Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, розмір яких у подальшому був збільшений, по якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму авансу у розмірі 249 999 грн.; судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 18.01.2013 року між позивачем та відповідачем, від імені якого на підставі довіреності діяв паредставник, укладено попередній договір з метою укладання договору відчуження нерухомого майна, а саме [ADDRESS]. Відповідно до умов попереднього договору відповідач зобов'язався продати вищевказану квартиру, а позивач передав відповідачу суму авансу у розмірі 41 600 грн., що на момент укладання попереднього договору еквівалентно 5200 дол. США. В подальшому в рахунок майбутніх платежів за майбутнім договором купівлі-продажу позивач додатково передав відповідачу ще 12 500 дол. США, що підтверджується відповідною розпискою. В подальшому відповідач відмовився продавати квартиру та повернув позивачу 1000 дол. США, від повернення решти коштів відповідач відмовився. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Надав до суду заперечення, в яких зазначив, що вважає вимоги безпідставними, оскільки в угоді від 18.01.2013 року , в її преамбулі та підписи сторін зазначено [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, при цьому відсутнє посилання на те, що вона діяла від імені АТ « Дельта Банк» та відсутня печатка банку. На момент укладання вищезазначеної угоди [PERSON] була співробітником АТ « Дельта Банк» та їй було видано довіреність, однак дана довіреність дає можливість представляти інтереси банку лише в судах та виконавчій службі, тобто відповідно до долвіреності [PERSON] не мала право укладати угоди. Зазначає, що АТ «Дельта Банк» не був власником вищезазначеної квартири та суму авансу було передано [PERSON], яка в угоді зазначена як продавець. На підставі викладено представник відповідача просив суд в задоволенні вимог позивача відмовити. Третя особа до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, допитавши свідка, вислухавши пояснення сторін, вважає за необхідне позов задовольнити. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 18.01.2013 року між позивачем та [PERSON], яка діяла на підставі довіреності укладено угоду ( про видачу завдатку для укладення договору) з метою в подальшому укласти договір відчуження нерухомого майна, а саме: [ADDRESS], що підтверджується копією договору, наявною в матеріалах справи ( а.с.4-5).Договір укладався за участю керівника філії ТОВ « Александр-Н». Відповідно до п.п.1.1., 1.2 попереднього договору відповідач зобов'язався продати, а позивач зобов'язався купити вищевказану квартиру за ціною 464 000 грн., що на момент укладання угоди складало 52 000 дол. США. Позивач передав [PERSON] грошову суму у розмірі 41 600 грн., що на час укладання угоди еквівалентно - 5 200 дол. США, в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу, який повинно було бути укладено в строк до 20.03.2013 року, який додатковою угодою було подовжено до 15.04.2013 року ( а.с.6). В подальшому в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу позивачем, за участю керівника ТОВ « Александр -Н» було передано грошову суму в розмірі 12 500 дол. США, що підтверджується розпискою, наявною в матьеріалах справи ( а.с.14). Згодом строк укладання договору купівлі-продажу було продовжено до 22.02.2014 року та була змінена вартість квартири, а саме ціна становила 396 000 грн., що на момент укладання угоди становило 49 500 дол. США та було укладно додатковий договір. В подальшому відповідач відмовився продавати позивачу квартиру та повенрув позивачу суму в розмірі 1000 дол. США, решту суми повернуто не було. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У своїх запереченнях представник відповідача посилається на те,що [PERSON] на момент передачі авансу позивачем була працівником АТ « Дельта Банк» , однак не мала права укладати угоди. Свідок керівник філії ТОВ « Александр-Н» [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснов, що [PERSON] неодноразово представляла інтереси АТ « Дельта Банк» з приводу реалізації арештованого майна. Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу квартири. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між позивачем та відповідачем укладений не був, а лише було досягнуто домовленості про укладення такого договору у майбутньому, передана грошова сума є авансом. Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача, що банк не є стороною за угодою про завдаток. Відповідно до ст. 1000 ЦК України, з договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Згідно ч.1 ст. 1002 ЦК України,повірений має право на плату за виконання свого обов'язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ст.ст. 244, 246 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, можу здійснюватись за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність від імені юридичної особи видається її органами або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами та скріплюється печаткою цією юридичної особи. Відповідно до ч.4 ст. 245 ЦК України,довіреність на одержання заробітної плати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів та поштової кореспонденції (поштових переказів, посилок тощо) може бути посвідчена посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання. В преамбулі угоди вказано, що [PERSON] діє на підставі довіреності, яка на момент укладання угоди була діючою. Відповідно до ст. 92 ЦК України, юидична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Таким чином [PERSON] на момент укладання угоди діяла від імені відповідача на достатніх правових підставах. Представник відповідача посилається на те, що [PERSON] не мала права укладати угоду про аванс та отриимувати грошові кошти, а банк не мав права продавати застване майно, однак згідно довіреності від 02.01.2013 року, наявної в матеріалах спарви, [PERSON] була уповноважена на виконання дій, пов'язаних зі стягненням заборговановсті з клієнтів та приймати участь від імені довірителя на торгах під час реалізації арештованого майна. Відповідно до ст.ст. 12,17,36,41 Закону України « Про іпотеку», реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу та іпотекодержатель від свого імені має право продавати предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу. На виконання угоди про завдаток [PERSON] отримала звіт про визначення ринкової вартості спірної квартири. Відповідно до ст. 1006 ЦК України, повірений зобов'язаний:1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення;2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення;3) негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. У зв'язку із тим, що правочин , вчинений повіреним, створює правові наслідки саме для довірителя суд вважає за необхідне позов задовольнити. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved