Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати трудові відносини припиненими, посилаючись на те, що 08 грудня 2017 року, на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Гріненерджі» (надалі-Товариство), та наказу № 604-к, його було при значено на посаду виконуючого обов`язки директора, про що було внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( надалі - ЄДР). Контракт між ним та Товариством не укладався, трудові відносини оформлені шляхом видачі наказу про прийняття на роботу. Учасниками (засновниками) ТОВ «Гріненерджі» є [PERSON] та [PERSON] , розмір внеску до статутного фонду кожного з них становить 250 000 та 500 000 грн. відповідно. На даний час Товариство не має найманих працівників, крім нього - керівника, господарської діяльності по факту не здійснює, Товариством послуги не надаються, тому він перестав бути зацікавленим у трудових відносинах з Товариством на посаді керівника. Зважаючи на описану ситуацію, він 24.12.2019 року виявив бажання звільнитися з займаної посади за власним бажанням . Оскільки із засновниками [PERSON] та [PERSON] , у нього відсутній будь-який зв`язок, заяву про звільнення за власним бажанням з 09.01.2020р. та повідомлення про скликання загальних зборів він направив на адреси [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Гріненерджі», зазначені в ЄДР. Однак засновники проігнорували направленою на його адресою поштовою кореспонденцією, оскільки така повернулась з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та не явилися на збори учасників. Із-за відсутності кворуму, збори не відбулися, тому його заява про звільнення з посади в.о. директора не була вирішена, незважаючи на те, що ним виконано вимоги закону щодо процедури звільнення за власним бажанням. Вважає, що уповноважений орган Товариства, з моменту направлення його заяви про звільнення та на дату звернення з цим позовом до суду, не вчинив будь-яких дій щодо розгляду поданої заяви про звільнення з посади в.о. директора та внесення змін до ЄДР щодо його звільнення, чим порушив його конституційне право на вільний вибір місця роботи. Тому просить визнати трудові відносини припиненими та внести відповідні зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, а саме у розділі «Прізвище, ім`я, по батькові, дата обрання осіб, які обираються до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» додати наступну інформацію - після « [PERSON] - керівник (виконуючий обов`язки директора», додати - «трудові відносини припинено з 09 січня 2020 року - рішення Пустомитівського районного суду Львівської області». Ухвалою суду від 17.06.2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити, Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, та не повідомив причин неявки. Згідно ст. 223 ЦПК України суд визнає неявку представника відповідача без поважних причин та вважає, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 грудня 2017 року [PERSON] було призначена на посаду керівника - виконуючого обов`язки директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Гріненерджі» по сумісництву, що підтверджується копією наказу № 604-к від 08 грудня 2017 року. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» в редакції Закону, що діяла на дату призначення позивача керівником, відомості про позивача, як керівника та підписанта ТОВ «Гріненерджі», було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Припинення повноважень (звільнення) керівника (директора) Товариства з обмеженою відповідальністю «Гріненерджі» належить до виключної компетенції Загальних зборів даного товариства. ТзОВ «Гріненерджі» здійснюється свою діяльність на підставі модельного Статуту. Заявою від 24.12 2019 року [PERSON] належним чином повідомив уповноважений орган ТОВ «Гріненерджі», який складається з двох його учасників , про своє бажання звільнитися у порядку, передбаченому ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України. 08.01.2020 року позивач фактично припинив повноваження директора ТОВ «Гріненерджі», відповідно до наказу № 03/01-к «Про припинення обов`язків в.о. директора ТзОВ «Гріненерджі», звільнившись за власним бажанням, згідно ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України. Однак, уповноважений орган ТОВ «Гріненерджі», а саме Загальні збори учасників, з моменту направлення заяви про звільнення, та на дату звернення з цим позовом до суду, не вчинив будь-яких дій щодо розгляду даної заяви про звільнення, не вчинив будь-яких дій по створенню нового виконавчого органу Товариства та дій щодо внесення змін до Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, щодо звільнення позивача. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак представник відповідача в судове засідання не з`явився, не подав заперечень на позов та доказів на його спростування. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно до ч.1ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» у Товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також особи, які не є учасниками Товариства. Згідно до ч.1 ст. 99 Цивільного кодексу України загальні збори Товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад У відповідності з ч.1, 2 ст. 145 ЦК України, вищим органом Товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У Товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльності і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган Товариства може бути обраний також і не зі складу учасників Товариства. До виключеної компетенції загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема створення або відкликання виконавчого органу Товариства (п.3 ч. 4 ст.145 ЦК України). Відповідно до ст.22 КЗпП України та ст.43 Конституції України, забороняється будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладені, зміні та припинені трудового договору. Право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноваженого ним орган письмово за два тижні, передбачено ст.38 КЗпП України. За змістом положень ст.38 КЗпП України, ст.145 ЦК України, ст.58, 59, 60, 62 Закону України «Про господарські товариства», праву керівника Товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників Товариства провести загальні збори, розглянути заяву про звільнення керівника Товариства та створення нового виконавчого органу. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Ухвалюючи рішення у справах, пов`язаних із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст.43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Уповноважений на звільнення керівника орган Відповідача проігнорував повідомлення позивача про звільнення і не розглянув по суті його заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладені на нього Статутом обов`язків по створенню нового виконавчого органу (призначення керівника Товариства). Окрім цього, невнесення Відповідачем відповідних змін про звільнення позивача із посади керівника ТОВ «Гріненерджі» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, свідчить про те, що Відповідач не визнає припинення трудових відносин з ним та нехтує його правом щодо вільного обрання місця роботи. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності,суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 1621,60грн. понесених ним судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved