Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту від 18 вересня 2012 року в розмірі 12654,60 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 вересня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у розмірі 15099,70 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на термін до 30 вересня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору відповідач зобов'язався щомісячно, починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця сплатити позивачу грошові кошти у сумі 1328,45 гривень для погашення заборгованості за кредитом; за порушення строків платежів для відповідача передбачена відповідальність у вигляді пені та штрафу. Позивач свої зобов'язання виконав та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15099,70 гривень, відповідач зазначені кошти отримав, але свої зобов'язання щодо виплати коштів не виконав, в результаті чого, станом на 23 грудня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 12654,60 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та додатково стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 103,80 гривень, також просив справу розглядати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд, за згодою позивача, ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 18 вересня 2012 року укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у розмірі 15099,70 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, на термін до 30 вересня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався повернути кредит до 30 вересня 2013 року сплачуючи, щомісячно позивачу грошові кошти, починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця, у розмірі 1328,45 гривень. При порушенні відповідачем строків повернення кредиту, сплати процентів за його користування або комісійної винагороди, відповідач зобов'язався сплатити позивачу пеню від суми простроченого платежу. Вказані обставини підтверджені генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 18 вересня 2012 року. Позивач кредит у розмірі 15099,70 гривень надав, а відповідач кредит отримав, але свої зобов'язання щодо виплати грошових коштів за договором кредиту не виконав, в результаті чого станом на 23 грудня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 12654,60 гривень з яких: - заборгованість за кредитом у розмірі 10601,17 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 974,64 гривень; - штраф у розмірі 500,00 гривень; - штраф у розмірі 578,79 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості по кредитному договору від 18 вересня 2012 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з нього у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 гривень, про що свідчить платіжне доручення № ІНN96BOKFP від 26 грудня 2013 року та витрати на оплату відправлення телеграми відповідачу у розмірі 103,80 гривень про що свідчить квитанція № 3498 від 14 березня 2014 року. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved