Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому просить: 1.Визнати недійсним акт № 136034 складений 27.11.2020 року працівниками постачальника електроенергії в особі Херсонського міжрайонного відділення комерційного обліку департаменту комерційного обліку Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про порушення споживачем правил роздрібного ринку електроенергії. 2.Визнати недоведеним факт порушення споживачем правил роздрібного ринку електроенергії у виді крадіжки електричної енергії шляхом самовільного підключення електроприладів, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі оператора системи акціонерного товариства «Херсонобленерго» з порушенням схем обліку. 3.Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Херсонського міжрайонного відділення комерційного обліку департаменту комерційного обліку Акціонерного товариства «Херсонобленерго» від 13.01.2021 року. 4.Визнати неправомірними дії Херсонського міжрайонного відділення комерційного обліку департаменту комерційного обліку Акціонерного товариства «Херсонобленерго» зі складання 27.11.2020 року Акту № 136034 про встановлення факту порушення споживачем правил роздрібного ринку електроенергії у виді крадіжки електроенергії шляхом самовільного підключення електроприладів, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі оператора системи акціонерного товариства «Херсонобенерго» з порушенням схеми обліку. Позов мотивований тим, що із встановленим в акті порушенням він не згоден, надав зауваження до акту під час засідання комісії. Зазначає, що акт про порушення складався у його відсутності, він не був присутній на місці виявлення факту порушення, в його присутності оформлена лише схема. Під час перевірки його не повідомлено про те, що має право надати до акту пояснення. Акт він підписав без заперечень, оскільки в будинку знаходилась його хвора дружина, були погрози негайного відключення електроенергії. Вказує, що акт складено з порушенням п. 8.2.5 Правил, що діють з 14.03.2018 року. Акт повинен бути оформлений у присутності споживача. В акті про порушення всі рядки заповнюються без пропусків. Перед складанням акту повинні повідомити споживача про його право внести пояснення та зауваження до акту, викласти мотиви відмови від його підписання. Зазначає, що вирок суду є єдиним документом, оскільки крадіжка електричної енергії - це злочин. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, не заперечував факту підписання акту. Стверджував, що підписав акт під тиском працівників відповідача, був присутній під час розгляду акту на засіданні комісії. Представник відповідача АТ «Херсонобленерго» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що всі дії відповідача проведені правильно, є підпис споживача в акті, відсутні правові підстави для скасування акту та рішення комісії. У письмовій заяві по суті справи, представником відповідача АТ «Херсонобленерго» зазначено про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки акт це доказ, якому може бути надано оцінка. Представник відповідача Херсонського міжрайонного відділення комерційного обліку департаменту комерційного обліку Акціонерного товариства «Херсонобленерго» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши доводи учасників справи, вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22.01.2021 року залишено позовну заяву без руху та надано час для усунення недоліків. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01.02.2021 року відкрито загальне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. 10.03.2021 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.04.2021 року закрито провадження в частині позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства «Херсонобленерго», Херсонського міжрайонного відділення комерційного обліку департаменту комерційного обліку Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про визнання недійсним Акту №136034, складеного 27.11.2020 року працівниками постачальника електроенергії в особі Херсонського міжрайонного відділення комерційного обліку департаменту комерційного обліку Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про порушення споживачем правил роздрібного ринку електроенергії із зазначенням мотивів суду. Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, актом про порушення №136034 від 27.11.2020 року зафіксовано порушення споживачем [PERSON] п. 76, 5.5.5 п.п. 5, п. 6 ПРРЕЕ, п. 11.9.1 КСР, а саме: самовільне підключення електроприладу споживачем до електромережі оператора системи з порушенням схеми обліку. Додаткове підключення фази проводу от ввідного проводу. В акті є схема електроживлення споживача. В акті є підпис позивача про ознайомлення споживача з актом. Також в акті є відмітка про роз`яснення споживачу о правах та обов`язках. Споживачем не зазначено в акті зауважень, пояснень. Позивач в судовому засіданні не заперечував факту підписання даного акту. Належних та допустимих доказів на підтвердження факту складення акту у відсутності споживача позивачем суду не надано, таке твердження ґрунтуються тільки на його поясненнях та спростовується наявністю його підпису на акті та відсутністю будь-яких пояснень чи зауважень в акті. Належних та допустимих доказів на підтвердження факту погроз з боку працівників відповідача позивачу з метою змусити його підписати акт позивачем суду не надано. Зазначені обставини ґрунтуються тільки на поясненнях позивача й без підтвердження доказами не можуть бути прийняті до уваги. Твердження позивача, що ним сплачено за електричну енергії, відповідно до відомостей розрахункової книжки, не спростовують відомостей, зазначених в Акті про порушення № 136034 від 27.11.2020 року. У п. 8.2.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених Постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 312, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження тверджень позивача, що Акт про порушення № 136034 від 27.11.2020 року складено із порушенням даного пункту Правил. Таким чином Акт про порушення № 136034 від 27.11.2020 року є належним та допустимим доказом на підтвердження факту порушення ПРРЕЕ споживачем - [PERSON] . Наведене спростовує твердження позивача щодо недоведеності факту порушення споживачем [PERSON] Правил роздрібного ринку електроенергії, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. За змістом пункту 1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії необлікована електрична енергія - це обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом в електромережі, що належать іншим власникам електричних мереж, але не врахований розрахунковими засобами комерційного обліку або врахований неправильно. На підставі акту про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків (пункт 8.2.6 Правил). У відповідності до пункту 8.2.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом. На підставі акту про порушення № 136034 від 27.11.2020 року проведено засідання комісії ХМВКО ДКО по його розгляду та рішення оформлене Протоколом № 4 від 13.01.2021 року, в якому встановлено відповідність Акту вимогам ПРРЕЕ та вирішено провести розрахунок згідно п. 8.4.12 Постанови НКРЕП №312. Споживач [PERSON] був присутній при проведенні засідання комісії, в протоколі зробив відмітку про свою незгоду, оскільки комісія - нелегітимна. При розгляді Акту споживачем надано письмові зауваження. Комісія розглядала Акт у складі з трьох осіб. Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності порушень з боку відповідача АТ «Херсонобленерго» при проведенні засідання комісії 13.01.2021 та при оформленні рішення Протоколом під час розгляду Акту № 136034 від 27.11.2020 року позивачем суду не надано. За таких обставин у суду відсутні підстави вважати протиправним рішення комісії, яке оформлене Протоколом № 4 від 13.01.2021 року, тому відсутні підстави для його скасування, в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими. Враховуючи наведене, факт належності та допустимості Акту №136034 від 27.11.2020 року в якості доказу, який доводить факт порушення споживачем ПРРЕЕ, які зафіксовані в ньому, фактом правомірності Протоколу № 4 від 13.01.2021 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання дій працівників АТ «Херсонобленерго» зі складання Акту № 136034 від 27.11.2020 року - є безпідставними. Щодо позовних вимог, які пред`явлено до відповідача - Херсонського міжрайонного відділення комерційного обліку департаменту комерційного обліку Акціонерного товариства «Херсонобленерго», то вони пред`явлені до не належного відповідача, оскільки таке відділення не має статусу юридичної особи. Установа, яка не має статусу юридичної особи, не може бути відповідачем у справі, з огляду на те, що ч.2 ст. 48 ЦПК України встановлено, що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згоден, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Згідно ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону№ 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Таким чином позовні вимоги до Херсонського міжрайонного відділення комерційного обліку департаменту комерційного обліку Акціонерного товариства «Херсонобленерго» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі наведеного, враховуючи факти, встановлені судом, позовні вимоги в цілому є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed