванням несплачених відсотків, пені та штрафних санкцій на загальну суму 12684,11 грн. (5292,58 грн. тіло кредиту, 1167,09 грн. нараховано процентів за користування кредитом, 5144,22 грн. нараховано пені, а також 500 грн. штраф (фіксована частина), 580,20 грн. штраф (процентна складова). Також, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Поряд з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафів є необґрунтованими з огляду на таке. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, вищевказаними Умовами передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який суд враховує у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідача штрафів. Таким чином, виходячи із вимог вищевказаних Законів суд вважає необхідним стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідача на користь позивача в загальній сумі 11603,91 грн. Твердження ж відповідача про те, що вона не повинна повертати кредит, суд не бере до уваги. Так, внесення до ЄРДР відомостей про шахрайські дії у відношенні відповідача і навіть за умови заволодіння кредитними коштами злочинцем, не позбавляє відповідача обовязку належним чином виконувати зобовязання за кредитним договором. Також, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, стягнувши його в сумі 1463,68 грн.

Outcome: partial