Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість у розмірі грн., мотивуючи свої вимоги зазначає, що відповідачу на праві приватної власності належить машиномісце [ADDRESS], яке знаходиться в підземній автостоянці за адресою: [ADDRESS] . 18 березня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 19-03-45А/ЛУ23 «Про надання послуг», відповідно до якого відповідач прийняла умови обслуговування та зобов`язалась щомісячно оплачувати вартість послуг позивача і приймати участь у витратах по утриманню автопаркінгу та свого машиномісця у розмірі 340,00 грн. Разом з тим, відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 01 грудня 2018 року складає 7 840,00 грн. Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань ТОВ «Будсервісматеріали» просить стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу у розмірі 6 732,00 грн. та інфляційну складову боргу в сумі 782,34 грн. Ухвалою судді від 22 січня 2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження, того ж дня учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, відзив, заяв або клопотань не подав. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд, приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 18 березня 2016 року між ТОВ «Будсервісматеріали» та [PERSON] було укладено договір № 19-03-45А/ЛУ23 «Про надання послуг». Відповідно п. 1.1. Договору, власник передає, а виконавець приймає на обслуговування машиномісце [ADDRESS], яке знаходиться в підземній автостоянці за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачу на праві приватної власності. Водночас, п. 1.2. Договору сторони узгодили, що виконавець забезпечує обслуговування стоянки і прилеглої території, збереження транспортних засобів власника на стоянці, а власник оплачує послуги виконавця по обслуговуванню стоянки і бере участь у витратах по її утриманню. Як вбачається зі змісту п. 4.8. укладеного Договору, сума однієї частки (одного місяця) власника у витратах по утриманню і обслуговуванню стоянки на місяць складає 340,00 грн., без ПДВ. У відповідності з розрахунком заборгованості станом на 01 грудня 2018 року, за період з лютого 2017 року по листопада 2018 року, до сплати розраховано 340,00 грн. за кожен місяць. Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України передбачає обов`язковість договору до виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту чи інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахунку ТОВ «Будсервісматеріали» станом на 01 грудня 2018 року, за період з лютого 2017 року по листопада 2018 року заборгованість відповідача становить 7 480,00 грн. У відповідності до абз. 2 п. 5.3. Договору, у випадку прострочення виконання зобов`язання щодо внесення платежів у строки та в розмірі, передбаченому Договором, Власник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов`язання до дати повного погашення заборгованості. Позивачем розраховано штраф за прострочення виконання зобов`язання за період з лютого 2017 року по листопада 2018 року, загальна сума якої становить 6 732,00 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості, інфляційна складова боргу складає 782,34 грн. Таким чином, суд вважає доведеною позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за укладеним Договором у розмірі 15 354,34 грн., яка складається із: 7 840,00 грн. - сума боргу, 6 732,00 грн. - штраф та 782,34 грн. - інфляційну складову боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 762,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved