Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] померла його мати [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 0,44 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться на території Пійлівської сільської ради Калуського району, а також житловий будинок по [ADDRESS] . Коли позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, йому було відмовлено у зв`язку із невизначенням частки кожного члена колгоспного двору у праві спільної часткової власності, а також через розбіжності в по батькові спадкоємця « [PERSON] », « [PERSON] ». Позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] дане домоволодіння належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Оскільки, станом на 01.07.1990 року, у даному будинковолодінні проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то кожному з них належало по 1/3 частині домоволодіння. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] , прийняв спадщину на 1/3 будинковолодіння по [ADDRESS] . Крім того після смерті рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , також відкрилася спадщина на 1/3 частину даного будинковолодіння. Позивач наголошує, що він теж фактично прийняв спадщину після смерті сестри, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, враховуючи, що позивачу, як співвласнику належить 1/3 частина будинковолодіння по [ADDRESS] , 1 /3 частину він успадкував після смерті матері [PERSON] , 1/3 частину успадкував після смерті рідної сестри [PERSON] , то позивач просить в цілому визнати за ним право власності на домоволодіння по [ADDRESS] , а також на земельну ділянку, площею 0,44 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться на території Пійлівської сільської ради Калуського району Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з вищенаведених підстав, просять суд позов задоволити у повному обсязі. Водночас в судовому засіданні позивач визнав, що після смерті сестри [PERSON] він не звертався до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, спадкова справа після смерті сестри [PERSON] не відкривалася. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] (а.с.5). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповів позивачу [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , відповідно до ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, проживаючи спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.20). Як вбачається з матеріалів справи, постановою нотаріуса від 13.03.2019 року (а.с.9) було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку у зв`язку із невизначенням частки кожного члена колгоспного двору у праві спільної часткової власності, а також через розбіжності в по батькові спадкоємця « [PERSON] », «[PERSON]». Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.16) та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.17-19) на підставі рішення Пійлівської сільської Ради народних депутатів від 20.10.2000 року, [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка, площею 0, 4450 га, в межах згідно з планом, яка розташована на території Пійлівської сільської ради Калуського району, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] . Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.33) нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки, з урахуванням коефіцієнту індексації, станом на 01.01.2018 року, становить 8588,90 грн. Отже, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] в частині визнання права власності на вказану земельну ділянку є підставними та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про визнання права власності в цілому на домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 10.12.1987року виконавчим комітетом Пійлівської сільської Ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів №163 від 14.10.1987 року, домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , належало членам колгоспного двору, головою якого була [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 22.02.2019 року (а.с.12) за членами колгоспного двору, голова якого [PERSON] , було зареєстровано право власності на домоволодіння [ADDRESS] ; підстава для реєстрації права власності свідоцтво про право власності на житловий будинок, виданого 10.12.1987року виконкомом Пійлівської сільської ради, на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради від 14.10.1987 року №163; реєстровий запис №234, книга №1. Відповідно до довідки від 24.01.2019 року №191, виданої виконкомом Пійлівської сільської ради Калуського району, згідно із записом в погосподарській книзі №4 с.Пійло за 1986-1990 роки, станом на 01.07.1990 року, в домоволодінні за адресою [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.10). Згідно із Законом України «Про власність» з 15.04.1991р. відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі по [ADDRESS] проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то дане будинковолодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, кожному із них належало по 1/3 частини будинковолодіння. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщину на 1/3 частину будинковолодіння по [ADDRESS] . За таких обставин вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , а саме на 1/3 частину будинковолодіння по [ADDRESS] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Після її смерті також відкрилася спадщина на 1/3 частину будинковолодіння по [ADDRESS] . Водночас суд звертає увагу, що пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати наступне. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України « Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Отже, у разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не звертався, спадкова справа не заводилася і відсутня відмова нотаріуса щодо оформлення права власності на спадщину саме після смерті сестри [PERSON] . Крім того, позивач в судовому засіданні визнав, що не звертався до нотаріуса із заявою про видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Отже, з урахуванням наведеного, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, за даних обставин вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті сестри [PERSON] є передчасними та не підлягають задоволенню. Також відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст. 392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Враховуючи, що належність позивачу на праві власності 1/3 частини будинковолодіння по [ADDRESS] ніким не оспорюється, не має підстав для додаткового визнання за позивачем права власності на 1/3 частину вказаного домоволодіння. Отже, позов слід задоволити частково. На підставі викладеного, ст. 120 ЦК України (в редакції 1963року), ст.ст. 392, 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України,

Outcome: dismissed