Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому за збільшеними позовними вимогами просить стягнути із [PERSON] суму 29 117,97 грн. матеріального збитку, 700 грн. витрат по оплаті проведення оцінки заподіяної шкоди, витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. та судовий збір 640 грн. (а.с. 2-5, 70, 71). Вимоги мотивує тим, що 15.10.2015 року о 12 год. 20 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER], в м. Києві на вул. Набережно-Хрещатицькій, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], який після цього здійснив зіткнення з автомобілем «Опель», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 04.12.2015 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано [PERSON] Відповідно до звіту № 349 про визначення вартості матеріального збитку від 09.12.2015 року, вартість матеріального збитку завданого пошкодженням його автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], складає 29 117,97 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/5605054. Ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2017 року та від 21.03.2017 року до участі у справі було залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, відповідно, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС-ЛАЙН» (а.с. 62, 113). В судове засідання позивач не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, представником позивача [PERSON] до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, представником відповідача [PERSON] суду подана заява з проханням розглянути справу без його участі. Представники третіх осіб ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та ТзОВ «ФІНАНС-ЛАЙН» в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи треті особи були повідомлені належним чином, про причини неявки представників суд повідомлено не було. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.10.2015 року близько 12 год. 20 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER], в м. Києві на вул. Набережно-Хрещатицькій, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], який після того некеровано здійснив зіткнення з автомобілем «Опель», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків. Автомобіль «ВАЗ 21112», д.н.з. [NUMBER], належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № ААС 788721 (а.с. 42). Внаслідок зіткнення транспортних засобів автомобіль «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 04.12.2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 9-10). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/5605054 (а.с. 74). Відповідно до звіту № 349 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], внаслідок ДТП, складеного 09.12.2015 року ТОВ «Сальватор», вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 29 117,97 грн. (а.с. 12-27). За проведення вищевказаного автотоварознавчого дослідження по визначенню оцінки заподіяної шкоди позивачем сплачено кошти в сумі 700,00 грн., що підтверджуються квитанцією № 0.0.493394404.1 від 21.01.2016 року (а.с. 46). Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Цивільно - правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, шкода заподіяна майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Як роз'яснено у пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Відповідно п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, беручи до уваги вищевикладене, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню заподіяна майнова шкода внаслідок пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді з вини [PERSON] транспортного засобу у розмірі 29 117 грн. 97 коп. та понесені позивачем витрати по оплаті проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 700 грн. Ще позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача сплачені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. В поданій заяві про збільшення позовних вимог позивач вказує, що 26.01.2017 року між ним та ТОВ «Етоніс Ет Ло» було укладено договір № 26/01-Ц про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1. додатку якого, розмір оплати за правову допомогу встановлюється за погодженням між ТОВ «Етоніс Ет Ло» та замовником і складає 3000,00 грн. На підтвердження вимог про стягнення витрат пов'язаних з наданням правової допомоги позивачем надано квитанцію від 20.03.2017 року № 0.0.729921275.2. на суму 3 000,00 грн. (а.с. 70). Проте позивачем на підтвердження вищевказаних доводів не надано договору № 26/01-Ц про надання правової допомоги, що позбавляє суд можливості пересвідчитися у його укладенні, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: partial