Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 1500000 грн. невиплаченого страхового відшкодування. Мотивував свої вимоги тим, що 31 жовтня 2018 року між ним та відповідачем укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 132461, яким застраховано автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» номерний знак [NUMBER] . 29 березня 2019 року вказаний транспортний засіб був викрадений, у зв`язку з чим відкрито кримінальне провадження. У липня 2019 року ним отримано від відповідача лист, яким відмовлено у виплаті страхового відшкодування з огляду на те, що транспортний засіб перебуває у заставі ПАТ «Юнекс Банк» та на нього рішенням Залізничного районного суду м. Львова звернуто стягнення. Зазначає, що про вказані обставини йому не було відомо. Відтак, вважає відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування незаконною, а тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 19 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 27 вересня 2019 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, у якій вона просила залучити до участі у справі третіх осіб ПАТ «Юнекс Банк» та [PERSON] 04 жовтня 2019 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю, у якому вона просила передати матеріали справи до Шевченківського районного суду м. Києві за місцезнаходженням відповідача. 28 жовтня 2019 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 29 жовтня 2019 року представнику відповідача [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 19 листопада 2019 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив, у якому вона з позовними вимогами не погодилася. Зазначила, що позивач при укладення договору добровільного страхування транспортного засобу не повідомив про те, що автомобіль перебував у заставі і що відбувається судовий розгляд щодо звернення на нього стягнення. У зв`язку з наведеними обставинами відповідачем відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Зауважує, що покликання позивача про те, що власник автомобіля не повідомив йому про згадані вище обставини не може прийматися до уваги, оскільки доказів на підтвердження вказаного не подано. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні 20 листопада 2019 року представник позивача [PERSON] подав заперечення на клопотання про передачу справи за підсудністю, мотивовану тим, що спір стосується захисту прав споживачів, для якого встановлено можливість проведення судового розгляду за місцем реєстрації проживання позивача. У судовому засіданні 20 листопада 2019 року представник відповідача [PERSON] заявила клопотання про витребування доказів у ПАТ «Юнекс Банк», Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області. Ухвалою від 20 листопада 2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про передачу справи за підсудністю відмовлено. Протокольною ухвалою від 20 листопада 2019 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про залучення третіх осіб, ПАТ «Юнекс Банк» та [PERSON] залучено до розгляду справи у якості третіх осіб. Ухвалою від 20 листопада 2019 року клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів задоволено, у ПАТ «Юнекс Банк», Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області витребувано докази по справі. 14 січня 2020 року від ПАТ «Юнекс Банк» отримано витребувані доказі. Ухвалою від 11 березня 2020 року з ГУ НП в Тернопільській області стягнуто на користь ДСА України штраф у розмірі 10510 грн у зв`язку з повторним та систематичним неподанням витребуваних доказів без поважних причин. 03 квітня 2020 року до суду від представника Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області Д. Степанців надійшло клопотання, у якому він просив скасувати ухвалу від 11 березня 2020 року про стягнення штрафу та надав витребувані судом докази. 08 квітня 2020 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання, у якому він просив залучити до розгляду справи у якості третьої особи МВС України у особі РСЦ у м. Києві та витребувати у такого докази по справі. 28 квітня 2020 року клопотання представника позивача [PERSON] задоволено, МВС України у особі РСЦ у м. Києві залучено до розгляду справи у якості третьої особи та витребувано у нього докази. Ухвалою від 28 квітня 2020 року заяву представника Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області Д. Степанців задоволено, ухвала від 11 березня 2020 року скасована. 02 червня 2020 року та 18 червня 2020 року від РСЦ у м. Києві отримано витребувані докази. 20 серпня 2020 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 08 вересня 2020 року представнику відповідача [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Протокольною ухвалою від 15 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Ухвалою від 28 жовтня 2020 року Генеральну прокуратуру України та Міністерство внутрішніх справ України повідомлено про факти можливого вчинення кримінального правопорушення посадовими та службовими особами РСЦ МВС у м. Києві. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, проти задоволення позовних вимог заперечила, просила відмовити у їх задоволенні. Третя особа ПАТ «Юнекс Банк» будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання явну повноважного представника не забезпечив, причини неявки такого суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за відсутності представника або про відкладення судового розгляду не подав. Третя особа [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав. Третя особа МВС України у особи РСЦ у м. Києві, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, однак 15 жовтня 2020 року від представника [PERSON] до суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч., 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] 06 серпня 2016 року зареєстрував право власності на автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» номерний знак [NUMBER] . З листа Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області вих. № 3545/24/6-20 від 01 квітня 2020 року вбачається, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12019210010001021 встановлено, що в період часу з 23 год 50 хв. 28 березня 2019 року по 07 год. 00 хв. 29 березня 2019 року у м. Тернопіль по вул. Стадникової поблизу буд. 40 «А» біля другого під`їзду невідома особа незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser» номерний знак [NUMBER] , чим спричинила [PERSON] майнову шкоду. Станом на 31 березня 2020 року жодну особу не було повідомлено про підозру. 31 жовтня 2018 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 132461 від 31 жовтня 2018 року, відповідно до якого автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» номерний знак [NUMBER] був застрахований на суму 1500000 грн. Страхові ризики включають в себе дорожньо-транспортну пригоду, незаконне заволодіння та інші випадкові дії. Розмір франшизи у разі незаконного заволодіння транспортним засобом становить 5 % від страхової суми. Вигодонабувачем є [PERSON] . Відповідно до п. 13 договору страхування, загальні умови страхування, особливі умови страхування, заява на страхування та додаток до заяви на страхування є невід`ємними частинами договору, не можуть існувати окремо одна від одної та разом складають договір страхування. За п. 3.1 Загальних умов страхування предметом Договору страхування є майнові інтереси страхувальника (позивача), що не суперечать чинному законодавству України та, зокрема, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням визначеним цим Договором, саме загальними умовами страхування або додатками до них, транспортним засобом та додатковим обладнанням, встановленим на ньому - страхування транспортного засобу (автокаско). Відповідно до п. 9.2.5 Загальних умов страхування страхувальник в межах цього договору зобов`язаний, зокрема, протягом двох робочих днів у письмовій формі (факс, лист, телеграма, електронна пошта тощо) повідомити страховика про суттєві зміни, що сталися із застрахованим/забезпеченим транспортним засобом, його додаткового обладнання (зміна реєстраційного номеру(документів, комплектності застрахованого транспортного засобу, його додаткового обладнання; участь застрахованого транспортного засобу в спортивних змаганнях, тест-драйвах або використання транспортного засобу для навчальної їзди та/або в якості таксі, а також для надання послуг по регулярним/нерегулярним внутрішнім перевезенням пасажирів та/або вантажу (багажу) на замовлення, та/або передачі транспортного засобу в оренду, позичку, прокат, підряд, лізинг; втрату свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу, ключів від транспортного засобу та засобів проти викрадення, пульту управління сигналізацією; поломки або демонтажу пристроїв проти викрадення, переобладнання застрахованого транспортного засобу, в тому числі зміну додаткового обладнання), про зміну власника застрахованого транспортного засобу та інших умов, що можуть вплинути на ступінь ризику, зазначених в заяві на страхування. Листом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» вих. № 320 від 15 травня 2019 року стверджується, що 02 квітня 2019 року було повідомлене [PERSON] про випадок, який мав ознаки страхового, що стався за адресою м. Тернопіль, вул. Стадникова, буд. 40 «А», 29 березня 2019 року за участі автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» номерний знак [NUMBER] . Відтак, ПрАТ «СК «ПЗУ України» було належним чином та вчасно повідомлене про згаданий страховий випадок, що відповідачем не заперечується. За п. 10.16 Загальних умов страхування при незаконному заволодінні застрахованого транспортного засобу, у зв`язку з чим розпочате кримінальне провадження, виплата відшкодування проводиться у два етапи: 30 % належного страхового відшкодування виплачується протягом 30-ти робочих днів з моменту отримання останнього документу з переліку документів, зазначених у розділі ХІІ загальних умов страхування (зокрема, витяг з ЄРДР щодо початку кримінального провадження за фактом заволодіння транспортним засобом із зазначенням відповідних реквізитів), а остаточна виплата страхового відшкодування проводиться по закінченню строку досудового розслідування після прийняття рішення відповідними правоохоронними органами щодо подальшого кримінального провадження (зупинення досудового розслідування чи закінчення досудового розслідування) за умови надання страхувальником відповідного документу з переліку, зазначеному в п. 12.2.5.3 розділу ХІІ загальних умов страхування, але не пізніше 6-ти місяців з дати настання страхового випадку. страховки, за відсутності вини страхувальника/вигодонабувача або його довірених осіб/водія, проводить остаточну виплату. Як попередньо встановлено, страховий випадок мав місце 29 квітня 2019 року. Органом досудового розслідування станом на 31 березня 2020 року не оголошено про підозру жодній особі у відкритому на підставі згаданого незаконного заволодіння транспортним засобом кримінальному провадженні. Відтак, страховик був зобов`язаний виплатити позивачу страхове відшкодування не пізніше шести місяців з дати настання страхового випадку, а саме до 29 жовтня 2019 року. Листом № 5207-51 від 04 липня 2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п. 9.2.4, 13.1.8 договору страхування, оскільки ним при укладенні договору страхування не було повідомлено, що автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» номерний знак [NUMBER] знаходиться у заставі у ПАТ «Юнекс Банк» і що відбувається судовий розгляд про звернення стягнення на предмет застави. Статтею 991 ЦК України визначені випадки, коли Страховик має право відмовити у здійсненні страхової виплати. Положеннями частини другої вказаної статті визначено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом Статтею 26 Закону України «Про страхування» закріплені підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Пунктом 13.1.8 Загальних умов страхування передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні виплат страхового відшкодування є випадки, передбачені чинними законодавством України, відповідними чинними правилами страхування страховика та цим договором, зокрема, невиконання страхувальником (або його довіреними особами/водіями/вигодонабувачем) обов`язків, передбачених цим Договором та/або відповідними правилами страхування страховика. За п. 9.2.4 Загальних умов страхування страхувальник в межах цього договору зобов`язаний при укладенні договору на вимогу страховика надати інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки ступеня страхового ризику. Як попередньо встановлено з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] є [PERSON] . При цьому, з кредитного договору № 37.2.0813.ЮО_К від 12 серпня 2013 року ПАТ «Юнекс Банк» надало ТзОВ «БДК-Авто» кредит у розмірі 1500000 грн. строком до 11 серпня 2015 року під 22 % річних. На підставі договору застави № 37.2.0813.ЮО_К_32 від 05 листопада 2013 року вимоги заставодержателя ПАТ «Юнекс Банк» за кредитним договором № 37.2.0813.ЮЛ_К від 12 серпня 2013 року, укладеним між ним та ТзОВ «БДК-Авто», забезпечені предметом застави, а саме автомобілем марки «Toyota Land Cruiser» номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , який належить заставодавцю ТзОВ «БДК-Авто». Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22 жовтня 2018 року у справі № 450/1794/17 на предмет застави автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , звернуто стягнення шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на дату проведення прилюдних торгів шляхом проведення незалежної оцінки, в рахунок часткового погашення заборгованості ТзОВ «БДК-Авто» за кредитним договором № 37.2.0813.ЮО_К від 12 серпня 2013 року. Дане рішення набрало законної сили 11 листопада 2019 року. З результатів аналітичного пошуку транспортного засобу по «НАІС ДДАІ» МВС України від 15 червня 2020 року вбачається, що право власності на автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] 02 жовтня 2013 року було зареєстровано за ТзОВ «БДК-Авто». В подальшому ТзОВ «БДК-Авто» відчужило 21 травня 2014 року вказаний транспортний засіб на користь [PERSON] . Вона, в свою чергу, 27 вересня 2014 року відчужила автомобіль [PERSON] , який 31 березня 2015 року відчужив його на користь [PERSON] . Останнім 08 серпня 2015 року відчужено транспортний засіб на користь [PERSON] , який 21 серпня 2015 року відчужив його [PERSON] . Вказані обставини свідчать про те, що жодних перешкод для відчуження, перереєстрації права власності на згаданий транспортний засіб, постановки його на облік та зняття з обліку не було. Вказані вище особи вільно відчужували автомобіль незважаючи на наявність на ньому обтяження, а саме заборони відчуження такого. Позивач у позовній заяві та під час судового розгляду зазначав, що йому 31 жовтня 2018 року у день укладення договору добровільного страхування з ПрАТ «СК «ПЗУ України» не було відомо про те, що вказаний автомобіль перебуває у заставі, щодо нього є заборона відчуження, а також про наявність судової справи щодо звернення стягнення на такий як на предмет застави. Він також повідомляв, що власник автомобіля [PERSON] не повідомляв його про вказані вище обставини. При цьому суд враховує, що [PERSON] , як і попередні власники, вільно зареєстрував право власності на згаданий автомобіль і йому не було відмовлено у вчиненні цієї дії. Вказане свідчить про те, що [PERSON] міг не знати про те, що згаданий вище транспортний засіб є предметом застави, щодо нього винесена заборона відчуження, а також про наявність судового провадження щодо звернення стягнення на предмет застави. Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] на момент укладення між ними договору добровільного страхування знав про згадані вище обставини. При цьому п. 9.2.4 Загальних умов страхування передбачає, що страхувальник зобов`язаний надати страховику інформацію про всі відомі йому обставини, що мають значення для оцінки страхового ризику. Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем не доведено, що позивачу було відомо про те, що згаданий вище транспортний засіб перебував під заставою і про наявність судового провадження про звернення стягнення на такий. Слід зазначити, що відповідачем не аргументовано, у зв`язку з чим перебування транспортного засобу у заставі або наявність судового провадження про звернення стягнення на такий предмет застави має значення для оцінки страхового ризику, оскільки ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим ризиком називає певну подію, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Очевидно, що перебування автомобіля у заставі, наявність судового провадження про звернення стягнення на такий як на предмет застави, не може вважатися страховим ризиком у розумінні ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування». Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд враховує, що п. 6 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 132461 передбачено, що безумовна франшиза за ризиком незаконного заволодіння транспортним засобом становить 5 % від страхової суми, що у даному випадку дорівнює 75000 грн., яка відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» страховиком не відшкодовується. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що аргументи, якими позивачі мотивували свої позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача 1425000 грн. страхового відшкодування. На підставі ст. 141 ЦПК України, пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 21375 грн. 80 коп., що становить 1,5 % від суми стягнутого страхового відшкодування.

Outcome: partial