Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 28.03.2007 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] був укладений договір № HEXRRX09000168, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 9600грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов вищезазначеного договору відповідачка взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 13.05.2015 року виникла заборгованість в сумі 36715,40 грн. Тому, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки зазначену суму заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка у судове засідання не зявилася. Надала суду заперечення проти позову, згідно якого, просила у позові відмовити, застосувавши позовну давність до заявлених вимог. Просила справу розглянути без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи, 28.03.2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (згідно копії статуту) та [PERSON] був укладений договір № HEXRRX09000168, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 9600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватись в порядку з 20 по 25 число кожного місяця. В порушення умов вищезазначеного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 13.05.2015 року виникла заборгованість в сумі 36715,40 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами договору, відповідачка зобовязувалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором, в порушення умов кредитного договору, відповідачем не надано грошові кошти для погашення заборгованості і починаючи з 21.04.2007 року погашення боргу не здійснювалося. Таким чином, судом встановлено неналежне виконання відповідачкою взятих на себе зобов'язань відповідно до умов укладеного договору, що спричинило порушення його умов. Проте, відповідачка відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України подала заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка починаючи з 21.04.2007 року погашення заборгованості не здійснювала, водночас позовна заява подана лише в травні 2015 року. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно до правової позиції, висловленої \~ постановою Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-14 цс 14 встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що відповідач заявив про застосування позовної давності, а позивач не зазначив поважні причини пропуску строку давності і не надав суду доказів, що підтверджують поважність причини пропуску, суд вважає можливим застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed