Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, просив визнати в порядку спадкування за [PERSON] право власності на 2/5 частки квартири під № 37 у будинку під № 119 по вул. Успенській в м. Одесі, які належали в рівних частках спадкодавцям - матері позивача [PERSON], померлій 16.07.2010 року та її батьку [PERSON], померлому 10.01.2003 року. В обґрунтування позову посилався на наступні обставини. 24 липня 2015 року позивачка звернулася до Першої одеської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/5 частки квартири під № 37 у будинку під № 119 по вул. Успенській в м. Одесі. 27 липня 2015 року державний нотаріус [PERSON] винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину № 1529/02-31, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/5 частки квартири під № 37 у будинку під № 119 по вул. Успенській в м. Одесі. В обґрунтування відмови нотаріус посилалась на ту обставину, що дублікат, який позивачка надала в якості правовстановлюючих документів на предмет спадщини, не зареєстрований ані в КП «БТІ» ОМР, ані в реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції. Також в постанові зазначено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно немає відомостей про реєстрацію права власності за спадкодавцями, що є додатковою підставою для відмови у видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Таким чином, враховуючи, що позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті своїх батьків, позивачка звернулась до суду із вказаним позовом. Відповідач в судове засідання не зявився неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, суд у звязку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку повторного заочного розгляду справи. Позивач надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених стороною та витребуваних судом письмових доказів. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 січня 1997 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Зазначене свідоцтво про право власності видано на підставі розпорядження №91151 від 16 січня 1997 року, зареєстровано в реєстраційну книгу за №7-10852. Таким чином, кожному зі співвласників належала 1/5 частина квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть від 15 квітня 2003 року [PERSON] помер 10 січня 2003 року у віці 94 років. Згідно свідоцтва про смерть від 17 липня 2010 року [PERSON] померла 16 липня 2010 року у віці 86 років. Згідно свідоцтва про народження від 09 січня 1999 року батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] Після смерті батьків позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до Першої Одеської державної нотаріальної контори. 27 липня 2015 року державний нотаріус [PERSON] винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину № 1529/02-3, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/5 частки квартири під № 37 у будинку під № 119 по вул. Успенській в м. Одесі. В обґрунтування відмови нотаріус посилалась на ту обставину, що дублікат, який позивачка надала в якості правовстановлюючих документів на предмет спадщини, не зареєстрований ані в КП «БТІ» ОМР, ані в реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції. Також в постанові зазначено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно немає відомостей про реєстрацію права власності за спадкодавцями, що є додатковою підставою для відмови у видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Втім, відсутність реєстрації дублікату правовстановлюючого документу сама по собі не призводить до припинення права власності, а так само для усунення від спадщини. При цьому, судом враховано, що норма підзаконного акту, на який посилається нотаріус в якості обґрунтування вимоги щодо необхідності реєстрації дубліката правовстановлюючого документа, на сьогоднішній день не є чинною, що виключає можливість посилання на неї в якості підстави відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. При цьому, судом визнається доведеною належність спірних частини квартири померлим особам на момент смерті, оскільки правова підстава для оформлення права власності свідоцтво про право власності ніким не оскаржено та є чинним. Наведене також підтверджується відповіддю від 11.08.2015 року з КП «БТІ» ОМР, згідно із якою право власності на спірну квартиру належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (тут невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити спадщину в загальному порядку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Таким чином, враховуючи, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у загальному порядку, інших спадкоємців, які мали б право на частину у спадщині судом не встановлено, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на 2/5 частин квартири під № 37 у будинку під № 119 по вул. Успенській в м. Одесі в порядку спадкування. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про визнання права.

Outcome: approved