Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на: - 1/4 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з: житловий будинок Б-1, з прибудовами (літери б-1, б1-1), сарай (літера Ж-1), сарай (літера І-1); - частину земельної ділянки, яка знаходиться під домоволодінням розташованим за адресою: [ADDRESS], що складається з: житловий будинок Б-1, з прибудовами (літери б-1, б1-1), сарай (літера Ж-1), сарай (літера І-1). В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, [INFO] року помер його батько - [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - 1/4 частина домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], яку батько заповідав йому, як сину. Разом з цим, так як на час смерті батька він був неповнолітньою особою, просить суд, на підставі ч.4 ст.1268 ЦК України 2003 року визнати за ним право власності на спадкове майно, та, на підставі ст.1225 ЦК України визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка знаходиться під домоволодінням. В судове засідання позивач та його представник (кожен) не з'явились, надали суду письмові заяви, у яких просили суд провести розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання представник відповідача: Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальної громади міста в особі Дніпродзержинської міської ради, Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського Управління юстиції, Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно роз'яснень, наданих у п.11 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» N 14 від 18.12.2009р., оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно свідоцтва про народження, виданого міськвідділом ЗАГСу м. Дніпродзержинська, [PERSON] є батьком позивача - [PERSON], [INFO], якому, 03.09.1993 року (а.с.7) [PERSON] заповідав належну йому частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська, [INFO] року [PERSON] помер. Як зазначає позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, на час смерті батька він був неповнолітньою особою, відповідно до чого є таким, що прийняв спадщину, тому, на підставі ч.4 ст.1268 ЦК України 2003 року просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а також на земельну ділянку, яка знаходиться під домоволодінням. Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому, згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно роз'яснень, наданих у п.1 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» N 7 від 30.05.2008р., відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України (далі - ЦК), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] помер [INFO] року, відповідно до чого спадщина після смерті останнього відкрилась [INFO] року і відносини даного спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), а не правилами ЦК України. При цьому, особи, які мали право на обов'язкову частку в спадщині на підставі ст. 535 ЦК УРСР, у тому числі й утриманці померлого, проте не здійснили дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР), можуть звернутися з позовом про продовження строку для прийняття спадщини (ст. 550 ЦК УРСР). Таким чином, дослідивши обставини, встановлені в ході розгляду справи, суд встановив, що, позивач, який на час відкриття спадщини являвся неповнолітньою особою та не здійснив дій, що свідчать про прийняття спадщини, має право на підставі ст. 550 ЦК УРСР звернутися з позовом про продовження строку для прийняття спадщини. При цьому, судом також встановлено, що, зазначений позивачем відповідач, а саме Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора не є особою, яка будь-яким чином порушила, не визнала або оспорила права позивача, що, в свою чергу також є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed