Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 140321-161617\~від 21\~березня 2014\~року в\~загальному розмірі\~42070,00 гривень, з яких сума боргу за кредитом в розмірі 1500,00 гривень; проценти за договором в розмірі 280,00 гривень, пеня за договором в розмірі 40290,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 21 березня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 140321-161617, відповідно до умов якого [PERSON]\~отримала кредит\~в розмірі\~1500,00\~гривень. Відповідач зобовязалася у строк до 03 квітня 2014 року повернути суму кредиту та сплатити проценти за його використання. Позивач повністю виконав свої зобовязання за кредитним договором № 140321-161617\~від 21\~березня 2014\~року та надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах передбачених договором, відповідач кредит отримала, але свої зобовязання щодо повернення коштів не виконала, в результаті чого, станом на 17 січня 2018 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 42070,00 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2018 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав суду клопотання, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, про що свідчить розписка [PERSON] про повідомлення дати, часу та місця судового засідання, наявна в матеріалах справи. Будь-яких заяв та клопотань сторонами не надано. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 21 березня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено кредитний договір № 140321-161617, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в розмірі 1500,00 гривень на строк до 03 квітня 2014 року, а відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 420,00 гривень на місяць, нараховані за період, починаючи з дати видачі кредиту та до дня повернення кредиту, разом 1920,00 гривень. За несвоєчасне повернення суми кредиту та нарахованої плати за користування кредитом відповідач зобовязалася сплатити позивачу неустойку у виді пені з розрахунку 2% від суми кредиту за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Позивач повністю виконав свої зобовязання за кредитним договором № 140321-161617 від 21 березня 2014 року та надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах передбачених договором, відповідач кредит отримала, але свої зобовязання щодо повернення грошових коштів не виконала, в результаті чого станом на 17 січня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 42070,00 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом у розмірі 1500,00 гривень; - заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 280,00 гривень; - пеня за договором в розмірі 40290,00 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором № 140321-161617 від 21 березня 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором № 140321-161617 від 21 березня 2014 року в добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № 140321-161617 від 21 березня 2014 року не виконала, суд вважає що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, при цьому стягненню підлягає сума боргу за кредитом та за процентами за користування кредитом у загальному розмірі 1780,00 гривень. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором № 140321-161617 від 21 березня 2014 року суми пені в розмірі 40290,00, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобовязання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що незважаючи, на те що розмір пені визначений договором, приймаючи до уваги, що сума заборгованості за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом в загальному розмірі складає 1780,00 гривень, сума пені у розмірі 40290,00 гривень підлягає зменшенню до розміру суми боргу за кредитом, оскільки нарахована сума неустойки є не співмірною із сумою заборгованості і перевищує її розмір більше ніж у 22 рази, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, що визначені у п. 6 ч. 1 ст. 3; ч. 3 ст. 509 ЦК України, а саме щодо справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача, та стягує з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 140321-161617 від 21 березня 2014 року в загальному розмірі 3560,00 гривень (3560,00 гривень = 1500,00 гривень (сума заборгованості за тілом кредиту) + 280,00 гривень (сума заборгованості за процентами за користування кредитом) + 1780,00 гривень (сума пені зменшена до розміру суми боргу за кредитом та процентами). Відповідно до квитанції № 0.0.942062087.1 від 18 січня 2018 року при предявленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial