Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що він має у приватній власності будинок [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними спорудами від 15 червня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №180. У цьому будинку зареєстрований [PERSON] проте не проживає з 2009 року, і ця обставина перешкоджає вільному володінню, користуванню та розпорядженню позивачем його власністю, у зв`язку з чим просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а судові витрати покласти на нього. Позивач в судове засідання не з`явився, під час подачі позову клопотав про розгляд справи у його відсутність, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подавав, в силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце судового засідання (а.с.27,31). Враховуючи зазначене, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними спорудами від 15 червня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №180 (а.с.7-10,13-16). З довідки, виданої Яцинською сільською радою Путивльського району Сумської області №173 від 20 серпня 2019 року вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та його дружина - [PERSON] , [INFO] , пасинок - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] та теща [PERSON] - [INFO] (а.с.12). Комісійним актом від 20 серпня 2019 року, засвідченим депутатом Яцинської сільської ради, зафіксовано той факт, що по [ADDRESS] з 2009 року по теперішній час [PERSON] не проживає (а.с.17). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. У постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки як член сім`ї власника будинку відповідач понад десять років у вказаному будинку не проживає, докази поважності причин його відсутності суду не надані, тому його слід визнати таким, що втратив право користування цим житлом. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved