Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що 12 вересня 2010 року відповідач [PERSON] позичив у нього гроші в сумі 30 000 (тридцять тисяч) євро, які зобов'язався повернути в строк до 12 жовтня 2010 року, що підтверджується написаною ним власноруч розпискою. До теперішнього часу відповідач, не дивлячись на неодноразові вимоги, свої зобов'язання за розпискою не виконав. Станом на 09.10.2013 року борг [PERSON] складає 30 000 євро, що відповідає 325538,91 грн. За курсом НБУ - 1085, 1297 грн. за 100 євро. За рекомендацією обласного управління НБУ дані про офіційний курс гривні до євро взяті з офіційного сайту Національного Банку України. Строк виконання грошових зобов'язань за вказаною вище розпискою сплив 12 жовтня 2010 року. Станом на 09.10.2013 року період прострочення виконання зобов'язання [PERSON] за договором позики складає 1094 дні. Три відсотки річних за вказаний період від суми боргу 325538,91 грн. складають 29 203,44 грн. Таким чином, загальна сума боргу [PERSON] за розпискою від 12.09.2010 року складає 354742,35 грн. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 325538,91 грн. в рахунок відшкодування за договором позики від 12.09.2010 року. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму трьох відсотків річних на суму боргу за договором позики від 12.09.2010 року в розмірі 29203,44 грн. Стягнути з відповідача [PERSON] на його користь витрати по оплаті судового збору в сумі 3441,00 грн., а всього стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 358183,35 грн. 09 квітня 2014 року [PERSON] надав до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначив, що в жовтні 2013 року він звернувся до Ровеньківського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 30 000 євро за договором позики від 12.09.2010 року. До теперішнього часу відповідач, не дивлячись на неодноразові вимоги та розгляд справи в суді, свої зобов'язання по розписці не виконав. За час розгляду справи в суді значно збільшився курс євро відносно до гривні, а також на 167 днів збільшився період прострочення виконання зобов'язання. Станом на 28.03.2014 року борг [PERSON] складає 30 000 євро, що відповідає 447831,15 грн. за курсом НБУ - 1492,7705 грн. за 100 євро. За рекомендацією обласного управління НБУ дані про офіційний курс гривні до євро взяті з офіційного сайту Національного Банку України. Строк виконання грошових зобов'язань за вказаною вище розпискою сплив 12 жовтня 2010 року. Станом на 28.03.2014 року період прострочення виконання зобов'язання [PERSON] за договором позики складає 1261 день. Три відсотки річних за вказаний період від суми боргу 325538,91 грн. складають 46306,64 грн. Згідно довідки Головного управління статистики від 26.03.2014 року індекс інфляції за період з жовтня 2010 року по лютий 2014 року складає 107,5%. Розмір інфляційних нарахувань на суму боргу складає 33587,34 грн. Такими чином, загальна сума боргу [PERSON] за розпискою складає 527723,13 грн. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 447831,15 грн. в рахунок відшкодування боргу за договором позики від 12.09.2010 року. Стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму трьох відсотків річних від простроченої суми боргу за договором позики від 12.09.2010 року в розмірі 46306,64 грн. Стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 33587,34 грн. в якості інфляційних нарахувань на прострочену суму боргу за договором позики від 12.09.2010 року. Стягнути з відповідача [PERSON] на його користь витрати по оплаті судового збору в розмірі 3654 грн., а всього стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 531 377 грн. 13 коп. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 30). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, не дивлячись на те, що належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендованим листом з повідомленням (а.с. 13,14,32,38,39,40,41), повідомлення про причини неявки до суду або будь-яких пояснень по справі від останнього не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 вересня 2010 року [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та який мешкає за адресою: [ADDRESS], за письмовою розпискою, написаною ним власноруч, отримав від [PERSON], [INFO], в борг грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) євро. Зазначені грошові кошти [PERSON] зобов'язався повернути в строк до 12 жовтня 2010 року (а.с. 4). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд приходить до висновку, що згідно розписки від 12 вересня 2010 року відповідач [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 30 000 (тридцять тисяч) євро і зобов'язався їх повернути до 12 жовтня 2010 року, тобто зазначена письмова розписка була надана на підтвердження укладення договору позики та його умов, є дійсною і не являється самим договором, а відтак не має містити всіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 2 статті 207 ЦК передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Враховуючи те, що позивачем [PERSON] подано до суду розписку від 12.09.2010 року (а.с. 4), яка в силу ч. 2 ст. 1047 ЦК України підтверджує укладення договору позики, а також те, що параграфом 1 глави 71 ЦК України не встановлено недійсності договору позики, не подано судових рішень, згідно яких вказаний договір визнаний судом недійсним, то суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору позики між ним та [PERSON], а тому вимога про стягнення основного боргу за договором позики підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Стаття 524 ЦК України встановлює, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно наданого позивачем [PERSON] розрахунку суми боргу, суд приходить до висновку, що, виходячи з офіційного курсу гривні до євро за ставкою НБУ - 1492,7705 грн. за 100 євро, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем у гривневому еквіваленті становить: 30 000 (тридцять тисяч) євро х 1492,7705 грн. = 447 831 (чотириста сорок сім тисяч вісімсот тридцять одна) гривня 15 (п'ятнадцять) копійок. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно довідки Головного управління статистики в Луганській області №12-13-389/2094 від 26.03.2014 року (а.с. 29), індекс інфляції на споживчому ринку України за період з 01.10.2010 року по 01.03.2014 року становить 107,5%. Розмір інфляційних нарахувань, які підлягають стягненню з [PERSON] становить 33 587,34 грн. (тридцять три тисячі п'ятсот вісімдесят сім гривень тридцять чотири копійки). Станом на 28.03.2014 року період прострочення виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] становить 1261 день, а тому три відсотки річних за вказаний період від суми боргу 325 538,91 грн. становлять 46 306,64 грн. (сорок шість тисяч триста шість гривень шістдесят чотири копійки). Загальна сума боргу за договором позики від 12.09.2010 року становить 527 725 грн. 13 коп., в тому числі: - 447 831 грн. 15 коп. - основна сума боргу за розпискою; - 33 587 грн. 34 коп. - інфляційні нарахування за період з жовтня 2010 року по лютий 2014 року; - 46 306 грн. 64 коп. - 3% річних за період прострочення з 12.10.2010 року по 28.03.2014 року (що становить 1261 день). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Одностороння відмова від зобов'язання відповідно до ст. 615 ЦК України не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанцій, що є у матеріалах справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3441 грн. 00 коп. (а.с. 1) та при уточненні позовних вимог доплатив судовий збір в розмірі 123,00 грн. (а.с. 25), що в загальній сумі становить 3564 грн. 00 коп. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення судового збору підлягають частковому задоволенню, оскільки в позовній заяві [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] судовий збір в розмірі 3654,00 грн., а фактично ним був сплачений судовий збір в розмірі 3564,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial