Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.05.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позичальнику було надано кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою 0,0001 % річних з кінцевим терміном повернення 14.05.2010 року. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечене порукою згідно договору поруки від 15.05.2007 року, поручителем за якими є відповідач [PERSON] 25.12.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем укладено договір про відступлення прав вимог № 1, згідно якого до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами. У порушення умов договору позичальник зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим загальна сума заборгованості становить 45821,75 грн., яка складається з: тіло кредиту - 15000,00 грн.; відсотки та комісійні доходи - 9116,71 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків (за останні 90 днів) - 21705,04 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним зобов'язанням у розмірі 45821,75 грн. та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи в його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Судом встановлено, що 15.05.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 31-259/07-ШД, на підставі якого йому було надано кредит у сумі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001 % річних із можливістю її перегляду та з кінцевим терміном повернення 14.05.2010 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. У зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку зі сплати коштів в рахунок погашення боргу за кредитним договором та процентів за користування кредитом, заборгованість становить 45821,75 грн., яка складається з: тіло кредиту - 15000,00 грн.; відсотки та комісійні доходи - 9116,71 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків (за останні 90 днів) - 21705,04 грн., підтвердженням чому є розрахунок заборгованості. 25.12.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем укладено договір про відступлення прав вимог № 1, згідно умов якого ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передав ТОВ «Колекторське Агенство Фактор» права вимоги за кредитами, в тому числі за кредитним договором № 31-259/07-ШД, що вбачається з витягу до додатку № 1 Реєстр заборгованості за кредитними договорами до договору про відступлення прав вимог № 1 від 25.12.2008 року, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Колекторське Агенство Фактор» від 14.05.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 543, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] 15.05.2007 року було укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за належне виконання боржником [PERSON] усіх зобов'язань, що випливають з указаного кредитного договору. Частиною 3 статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи із загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобов'язання, санкція у вигляді пені спрямовується на забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань по поверненню позики. Розмір санкції в грошовому виразі має бути не більшим, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Враховуючи зазначенні обставини, вочевидь не співмірність між передбаченою санкцією і порушенням зобов'язання, значний розмір пені,

Outcome: partial