Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вироком Покровського районного суду від 10.11.2020 визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 246 КК України за наступних обставин. Так, вироком встановлено, що [PERSON] , 04.09.2020 близько 11:00 год., діючи умисно, із корисливихмотивів, з метою незаконної порубки захисних лісових насаджень, на автомобілі марки «Москвич» моделі «2140», неонового (зеленого) кольору, який перебував у останнього, до якого був приєднаний саморобний автомобільний причеп без маркування та реєстраційних документів, що належить [PERSON] , прибув у лісосмугу яка знаходиться на околиці с. Братське Покровського району Дніпропетровської області, на перегоні ст. Мечетна - Гайчур 33 км пк 3+00 до пк 3+20 (права сторона колії) Придніпровської залізниці, яка перебуває у власності держави та, відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії І-ДП № 004882, виданого Покровською районною державною адміністрацією 22.03.2004, перебуває у постійному користуванні структурного підрозділу «Запорізька дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», після чого діючи всупереч вимогам ст. ст. 4, 67, 69 Лісового кодексу України; - п. п. 2, 7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого постановою №733 від 16.05.2007 Кабінету Міністрів України , який до лісів відносить також захисні ліси;- п. п. 2,3,8 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007, не маючи спеціального дозволу на використання лісових ресурсів - лісорубного або лісового квитка, тобто не маючи права здійснювати заготівлю деревини, здійснювати спеціальне використання лісових ресурсів, без проведення обліку уповноваженими органами дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, без встановлення йому строків здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строків і способів очищення лісосік від порубкових решток, без здійснення плати, яка нараховується за використання лісових ресурсів, а також не маючи спеціального дозволу на заготівлю деревини під час проведення рубок, діючи незаконно, умисно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно - небезпечних наслідків, бажаючи їх настання, заздалегідь заготовленим знаряддям, яке було необхідне для здійснення зпилу та розпилу стовбурів дерев, а саме за допомогою бензопили марки «GRUNHELM» GS-5200 М professional», яку заздалегідь приготував для вчинення кримінального правопорушення, здійснив незаконне спилювання сироростучих (живих) дерев акації та сироростучих (живих) дерев ясену, а саме: - незаконно зрубав 2 (два) дерева акації зі стовбуром діаметром в місці зрізу 36 см та 40 см відповідно та незаконно зрубав 4 (чотири) дерева ясену зі стовбурами діаметром в місці зрізу: 26 см, 26 см, 30 см та 30 см відповідно, після чого за допомогою вказаної бензинової пили розпиляв вищевказані стовбури на колоди. Після чого він був виявлений працівниками Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Своїми умисними, протиправними діями, а саме внаслідок незаконного спилювання сироростучих (живих) дерев акації в кількості 2 (двох) штук та сироростучих (живих) дерев ясену в кількості 4 (чотирьох) штук, [PERSON] спричинив державі шкоду, яка згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №3968/3969-20 від 29.09.2020 підтверджується на суму 31 467,93 грн. (тридцять одна тисяча чотириста шістдесят сім гривень дев`яносто три копійки), яка є істотною. Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 14.09.2020 близько 11:00 год. [PERSON] , діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, з метою незаконної порубки захисних лісових насаджень, на автомобілі марки «Москвич» моделі «2140», неонового (зеленого) кольору, який перебував у останнього, до якого був приєднаний саморобний автомобільний причеп без маркування та реєстраційних документів, що належить [PERSON] прибув у лісосмугу, яка знаходиться на західній околиці с. Братське Покровського району Дніпропетровської області, яка відповідно до державного акту на право колективної власності на землю належить колективному сільськогосподарському підприємству ім. Леніна Покровського району Дніпропетровської області серії ДП ПК № 14 від 12.09.1994, виданого Андріївською сільською радою Покровського району Дніпропетровської області. Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в України», яким доповнено положення Земельного кодексу України пунктом 21 розділу X «Перехідних положень», відповідно до якого землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, вважаються власністю територіальних громад та належать до комунальної власності. Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства, власником лісосмуги, яка розташована на західній околиці с. Братське Покровського району Дніпропетровської області є Покровська селищна рада, після чого діючи всупереч вимогам п. п. 2, 7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого постановою № 733 від 16.05.2007 Кабінету Міністрів України, який до лісів відносить також захисні ліси;- п. п. 2, 3, 8 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007, не маючи спеціального дозволу на використання лісових ресурсів - лісорубного або лісового квитка, тобто не маючи права здійснювати заготівлю деревини, здійснювати спеціальне використання лісових ресурсів, безпроведення обліку уповноваженими органами дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, без встановлення йому строків здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строків і способів очищення лісосік від порубкових решток, без здійснення плати, яканараховується за використання лісових ресурсів, а також не маючи спеціального дозволу на заготівлю деревини під час проведення рубок, діючи незаконно, умисно, повторно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, бажаючи їх настання, заздалегідь заготовленим знаряддям, яке було необхіднедля здійснення зпилу дерев та розпилу стовбурів сироростучих (живих) дерев, асаме за допомогою бензинової пили марки «Forte FGS 45-18» помаранчевого кольору, у період часу з 11.00 год. по 17.00 год. 14.09.2020, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою подальшого використання лісових ресурсів у власних цілях, у вказаній лісосмузі здійснив зпил 6 (шести) сироростучих (живих) дерев клену зі стовбуром діаметрами в місці зрізу: 24 см, 31 см, 34 см, 34 см, 42 см та 47 см відповідно, після чого за допомогою вказаної бензинової пили розпиляв стовбури на колоди. Своїми протиправними діями, а саме внаслідок незаконного спилювання дерев клену в кількості 6 (шести) штук, та їх розпилу [PERSON] спричинив потерпілому - Покровській селищній раді Покровського району Дніпропетровської області шкоду у розмірі 42 859,16 грн. Зазначена шкода підтверджується висновком експерта за результатами проведення судово - економічної експертизи № 3966/3967-20 від 29.09.2020, яка є істотною. Внаслідок протиправних, умисних дій [PERSON] державі в особі Покровської селищної ради спричинено майнову шкоду на загальну суму - 31 467,93 грн. + 42 859,16 грн. = 74 327,09 грн. У зв`язку з тим, що відповідачем по справі [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок знищення або пошкодження дерев, до цього часу не відшкодована в добровільному порядку, вона підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Вирок суду в апеляційному порядку відповідачем не оскаржувався та набрав законної сили 11.12.2020. Прокурор Литвиненко В. В. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник Покровської селищної ради Дніпропетровської області надав клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги керівника Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області підтримують у повному обсязі. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені. Поважність причини до суду не надано. Відповідач у судове засідання з`явився, повідомив суду що позовні вимоги визнає. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що своїми протиправними діями, а саме внаслідок незаконного спилювання дерев клену в кількості 6 (шести) штук, та їх розпилу [PERSON] спричинив потерпілому - Покровській селищній раді Покровського району Дніпропетровської області шкоду у розмірі 42 859,16 грн. Зазначена шкода підтверджується висновком експерта за результатами проведення судово - економічної експертизи № 3966/3967-20 від 29.09.2020, яка є істотною та внаслідок протиправних, умисних дій [PERSON] державі в особі Покровської селищної ради спричинено майнову шкоду на загальну суму - 74 327,09 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч. 6 ст. 82 ЦПК України зазначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, під збитками розуміється: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з п.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майку фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачу в результаті незаконної порубки дерев у захисних лісах, позивач вважає доведеною правову та фактичну підставу своїх позовних вимог. Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України ліс - тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними грунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище. Статтею 2 Лісового кодексу України визначено, що лісові відносини - суспільні відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства. Відповідно до ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством. Відповідно до приписів ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»,використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами і організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобіганню псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Відповідно до приписів ст. ст. 105, 107 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства у вигляді незаконного вирубування та пошкодження дерев і чагарників тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до абз. 3 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» від 10 грудня 2004 року № 17 у справах про злочини, відповідальність за які передбачена ст. 246 КК, шкода визнається істотною, коли: були знищені певні види дерев у тій чи іншій місцевості; погіршилися породний склад, якість, захисні, водоохоронні й інші екологічні властивості лісу; виникли труднощі у відтворенні заліснення в певній місцевості; знизилась якість атмосферного повітря; змінились ландшафт місцевості, русло річки; сталась ерозія ґрунту; тощо. Якщо внаслідок незаконної порубки дерев, чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях істотна шкода не настала, винна особа за наявності до того підстав несе відповідальність за ст. ст. 64-67 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Наявність шкоди довкіллю та її розмір має бути доведено визначеними законом засобами доказування. Частиною ч. 7 ст. 128 КПК України встановлено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Outcome: approved