Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому зазначив, що 25.04.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та [PERSON] був укладений кредитний договір №5364740, згідно умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 34 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,5 % річних, строком користування до 25.04.2027 року. В забезпечення виконання вимог за кредитним договором між позивачем та відповідачем 25.04.2007 року було укладено договір іпотеки №5364812, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано наступне нерухоме майно: двохкімнатна квартира загальною площею 50,3 кв. метрів, житловою площею 29,6 кв. метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, відповідно до додаткової угоди № 1 до наведеного кредитного договору, яку було укладено між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] 22.12.2014 року, відповідачу було надано другий транш кредиту у розмірі 56 491,24 грн., що еквівалентно частині заборгованості за кредитом в іноземній валюті в розмірі 3 582,34 доларів США. Виключне цільова призначення другого траншу - погашення частини заборгованості позичальника за першим траншем. Відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, в результаті чого станом на 13.12.2015 року утворилася заборгованість в сумі 31 116,73 доларів США та 59 290,03 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту - за першим траншем 27 995 доларів США, за другим траншем 51 783,71 грн.; заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом - за першим траншем 3 121,73 доларів США, за другим траншем 7 506,32 грн. На підставі переліченого просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №5364812 від 25.04.2007 року: двохкімнатну квартиру загальною площею 50,3 кв. метрів, житловою площею 29,6 кв. метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності, для задоволення вимог позивача в розмірі 31 116,73 доларів США та 59 290,03 грн., визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу позивачем предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, а також із наданням позивачу права щодо всіх повноважень продавця. Також просив суд стягнути судові витрати на користь банку. Представник позивача, що діє на підставі довіреності - Д`яконова К.І., в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи зі згоди представника позивача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а за ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором чи законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно із вимогами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання в порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Матеріалами справи встановлено, що 25.04.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ПУМБ», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №5364740, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 34 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, встановлених кредитним договором у розмірі 11,5 % річних, з кінцевим терміном повернення - 25.04.2027 року. Відповідно до договору іпотеки №5364812 від 25.04.2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та [PERSON], вбачається, що іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю двохкімнатну квартиру загальною площею 50,3 кв. метрів, житловою площею 29,6 кв. метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №5364740 від 25.04.2007 року, в тому числі щодо повернення наданого кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та сплати інших сум. Відповідно до умов п.1.6 договору іпотеки за рахунок предмету іпотеки позивач має право задовольнити свої вимоги за Основним зобов'язанням в повному обсязі, що визначається відповідно до Кредитного договору. Відповідно до п. 4.1 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за Основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Право Іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 Закону України «Про іпотеку». Крім того, відповідно до додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 5364740 від 25.04.2007 року [PERSON] було додатково надано другого траншу (частини) кредиту у сумі 56 491,24 грн., що еквівалентно частини заборгованості за кредитом в іноземній валюті (першим траншем кредиту) у сумі 3 582,34 доларів США за курсом 15,769370. Відповідно до умов додаткової угоди виключне цільове призначення другого траншу кредиту - погашення частини заборгованості Позичальника за раніше наданим Першим траншем. Відповідно до п. ІІ додаткової угоди за користування другим траншем процентна ставка становить 0, 01 % річних, проте у разі порушення зобов'язань з повернення другого траншу нарахування процентів на заборгованість за основною сумою цього траншу кредиту, яку не було своєчасно повернуто Позичальником відповідно до Графіку повернення другого траншу кредиту та сплати процентів за користування ним, здійснюється щоденно на суму такої заборгованості за ставкою 36 % річних.. Строк надання другого траншу кредиту визначений сторонами - до 22.12.2015 року. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, 02.11.2015 року представником позивача на адресу [PERSON] ([ADDRESS]) було направлено вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та вимогу щодо дострокового повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, відповідно до яких Банк вимагає усунути порушення зобов'язань за Кредитним договором у сумі 53 697,30 грн. за додатковою угодою та 30 756,24 доларів США за кредитним договором в перебігу 30 днів з моменту отримання наведеної вимоги. Вказані вимоги відповідачем не виконано, суму заборгованості за кредитним договором та додатковою угодою не сплачено. За розрахунком заборгованості від 13.12.2015 року вбачається, що станом на 13.12.2015 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ПУМБ» за наведеним кредитним договором становить 31 116,73доларів США та 59 290,03 грн., складається з: -заборгованості відповідача за сумою кредиту у розмірі 27 995 доларів США (за першим траншем) та 51 783,71 грн. (за другим траншем); -заборгованості відповідача за непогашеними відсотками у розмірі 3 121,73 доларів США (за першим траншем) та 7 506,32 грн. (за другим траншем). Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно із ст.12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону. За ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. На підставі ст.39 Закону України «Про іпотеку» у в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період де його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведенні прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. За ч.1 ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», дотриманням вимог цього Закону. Таким чином, при розгляді судом даної справи на підставі вивчених доказів було встановлено факт наявності зобов'язальних правовідносин між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] за кредитним договором № 5364740 від 25.04.2007 року та додатковою угодою № 1 до кредитного договору від 22.12.2014 року, встановлено факт невиконання [PERSON] його зобов'язань з повернення грошових коштів за наведеним кредитним договором, внаслідок чого у позивача виникло законне право на стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачу. Вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед банком за кредитним договором № 5364740 від 25.04.2007 року та додатковою угодою № 1 до кредитного договору від 22.12.2014 року, суд дійшов висновку, що загальна заборгованість позичальника за наведеними договорами, яка була доведена ПАТ «ПУМБ» в судовому засіданні, складається з боргу відповідача за нарахованими відсотками за користування наданим кредитом за першим траншем в розмірі 3 121,73 доларів США, за другим траншем - 7 506,32 грн.; та з погашення суми наданого кредиту за першим траншем в розмірі 27 995 доларів США та за другим траншем - 51 783,71 грн. Загалом заборгованість [PERSON] перед Банком дорівнює 31 116,73 доларів США та 59 290,03 грн. Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, в ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). На підставі переліченого вимоги ПАТ «ПУМБ» підлягають задоволенню шляхом звернення стягнення на двохкімнатну квартиру загальною площею 50,3 кв. метрів, житловою площею 29,6 кв. метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], на користь позивача в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 5364740 від 25.04.2007 року та додатковою угодою № 1 до кредитного договору від 22.12.2014 року на загальну суму 31 116,73 доларів США та 59 290,03 грн., шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки із надання права банку на продаж предмета іпотеки з встановленням початкової ціна на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В той же час суд зазначає, що відповідно до ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним по справі №6-57цс15 у постанові від 27 травня 2015 року та по справі 6-483цс15 у постанові від 9 вересня 2015 року, вбачається, що установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника). Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, тому не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності. Таким чином, рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Відповідно до ст.9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі підприємцям) або юридичним особам - суб'єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об'єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку». В п.5 ст.11 «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» 2 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1275-р, яким було затверджено «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», згідно п.20 ч.1 якого місто Маріуполь Донецької області входить до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Враховуючи викладене, місто Маріуполь Донецької області відноситься до вказаного Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а отже двохкімнатна квартира загальною площею 50,3 кв. метрів, житловою площею 29,6 кв. метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка перебуває в іпотеці та належить відповідачу, громадянину України, розташоване на території проведення антитерористичної операції, з огляду на що тому зупинено дію ст.38 Закону України «Про іпотеку» у частині реалізації права іпотекодержателя, позивача, на продаж цієї квартири. Із викладеного необхідно зробити висновок, що на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» унеможливлюється фактична реалізації права іпотекодержателя, позивача, на продаж предмета іпотеки. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне у резолютивній частині рішення, задовольняючи вимоги банку, зазначити, що рішення суду не підлягає виконанню в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та виконанню не підлягає в частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки на час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь банку понесені ПАТ «ПУМБ» та документально підтверджені витрати з оплати судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом в сумі 11 879,66 грн.

Outcome: approved