Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №002-03159-140508 від 14.05.2008 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на загальну суму 30000,00 та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в розмірі 6000,00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії межах Кредитної лінії , при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідно до умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, передбачені цим договором. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 19.05.2015 року має заборгованість в розмірі 5073 грн. 30 коп., яка складається з наступного: 5073 грн. 30 коп. тіло кредиту, прострочене тіло кредиту 00 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 00 грн. 00 коп., заборгованість за комісіями 00 грн. 00 коп. У звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5073 грн. 30 коп. за кредитним договором. До початку судового засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю.\~\~ Відповідач\~\~в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку про необхідність відмови в позові виходячи з наступних підстав. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений\~\~строк відповідно до умов договору та вимог закону. Існування договірних зобов`язань між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON]\~\~підтверджується розрахунком ціни позову позичальника [PERSON] від 03.04.2007 року та кредитним договором № 002-03159-140508 від 14.05.2008 року, згідно з якими Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» надало [PERSON] кредит на загальну суму 30000,00 та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в розмірі 6000,00 грн. Відповідно до кредитного договору № 002-03159-140508 від 14.05.2008 року [PERSON] зобов'язався щомісяця сплачувати платежі в строки, визначені цим договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 002-03159-140508 від 14.05.2008 року на позичальника [PERSON], станом на 19.05.2015 року має заборгованість перед банком в сумі 5073 грн. 30 коп., яка складається з наступного: - 5073 грн. 30 коп. тіло кредиту; -00 грн. 00 коп. - прострочене тіло кредиту; -00 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; -00 грн. 00 коп. - заборгованість за комісіями. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема : припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови договору № 002-03159-140508 від 14.05.2008 року, який був укладений між ним та Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк», розмір заборгованості підтверджений документально та до теперішнього часу позичальником не погашений, у зв'язку з чим зобов'язання за договором не виконані в повному обсязі. Але, до спірних правовідносин слід застосувати строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач. Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа\~\~може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у\~\~три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання\~\~перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями,\~\~строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за\~\~заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності,\~\~про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, матеріалами справи встановлено, що договірні відносини сторін виникли 14.05.2008 року. Останнє погашення заборгованості (чергового платежу) по договору було здійснено відповідачем 27.07.2011 року, у зв'язку з чим з урахуванням вимог ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності почався з 27.08.2011 року.\~\~Але позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права лише 27.07.2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У зв'язку з цим згідно ст. 88 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача всі витрати по справі. На підставі викладеного, та ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed