Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 10.09.2008 року був укладений кредитний договір №219/28, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 30000 дол. США, що еквівалентно на час укладення договору 145000 грн. під 16 % річних терміном 10 років до 10.09.2018. В цей же день з метою забезпечення виконання зобов»язання між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, а 11.09.2008 у забезпечення виконання зобов»язань відповідачем [PERSON] між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений іпотечний договір, згідно якого [PERSON], як майновий поручитель [PERSON], передав в іпотеку в порядку та на умовах, визначених цим договором, чотирикімнатну квартиру №2, розташовану в смт.Рокитне по вул.Лісна, буд. 12 Київської області загальною площею 78,8 кв. м та 47,7 кв. м жилої площі, що належить йому на праві приватної власності. Так як відповідач [PERSON] порушив свої зобов»язання щодо повернення кредитних коштів, у нього утворилася заборгованість в розмірі 12552,43 дол. США, що еквівалентно на день пред»явлення позову 291321,74 грн.. Просить стягнути солідарно вказану суму з відповідача [PERSON] та поручителя [PERSON]. В свою чергу відповідач [PERSON] подав до суду позовну заяву про внесення змін до кредитного договору, а саме в розділ 6-1, який регулює порядок дострокового виконання кредитного зобов»язання позичальником. Вказані позовні заяви об»єднані в одне провадження, так як стосуються тих самих сторін і того ж самого кредитного договору і витікають з тих самих правовідносин. В судовому засіданні представник позивача в режимі відеоконференції підтримав позовні вимоги та доповнив позовні вомоги вимогою крім стягнення коштів з відповідачів [PERSON] та [PERSON] вимогою про звернення стягнення на квартиру, яка є предметом іпотеки та виселити відповідача та інших осіб, які проживають у вказаній квартирі. Також просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] про внесення змін до кредитного договору, а саме в розділ 6-1, який регулює порядок дострокового виконання кредитного зобов»язання позичальником, так як підстав для його задоволення не вбачає. Відповідач [PERSON] в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, не з»явилася, натомість направила до суду заперечення на позовну заяву вважаючи її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. При цьому вона посилається на те, що в разі виникнення заборгованості стягувач повинен звернути спочатку стягнення на предмет іпотеки, а потім, в разі недостатності коштів, звертатися з вимогою до поручителя. Також позивач пропустив шестимісячний строк звернення до поручителя і, крім того, на кредити в іноземній валюті встановлено мораторій на стягнення майна терміном 2 роки. Відповідач [PERSON] в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з»явився, заперечення, заяву про відкладення справи чи слухання справи у його відсутності не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з»явився, натомість направив до суду заперечення на позовну заяву та вказав, що з вини позивача, який своєчасно не інформував його про утворення боргу, були пропущені строки погашення кредиту, що призвело до утворення заборгованості. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно відповідач [PERSON] отримав у відповідача кредит в іноземній ваалюті з терміном повернення до 10.09.18. Погашав згідно графіку, але у зв»язку із зміною співвідношення гривні до долару та майнового стану, той припинив погашення кредитної заборгованості. Вважає, що відповідач переклав ризики на відповідача і тому зараз відповідач не має змоги погашати кредит. Просить відмовити у задоволенні позову. Підтримав позов про внесення змін до кредитного договору, так як це єдина можливість погасити борг. Заслухавши представників сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 10.09.2008 року був укладений кредитний договір №219/28, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 30000 дол. США, що еквівалентно на час укладення договору 145000 грн. під 16 % річних терміном 10 років до 10.09.2018. В цей же день з метою забезпечення виконання зобов»язання відповідачем [PERSON] між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, а 11.09.2008 у забезпечення виконання зобов»язань між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений іпотечний договір, згідно якого [PERSON], як майновий поручитель [PERSON], передав в іпотеку в порядку та на умовах, визначених іпотечним договором, чотирикімнатну квартиру №2, розташовану в смт.Рокитне по вул.Лісна, буд. 12 Київської області загальною площею 78,8 кв. м та 47,7 кв. м жилої площі, що належить йому на праві приватної власності . Так як відповідач [PERSON] порушив свої зобов»язання щодо повернення кредитних коштів, у нього утворилася заборгованість в розмірі 12552,43 дол. США, що еквівалентно на день пред»явлення позову 291321,74 грн.. Позивач просить стягнути солідарно вказану суму з відповідача [PERSON] та поручителя [PERSON] та звернути стягнення на квартиру, яка є предметом іпотеки з виселенням відповідача та інших осіб, які проживають у вказаній квартирі. В свою чергу відповідач [PERSON] подав до суду позовну заяву про внесення змін до кредитного договору, а саме в розділ 6-1, який регулює порядок дострокового виконання кредитного зобов»язання позичальником. Викладене підтверджується наявними у справі та оглянутими у судовому засіданні письмовими доказами, якими є: - копія Кредитного договору № 219/28 від 10.09.08 - копія іпотечного договору від 11.09.08; - копія договору поруки від 10.09.08; - довідка розрахунку заборгованості за кредитним договором; Відповідно до ст.509 ЦК України в силу зобов»язання одна особа (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Ст.525 ЦК України оговорено, що одностороння відмова від зобов»язання не допускається. Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обов»язується повернути кредит та сплатити проценти, а ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (гроші) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до умов іпотечного договору та ст.ст.7, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель (позивач) вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням за рахунок предмету іпотеки у повному обсязі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки правомірні, відповідають умовам іпотечного договору та Закону України «Про іпотеку», так як позивач вправі обирати спосіб захисту своїх прав. В той же час суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині виселення відповідача та членів його сім»ї з зайнятої ними квартири, так як примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК України, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення таких житлових приміщень їх мешканцями. Крім того, позивач не надав суду письмову вимогу про добровільне звільнення відповідачем [PERSON] квартири, а в ході судового розгляду не обговорювалось питання щодо дотримання процедури виселення відповідача. Також суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення коштів з відповідачів [PERSON] та [PERSON], так як у відповідності до Листа від 01.02.2015 Верховного Суду України «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з мйнового поручителя за рахунок належного йому майна. За такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати. Суд не знаходить підстав для задоволення позову відповідача [PERSON] про внесення змін до кредитного договору, а саме в розділ 6-1, який регулює порядок дострокового виконання кредитного зобов»язання позичальником, так як вказана обставина не була обумовлена в первинному кредитному договорі і в наступних змінах до нього.

Outcome: partial