Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить квартира, в якій на теперішній час, окрім нього, зареєстрована відповідач [PERSON], яка є його колишньою дружиною, шлюб між ними розірвано 23.01.2018 року. [PERSON] виїхала з квартири в липні 2017 року, та з того часу у вказаній квартирі не проживає, її речі в квартирі відсутні, проте, в добровільному порядку з реєстрації у вказаному жилому приміщенні вона не знімається, що позбавляє позивача права вільно розпоряджатись своїм майном та покладає на нього додатковий тягар по сплаті комунальних послуг. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, до суду, від представника позивача надійшла письмова заява, в якій просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, за останнім відомим місцем реєстрації повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. На підставі ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; до ч.1 ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, у тому числі, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №115 у житловому будинку №23, що розташований за адресою: Херсонська область, м Скадовськ, вул. І. Франка, що підтверджується наявним в матеріалах справи договором купівлі-продажу від 14.08.2009 р. (а.с.4-6). З акту обстеження Скадовської міської ради від 10.04.2018 р. встановлено, що за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. І. Франка, 23/115, [PERSON] не проживає. (а.с.7). З акту про непроживання складеного 20.10.2017 р. депутатом Скадовської міської ради, встановлено, що [PERSON], зареєстрована, але фактично не проживає за адресою: [INFO], з середини липня 2017 року (а.с.8). З акту про непроживання складеного 19.01.2018 р. депутатом Скадовської міської ради, встановлено, що [PERSON], зареєстрована, але фактично не проживає за адресою: [INFO], з середини липня 2017 року (а.с.9). З рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 23.01.2018 по справі №663/2192/17 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10-11). За таких обставин, коли відповідач більше року не мешкає у спірному житловому приміщенні, доказів щодо поважності причин його не проживання суду не представлено, а його реєстрація за вказаною адресою порушує права позивача вільно користуватись та розпоряджатись належним йому майном, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідності із ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved