Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але фактично не проживає відповідач по справі. Квартира належить Позивачу на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 01.07.2004 року. Згідно п. 8 зазначеного договору [PERSON] зобов'язався знятися з реєстраційного обліку в строк до 15 липня 2004 року. На сьогоднішній день в квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та Відповідач. Відповідач по справі не проживає у зазначеній квартирі з моменту продажу, тобто з липня 2004 року, особистих речей в ній не має. На підставі викладеного, Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування вказаною квартирою. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання слухати справу у його відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд ухвалив постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить Позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.07.2004 року. (а.с. 4) Відповідач по справі після продажу квартири умови договору купівлі-продажу від 01.07.2004 року належним чином не виконав, у встановлений строк з реєстраційного обліку у добровільному порядку не знявся. На сьогоднішній день в квартирі зареєстровані троє осіб - [PERSON], [PERSON] та Відповідач, (а.с. 5), але фактично проживає тільки Позивач та його син. Встановлено, що відповідач з липня 2004 року по теперішній час в спірній квартирі не проживає, особистих речей в ній не має. Комунальні платежі, та повне утримання житлового приміщення здійснює позивач. Відповідач не є членом сім'ї Позивача, права власності на квартиру не має, а тому суд приходить до висновку, що вимоги Позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою обґрунтованими. Згідно ст. 317, 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином, [PERSON], будучи зареєстрованим в належній Позивачу квартирі, порушує його права та законні інтереси як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним їм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява в частині визнання Відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вимога про зобов'язання Солом'янський РВ ГУДМС України в м. Києві зняти Відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, автоматично є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.

Outcome: partial