Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] коштів у розмірі 28 041,02 грн. та судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.01.2017 року до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] із заявою про призначення житлової субсидії. В декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії [PERSON] зазначив себе та мати [PERSON] , [INFO] . Рішенням від 23.03.2017 року [PERSON] призначено житлову субсидію. Позивач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1022», внесено суттєві зміни до Положення, які набули чинність з 01 травня 2018 року. Зокрема, з 01 травня 2018 року призначення житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяви і декларації, якщо у складі домогосподарства є особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства. Для інформування населення щодо змін у чинному законодавстві щодо порядку оформлення субсидії, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.20185 року № 329, в рахунках на оплату послуг за червень 2018 року, які були доправлені до кожного домогосподарства, в тому числі і до домогосподарства [PERSON] , КП «ГІОЦ» надрукувало відповідне оголошення. Позивач вказує, що для призначення [PERSON] житлової субсидії у законний спосіб, управлінням був направлений лист від 24.09.2018 року № 37/02-12844 з проханням надати новий пакет документів та задекларувати інформацію про сімейний стан повнолітніх задекларованих (одружений або неодружений), реквізити паспорта, ідентифікаційні коди, джерела доходів та розмір доходів членів їх сім`ї, які зареєстровані за іншою адресою. Відповідь від [PERSON] на адресу Управління не надійшла. В результаті моніторингу соціальних виплат та при опрацюванні особової справи Управлінням виявлено, що [PERSON] одружений. В черговій заяві та декларації до неї від 12.05.2020 року про призначення житлової субсидії [PERSON] добровільно повідомив, що він одружений на [PERSON] , [INFO] . З 01.03.2020 року виплата житлової субсидії відповідачу припинена. З метою повернення надміру сплачених грошових коштів на адресу відповідача надсилалися відповідні листи про необхідність повернення виплачених у період з травня 2018 року по лютий 2020 року включно грошових коштів у розмірі 28 041,02 грн., проте вони відповідачем залишені без уваги. 18 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до Управління із заявою від 17.08.2020 року в якій просить відтермінувати повернення коштів в сумі 28 041,02 грн. згідно листа № 37/11-8607 строком на 30 днів. Про причини такої заяви [PERSON] не повідомив. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.10.2020 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була отримана відповідачем 02.08.2021 року. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. 11 листопада 2020 року до суду від представника Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надійшли письмові пояснення по суті справи, у яких просить позов задовольнити. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. 21 жовтня 1995 року постановою Кабінету Міністрів України № 848, з метою спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затверджено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Пунктом 9 Положення визначено, що призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. Судом встановлено, що 23.01.2017 року [PERSON] звернувся до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про призначення житлової субсидії (а.с. 9). У вказаній заяві відповідач [PERSON] зазначив, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), джерел доходу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень), зобов`язується протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. У доданій до заяви декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії відповідачем зазначено себе та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9 зв.). Рішенням від 23.03.2017 року [PERSON] призначено житлову субсидію по сплаті житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до вимог пункту 78 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді, крім домогосподарств: у складі яких є особи, зазначені у підпункті 3 пункту 14 цього Положення (за винятком осіб, зазначених в абзацах шостому - дванадцятому підпункту 3 пункту 14 цього Положення); у складі яких є внутрішньо переміщені особи; у складі яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб; які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива; які орендують житлове приміщення для проживання і звертаються за житловою субсидією на оплату житлово-комунальних послуг. З матеріалів справи убачається, що Управлінням соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації було винесено ряд рішень про призначення відповідачу [PERSON] житлових субсидій за адресою знаходження домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 10-13). Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що в результаті моніторингу соціальних виплат та при опрацюванні особової справи Управлінням виявлено, що відповідач [PERSON] одружений на [PERSON] , [INFO] , про що відповідач також добровільно повідомив в черговій заяві та декларації до неї від 12.05.2020 року про призначення житлової субсидії. Згідно пункту 24 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848, до складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають). На таких осіб розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії. Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів одного з подружжя, якщо обом більше 60 років і вони проживають у сільській місцевості або селищах міського типу, доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені або не перебували у шлюбі, а також осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти). З 01 березня 2020 року [PERSON] припинено призначення житлової субсидії. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума житлової субсидії яка підлягає поверненню відповідачем [PERSON] до державного бюджету становить 28 041,02 грн. (а.с. 24-24 зв.). З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлялися відповідні листи від 17.07.2020 року № 37/11-8607 та від 06.08.2020 року № 37/11-9507 з вимогами про повернення надміру сплачених грошових коштів у розмірі 28 041,02 грн., які були отримані відповідачем проте кошти сплачені не були (а.с. 16-17, 18-18 зв.). Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (пункт 1' частини першої стаття 1215 ЦК України). Таким чином, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Аналогічного висновку також дійшов Верховний Суд України в постанові від 02.07.2014 року винесеній у справі № 6-91цс14. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи наявний між сторонами спір по суті, суд приймає до уваги ті обставини, що 18.08.2020 року до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надійшла заява [PERSON] від 17.08.2020 року з проханням відтермінувати повернення грошових коштів у розмірі 28 041,02 грн. згідно листа № 37/11-8607 строком на тридцять календарних днів (а.с. 21), що фактично свідчить про визнання відповідачем факту неправомірного отримання ним субсидії у розмірі 28 041,02 грн. та необхідності повернення таких грошових коштів, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved