Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 28.12.2012 року ухвалою Господарського суду Київської області у справі № Б8/148-12 порушено справу про банкрутство ТОВ Ріелторі Плюс. Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.01.2013 року призначено арбітражного керуючого [PERSON] розпорядником майна позивача як боржника. Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.04.2013 року у вказаній справі відсторонено керівника ТОВ Ріелторі Плюс або будь-яких інших осіб, які виконують обовязки керівника ТОВ Ріелторі Плюс, ідентифікаційний код юридичної особи: 33092788 від посади керівника товариства; покладено виконання обовязків керівника ТОВ Ріелторі Плюс на розпорядника майна боржника арбітражного керуючого [PERSON] За таких умов, позивач зазначає, що ч. 8, 9 та 10 ст. 13 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у редакції, що діяла на момент відкриття провадження у справі) унормовано права та обовязки розпорядника майна в процедурі розпорядження майном боржника. У звязку із наведеним, а також у відповідності до норм чинного законодавства ТОВ Ріелторі Плюс звертається до суду за захистом свого права та законного інтересу, порушення яких виявилося у безпідставному вибутті належного ТОВ Ріелторі Плюс майна з власності останнього. Так, 07.10.2009 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 2-2094/2009 визнано право власності за [PERSON] на нежилі приміщення № 222 (14,3 кв. м.), що знаходиться в м. Буча по вул. Жовтнева, 66а, як на відокремлений обєкт № 13; № 99 (14,5), 100 (19,2), 101 (28,9), 102 (27,8) загальною площею 90,4 кв. м., які розташовані у Київській області, м. Буча, вул. Жовтнева, 66а, як на відокремлений обєкт права власності № 14. Про наявність зазначеного судового рішення виконуючий обовязки керівника ТОВ Ріелторі Плюс арбітражний керуючий [PERSON] дізналася випадково та у подальшому оскаржила таке рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10.10.2013 ркоу зазначене вище рішення суду було залишене без змін. Зазначає, що на момент винесення вказаного вище рішення та його перегляду судом апеляційної інстанції нерухоме майно, що знаходиться по вул. Жовтневій, 66а у м. Буча Київської області належало ТОВ Ріелторі Плюс на праві власності на підставі свідоцтва про право власності САС № 441574 від 25.02.2011 року, про що внесено реєстраційний запис № 19805356 від 07.08.2007 року. В той же час, використовуючи наведене рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07.10.2009 року у справі № 2-2093/2009 в якості правовстановлюючого документу та всупереч вже зареєстрованому праву ТОВ Ріелторі Плюс [PERSON] зареєстровано право власності на окреслені вище обєкти нерухомого майна за собою. Проте, за результатами перегляду справи № 2-2094/2009 у касаційному порядку, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.03.2014 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10.10.2013 року про залишення рішення Ірпінського міського суду Київської області без змін було скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, рішення суду набрало законної сили 23.10.2014 року. Позивач вказує, що 16.07.2014 року при новому розгляді справи № 2-2094/09 було відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог про визнання права власності. Таким чином, відмовивши у задоволенні позовних вимог, суд фактично скасував правову підставу набуття [PERSON]ОЛ. права власності на нежилі приміщення № 222 (14,3 кв. м.), що знаходиться в м. Буча по вул. Жовтнева, 66а, як на відокремлений обєкт № 13; № 99 (14,5), 100 (19,2), 101 (28,9), 102 (27,8) загальною площею 90,4 кв. м., які розташовані у Київській області, м. Буча, вул. Жовтнева, 66а, як на відокремлений обєкт права власності № 14 та підтвердив факт незаконності переходу права власності на такі приміщення від ТОВ Ріелторі Плюс до [PERSON] За таких умов, законні підстави утримання зазначених обєктів нерухомого майна [PERSON] на сьогоднішній день відсутні. Крім того, ТОВ Ріелторі Плюс вважає, що оскільки окреслені обєкти нерухомого майна вибули з власності товариства поза його волею, неправомірним шляхом, внаслідок ухвалення рішення про визнання права власності за [PERSON], яке у подальшому було скасовано, то таке майно може бути витребувано у [PERSON] як незаконного володільця. Позивач вказує, що як вбачається із наведеного вище, підставою вибуття обєктів нерухомого майна нежилих приміщень № 222 (14,3 кв. м.), що знаходиться в м. Буча по вул. Жовтнева, 66а, як на відокремлений обєкт № 13; № 99 (14,5), 100 (19,2), 101 (28,9), 102 (27,8) загальною площею 90,4 кв. м., які розташовані у Київській області, м. Буча, вул. Жовтнева, 66а, як на відокремлений обєкт права власності № 14 з власності ТОВ Реіелторі Плюс стало рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07.10.2009 року у справі № 2-2094/2009; за наслідками касаційного провадження, як було згадано вище, таке рішення суду першої інстанції було скасовано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ. У даному випадку, застосовуючи у сукупності норми ст. ст. 387, 388 ЦК України, Верховний суд України 16.04.2014 року при вирішенні справи № 6-146цс13 зазначив, що за змістом цієї норми закону майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Таким чином, станом на момент підготовки даної позовної заяви обєкти нерухомого майна, зазначені вище, перебувають у [PERSON] без достатньої правової підстави. За вказаних вище обставин. а також у відповідності до норм чинного законодавства, що регулюють відносини власності, ТОВ Ріелторі Плюс вважає ефективним способом захисту свого майнового права звернення до суду з позовом про витребування вищезазначеного нерухомого майна з незаконного володіння [PERSON], вилучення такого майна та реєстрації права власності за ТОВ Ріелторі Плюс, адже законодавцем не обмежено предявлення позову про визнання права власності з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, відтак, він може бути самостійним або додатковим (супутним) позовом до іншого речового позову. В звязку із викладеними обставинами позивач просив визнати за ТОВ Ріелторі Плюс право власності на нежилі приміщення № 222 (14,3 кв. м.), що знаходиться в м. Буча по вул. Жовтнева, 66а, як на відокремлений обєкт права власності № 13; № 99 (14,5), 100 (19,2), 101 (28,9), 102 (27,8) загальною площею 90,4 кв. м., які розташовані у Київській області, м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а, як на відокремлений обєкт права власності № 14; витребувати з чужого незаконного володіння шляхом вилучення від [PERSON] нежилі приміщення № 222 (14,3 кв. м.), що знаходиться в м. Буча по вул. Жовтнева, 66а, як на відокремлений обєкт права власності № 13; № 99 (14,5), 100 (19,2), 101 (28,9), 102 (27,8) загальною площею 90,4 кв. м., які розташовані у Київській області, м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а, як на відокремлений обєкт права власності № 14; вилучене від [PERSON] нежилих приміщень № 222 (14,3 кв. м.), що знаходиться в м. Буча по вул. Жовтнева, 66а, як на відокремлений обєкт права власності № 13; № 99 (14,5), 100 (19,2), 101 (28,9), 102 (27,8) загальною площею 90,4 кв. м., які розташовані у Київській області, м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а, як на відокремлений обєкт права власності № 14 передати ТОВ Ріелторі Плюс; стягнути з [PERSON] суму сплаченого судового збору на суму 3\~654,0 грн., 243,60 грн. та 121,80 грн. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову та просив відмовити у задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07 жовтня 2009 року у справі № 2-2094/2009 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Реелторі плюс про визнання права власності на обєкт нерухомого майна позов задоволено, визнано за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення № 222 загальною площею 14,3 кв. м., що знаходиться в м. Буча по вул. Жовтневій, 66-а як на відокремлений обєкт права власності № 13; визнано за [PERSON] право власності на нежитлові приміщення № 99, 100, 101, 102 загальною площею 90,4 кв. м., що знаходиться в м. Буча , по вул. Жовтневій, 66-а як на відокремлений обєкт права власності № 14; припинено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю Ріелторі плюс на нежитлові приміщення № 22, 99,100,101,102 загальною площею 104,7 кв.м., що знаходяться в м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2013 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Ріелторі Плюс відхилено, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 жовтня 2009 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2014 року касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Ріелторі плюс задоволено частково, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 жовтня 2009 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 липня 2014 року у справі № 2-2094/09 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Ріелторі Плюс, третя особа Публічне акціонерне товариство [PERSON] Русь про визнання права власності на обєкт нерухомого майна відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Ріелторі Плюс, третя особа Публічне акціонерне товариство Банк [PERSON] Русь про визнання права власності на обєкт нерухомого майна. Встановлено, що 21 березня 2007 року між [PERSON] та ТОВ Ріелторі Плюс було укладено договір про фінансування будівництва № 06/207. Додатком № 1 до договору № 06/207 від 21 березня 2007 року за [PERSON] закріплювалися нежитлові приміщення обєкту фінансування. Відповідно до п. 2.2 вказаного договору ТОВ Ріелторі плюс зобовязалося сприяти [PERSON]ОЛ. в оформленні права власності на обєкт фінансування. [PERSON] на виконання пункту 7.1 укладеного договору в повному обсязі профінансувала обєкт будівництва та сплатила кошти ТОВ Ріелторі Плюс, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 21 березня 2007 року на суму 404\~000,0 гривень. У відповідності до умов договору між ТОВ Ріелторі Плюс та [PERSON] було підписано [PERSON] прийому-передачі обєкту фінансування № 1 від 15 вересня 2007 року, згідно якого ТОВ Ріелторі Плюс передало, а [PERSON] прийняла відповідно до технічного паспорту БТІ від 13 вересня 2008 року обєкт фінансування, а саме обєкт фінансування (нежитлове приміщення в ТЦ Буча-Пассаж, що знаходиться в м. буча по вулиці Жовтнева, 66-а, загальною площею 104,7 кв. м., складається з таких приміщень 222 (14,3 кв. м.), 99 (14,5 кв. м.), 100 (19,2 кв. м.), 101 (28,9 кв. м.), 102 (27,8 кв. м.). 10 листопада 2008 року генеральний директор ТОВ Ріелторі Плюс [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області із заявою про оформлення права власності на інвесторів будівництва , які брали участь у фінансуванні будівництва торговельного центру, що знаходиться в м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а, враховуючи укладені договори про фінансування будівництва торговельного центру, технічну документацію на будівлю та рішення виконавчого комітету від 28 серпня 2008 року № 364 Про затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом торговельного центру в місті Буча по вулиці Жовтнева, будинок 66-а. В пункті 8 даної заяви зазначено виділити групу приміщень на другому поверсі, позначені на плані 222 (14,3); 99 (14,5); 100 (19,2); 101 (28,9); 102 (27,8) загальною площею 104,7 кв. м., що складає 1/100 частину ТЦ в окремий обєкт права власності та присвоїти № 8. На підставі вищезазначеної заяви рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 18 листопада 2008 року № 544 Про оформлення права власності за інвесторами торговельного центру по вул. Жовтнева, 66-а у м. Буча, зокрема, пунктами 13 виділено нежитлове приміщення на другому поверсі, позначене на плану № 222, загальною площею 14,3 кв. м. в окремий обєкт права власності та присвоєно № 13; 13.1 доручено КП КОР Ірпінське БТІ оформити та видати свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення під номером 13, загальною площею 14.3 кв. м. на імя [PERSON]; 14 виділено нежитлові приміщення на другому поверсі, позначених на плані № 99, площею 14,5 кв. м., № 100, площею 19,2 кв. м., № 101 площею 28,9 кв. м., № 102 площею 27,8 кв. м. в окремий обєкт права власності та присвоєно № 14; 14.1 доручено КП КОР Ірпінське БТІ оформити та видати свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення під номером 14 загальною площею 90,4 кв. м. на імя [PERSON]. Встановлено, що відповідачем [PERSON] у повному обсязі профінансовано обєкт будівництва та сплачено грошові кошти, що свідчить про виконання нею умов договору про фінансування будівництва № 06/207 від 21 березня 207 року. Також встановлено, що 04 квітня 2012 року [PERSON] передала [PERSON] за Договором дарування нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 563 нежитлові приміщення №№ 99, 100, 101, 102 загальною площею 90,4 кв. м., що знаходяться за адресою Київська область, м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а, як відокремлений обєкт права власності № 14; реєстраційний номер 36143906, та нежитлове приміщення № 222 загальною площею 14,3 кв. м., що знаходиться за адресою Київська область, м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а, як відокремлений обєкт права власності № 13; реєстраційний номер 31798780. Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін, матеріалами справи. У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 4 Закону України Про інвестиційну діяльність обєктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. Згідно з п. 5 ст. 7 цього закону інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися обєктами та результатами інвестицій. У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні позивачем не було надано беззаперечних доказів того, що йому належить спірне нерухоме майно, а відповідач [PERSON] незаконно та без відповідної правової підстави заволоділа таким майном. Відповідачем [PERSON] в повному обсязі було профінансовано обєкт будівництва та сплачено грошові кошти, що свідчить про виконання нею договору про фінансування, а отже вона , як інвестор, мала право на обєкт інвестицій, тобто приміщення № 222 (14,3 кв. м.), що знаходиться в м. Буча по вул. Жовтнева, 66а, як на відокремлений обєкт права власності № 13; № 99 (14,5), 100 (19,2), 101 (28,9), 102 (27,8) загальною площею 90,4 кв. м., які розташовані у Київській області, м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а, як на відокремлений обєкт права власності № 14. При цьому, суд не приймає до уваги витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.10.2008 року, наданий позивачем, оскільки з нього не вбачається, що позивач є власником спірних нежитлових приміщень. Крім того, як встановлено в судовому засіданні 04 квітня 2012 року [PERSON] передала [PERSON] за Договором дарування нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 563 нежитлові приміщення №№ 99, 100, 101, 102 загальною площею 90,4 кв. м., що знаходяться за адресою Київська область, м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а, як відокремлений обєкт права власності № 14; реєстраційний номер 36143906, та нежитлове приміщення № 222 загальною площею 14,3 кв. м., що знаходиться за адресою Київська область, м. Буча, вул. Жовтнева, 66-а, як відокремлений обєкт права власності № 13; реєстраційний номер 31798780. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючі надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що доводи позивача про порушення його прав та законних інтересів, яке виявилося у безпідставному вибутті належного ТОВ Ріелторі Плюс майна із його власності є необґрунтованими та не знайшли свого беззаперечного підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають. На підставі ст. ст. 15, 16, 328, 331, 387, 388, 392 ЦК України,

Outcome: dismissed