Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнював під час розгляду справи, та просив визнати накази виконуючого обов'язки директора Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України (далі по тексту - Інститут) № 133/к від 01.09.2014 р., № 146/к від 30.09.2,014 р. № 172/к від 29 10.2014 р.недійсними; зобов'язати провести перерахунок заробітної плати та виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на наступне: позивач працював в Інституті з 31.03.2014 року по 26.12.2014 рік на посаді провідного юрисконсульта. Починаючи з серпня 2014 року позивача наказом виконувача обов'язків директора Інституту відправляли в примусову відпустку за свій рахунок без власного бажання. Керівництво Інституту мотивувало відправку посилаючись на прикінцеві положення Закону України про Державний бюджет України на 2014р (31.07.2014р за № 1622-VII) щодо права керівників без згоди та попередження працівників встановлювати для них режим роботи на умовах не повного робочого часу та надавати відпустки без збереження заробітної плати на визначений цими керівниками термін. В листопаді 2014 року на ім'я Президента НААН України позивач написав листа стосовно законності наказів щодо відправлення його у примусову відпустку. На початку грудня 2014 року позивач отримав відповідь, що при наданні відпустки без збереження заробітної плати керівник повинен діяти в межах чинного трудового законодавства, зокрема Закону України «Про відпустки», Кодексу Законів « Про працю України», де чітко визначено, що «за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодую між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік». Враховуючі зазначене, позивач зазначає, що згідно існуючих діючих Законів України дії виконуючого обов'язків директора інституту Руденко Е.В. є не законними та протиправними, оскільки ніякої заяви на відпустки позивач не писав, і зазначені дії вимусили позивача звернутись до суду. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити. Представники відповідача, Мухітдінов Р.Д., Лазарєва А.В., які діяли на підставі доручення, у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Так, представник відповідача Мухітдінов Р.Д. у судовому засіданні зазначив, що до складу Національної академії аграрних наук України входить 54 установи, однією з них є Інститут тваринництва Національної академії аграрних наук України, який повністю підпорядковується академії. Протягом 2014 року по всій мережі Національної академії аграрних наук України відбулися зміни в бюджетному фінансуванні. Зокрема з Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України було знято: з 01.04.2014 року - 812 300 грн., а з 01.08.2014 року - 837 200 грн. Отже, всього - 1 649 500 тис. грн. У зв'язку зі скрутним фінансовим становищем Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України не вистачало коштів на оплату праці працівників інституту. Листом № 13-3/370 від 01.08.2014 року Національної академії аграрних наук України нам було повідомлено заходи, які можна розглянути для виходу з кризової ситуації, одним з яких було надання відпусток без збереження заробітної плати. Також, НААН роз'яснило, що опираючись на положення ст. 26 Закону України «Про відпустки» та ст. 32, 56, 84 Кодексу законів про працю України зазначила, що в частині обмеження терміну відпустки без збереження заробітної плати, необхідність повідомлення не пізніше ніж за два місяці та погодження з працівником встановлення режиму роботи на умовах не повного робочого часу не застосовуються. Виходячи з того, що Інститут підпорядковується НААН, то починаючи з серпня по листопад, виконуючий обов'язки директора Інституту наказом відправляв співробітників у відпустки без збереження заробітної плати. Також, представник відповідача звернув увагу, що [PERSON] працював на посаді провідного юрисконсульта Інституту тваринництва НААН України. Відповідно до посадової інструкції одним із завдань та обов'язків провідного юрисконсульта є надання висновків про відповідність чинному законодавству положень, розпоряджень та інших документів Інституту. Так, [PERSON] перевіривши лист № 13-3/370 від 01.08.2014 року Національної академії аграрних наук України, повідомив про відповідність надання відпусток без збереження заробітної плати діючому законодавству України та на правомірність вищевказаних дій, тому і були видані накази про відпустки. Інститут тваринництва НААН України відправляв Позивача у відпустки без збереження заробітної плати наказами від 11.08.2014 № 124/к; від 01.09.2014 № 133/к; від 30.09.2014 № 146/к; від 29.10.2014 № 172/к., ознайомлення з даними наказами проводилося в день винесення наказів, а в суд позивач звернувся тільки 29.12.2014 року, у зв'язку з цим, Позивач пропустив тримісячний строк, передбачений ст. 233 КЗпП України, на подання позовної заяви про визнання наказів від 11.08.2014 № 124/к; від 01.09.2014 № 133/к; від 30.09.2014 № 146/к недійсними. Третя особа - директор Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України Руденко Е.В. до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином через представників Інституту. Відповідно пояснень представника Інституту Мухітдінов Р.Д. йому відомо про час та місце слухання справи та він не заперечує щодо слухання справи за його відсутності. Представник третьої особа Національна академія аграрних наук України до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надали через канцелярію суду письмові пояснення, відповідно яких згідно пункту 1 частини 1 Статуту Національної академії аграрних наук України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 315, Національна академія аграрних наук є державною науковою організацією, яка заснована на державній власності і користується правами самоврядності. Пунктом 9 частини 2 Статуту Академії передбачено, що до структури Академії входять президія, відділення, наукові та інші установи, підприємства та організації, що перебувають у віданні Академії, згідно з переліком, який затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Академії. Пунктом 79 частини 8 Статуту Академії передбачено, що керівники наукових та інших установ, підприємств та організацій, що перебувають у віданні Академії, призначаються на посаду і звільняються з посади шляхом укладення і розірвання (припинення дії) укладеного з ними президентом Академії контракту в порядку, передбаченому законодавством. Контракт укладається на період до п'яти років. Керівник наукової установи не може займати посаду понад 10 років. Згідно пункту 6.5. Статуту Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України, директор здійснює оперативне управління Науковою установою, Він несе персональну відповідальність за діяльність Наукової установи. Директор, діючи в межах законодавства, в інтересах наукової установи, згідно з контрактом та цим Статутом Наукової установи, самостійно вирішує питання діяльності Наукової установи, за винятком питань віднесених до компетенції Академії. На підставі вищевикладеного, директор Інституту тваринництва НААН України не повинен погоджувати з Академією звільнення працівників Інституту і тому просять прийняти рішення згідно чинного законодавства та розглядати справу за відсутності їх представника. Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги, такими, що підлягають частковому задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, та не заперечується сторонами по справі, [PERSON] працював в Інституті тваринництва Національної академії аграрних наук України з 31.03.2014 р. по 26.12.2014 р. на посаді провідного юрисконсульта. Наказами виконуючого обов'язки директора Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України № 124/к від 11 серпня 2014 року, № 133/к від 01.09.2014 року, № 146/к від 30.09.2014 року, № 172/к від 29. 10.2014 року позивачу по справі були надані відпустки без збереження заробітної плати терміном на 18 днів, 5 днів, 5 днів, 18 днів відповідно. Згідно з ч.2 ст.84 КЗпП України за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік. Зазначена правова норма кореспондується із статтею 26 Закону України «Про відпустки». Враховуючи вищевказане, за власний рахунок відпустка надається лише за заявою працівника. Представниками відповідача не надано до суду заяв позивача щодо надання йому відпустки за власний рахунок. Посилання представників відповідача на той факт, що позивач працював на підприємстві на посаді провідного юрисконсульта та був своєчасно ознайомлений з вищевказаними наказами не є правовою підставою для його відправлення, в порушення вимог ст. 84 КЗпП України, у відпустку без збереження заробітної плати. Також, представник відповідача посилався на лист НААН України № 13-3/370 від 01.08.2014 року в якому зазначено про можливість відправлення працівників у відпустку за власний рахунок та про незастосування в цьому випадку положень ст. 26 Закону України «Про відпустки» та ст. ст. 32, 56, 84 КЗпП України, який, на думку суду, є неналежним доказом по справі. Оскільки зазначений лист не є підставою для скасування дії Закону України «Про відпустки» та КЗпП України. Крім того, представники відповідача посилались на скрутне матеріальне становище Інституту та на те, що видання зазначених наказів було виходом з такої ситуації, але відповідач не скористався правом, яке йому також було роз'яснено у листі НААН України № 13-3/370 від 01.08.2014 року та не перейшло на роботу на умовах неповного робочого часу, яка регламентується ст. 56 КЗпП України. Як вбачається з матеріалів справи позивачу були надані відпустки загальним терміном 46 днів, що є порушенням діючого Законодавства України. За таких обставин, вимоги позивача про визнання недійсними наказів № 133/к від 01.09.2014 р., № 146/к від 30.09.2,014 р. № 172/к від 29 10.2014 р. підлягають частковому задоволенню в частині відправлення саме позивача у відпустку без збереження заробітної плати, оскільки наказом № 124/к від 11 червня 2014 року позивач вже був відправлений у відпустку терміном на 18 днів. Також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення заробітної плати за час находження у відпустці без збереження заробітної плати. Так, відповідно до наказів № 133/к від 01.09.2014 р., № 146/к від 30.09.2,014 р. № 172/к від 29 10.2014 р. позивач перебував у відпустці 28 днів. Згідно довідки Інституту № 7 від 28.01.2015 року середньоденна заробітна плата позивача складає 46 грн. 45 коп., і тому стягненню підлягає сума у розмірі 1300 грн. 60 коп. (28 днів х 46 грн. 45 коп.). Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині. Також, суд не вважає пропущеним строк звернення до суду, оскільки позивачу стало відомо про порушення його прав після його звернення з листом до НААН України 18.11.2014 року та отримання відповіді 27.11.2014 року. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial