Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 19.03.2010 року, укладеним між відповідачем та ПАТ «КБ «ПриватБанк» в сумі 64244,16 грн. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 19.03.2010 року, між відповідачем та ПАТ «КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № б/н. За умовами кредитного договору банк надав відповідачу кредит в сумі 9000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 5457082991412979 , зі сплатою відсотків за користування кредитом 30.00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом в заяві підтвердив свою згоду на те що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, та відповідач погодився своїм підписом з банківськими умовами та правилами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді, та зобовязався їх виконувати. При укладенні договору сторони керувались ст. 634 ч.1 ЦК України. За умовами договору банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленим «Тарифами Банку», які викладені на банківському рахунку. В разі непогашення зобовязань до 25 числа місяця, що слідує за місяцем в якому були здійснені трати, за користування кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідач взяв на себе зобовязання на умовах договору та у визначені договором строки повертати кредит , виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах передбачених Договором, та Умовами та правилами надання банківських послуг. Кредитор свої зобовязання виконав в повному обсягу. Відповідач же, у порушення вимог договору не виконав взяті на нього зобовязання та станом на 31.05.2017 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 64244,16 грн., з простроченої заборгованості за кредитом яка складає 8690,96 грн., за відсотками за користування кредитом 52017.76 грн., заборгованість по судовим штрафам 3535,44 грн. Тому просив задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі та покласти на відповідача судові витрати у виді сплати судового збору при зверненні до суду 1600 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, але ж залишив заяву про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних в справі доказів, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, залишив заяву про розгляд справи в його відсутність, але надав письмові заперечення проти позову, згідно з якими він не визнав позовні вимоги. Проти нарахованої заборгованості заперечує та просить відмовити в її стягненні із наступних підстав. Вважає, що між ним та банком кредитні договори не укладались, не дотримана форма укладення договору, його не знайомили з правилами та умовами користування платіжною карткою. В анкеті - заяві зазначено, що з умовами користування платіжною карткою він може ознайомитись на офіціальному сайті ПриватБанку, що підтверджує те, що його з ними не знайомили. Додані до справи Умови та Правила надання банківських послуг не підтверджують факт існування боргу, оскільки в цих документах немає жодного посилання на прізвище відповідача, вони не підписані відповідачем, а тому на нього не поширюються. Це погоджується з правовим висновком Верховного Суду України в постанові № 6-16цс15 від 11.03.2015 року, відповідно до якої зроблено висновок про те що не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності При підписанні анкети-заяви йому не розяснили належним чином умови кредитування , пояснили лише що він кладе на картку свої кошти, а потім може їх знімати на власний розсуд. Він так і робив, вважаючи, що використовує покладені на картку власні кошти. До справи доданий розрахунок заборгованості з 22.03.2010 року по 31.05.2017 року, який не може підтверджувати факт існування боргу, оскільки в ньому не зазначено інформацію про те, що по якій саме картці і по якому рахунку цей розрахунок. В розрахунку зазначений кредитний ліміт на суму 3253.82грн, а позивач зазначає в позові кредитний ліміт в сумі 9000 грн. Ліміт був згідно розрахунку наданий 20.04.2010 року а в позовній заяві зазначено що кредитний ліміт подавався 19.03.2010 року. Вважає, що на день звернення з позовом спливли строки позовної давності. Враховуючи, що він проживає в зоні АТО, про що відомо банку, штрафні санкції до нього застосовані безпідставно. Просив відмовити в задоволені позову. На заперечення відповідача позивачем було надано пояснення згідно яких позивач не погодився з запереченнями та пояснив, що відповідач отримав кредитний ліміт в розмірі 9000 кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. Відповідач є повнолітньою, дієздатною особою і підписуючи заяву на тримання кредиту він підписався, що ознайомлений з правилами та умовами надання банківських послуг і що його заява разом з Умовами та Правилами користування платіжною карткою становлять договір про надання банківських послуг. Своїм підписом він погодився на таку форму кредитного договору, що відповідає ст. 639 ЦК України. Правочин є укладеним в письмовій формі, згідно до ст. 207 ЦК України, якщо сторони, якщо зміст договору зафіксований в одному або кількох документах якими обмінялись сторони і правочин є вчинений у письмовій формі якщо укладений за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Відповідач підписанням заяви, приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг В довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» викладені всі істотні умови надання кредиту з тарифами банку. Зазначена довідка підписана відповідачем. Позивач заперечує проти застосування строків позовної давності тому що за умовами кредитного договору 1його дія припиняється виконанням, але ж правовідносини між сторонами тривають. Позивачу була надана кредитна картка №5457082991412979 та відкритий картрахунок з кредитним лімітом 250 грн. п.3.2.,3.3 Умов договору визначено право банку збільшити, зменшити кредитний ліміт, анулювати його, і ці дії здійснюються банком самостійно, без попереднього повідомлення клієнта Згідно виписки по картрахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. Відповідач частково сплачував заборгованість за кредитом платіжною карткою, що свідчить що він усвідомлював наявність кредитних правовідносин. Вважає недоцільним посилання на Постанову Верховного Суду №6-16цс15 від 11.03.2015 року , тому що ця постанова регулює інші правовідносини. Ознайомившись з позицією сторін , дослідивши наявні в справі докази окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Згідно анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» 19.03.2010року [PERSON] виявив бажання оформити на своє імя платіжну картку «Універсальна» і визнав, що зазначена заява, разом з із Памяткою клієнта та, Умовами та Правилами надання банківських послуг а також Тарифами, встановленими Банком становлять договір про надання банківських послуг.(а.с.58-59) Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» з відповідачем були узгоджені умовами кредитування, а саме що пільговий період кредитування 55 днів кожної дати, строк внесення платежів до 25 числа наступного за звітним. Базова ставка за користування кредитом 2.5% на місяць - 30.00% на рік на суму залишку, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування платіжної картки клієнта. Пеня(1)=базова процентна ставка по договору /30- нараховується на кожен день прострочки. Пеня(2) =1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки за кредитом чи процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. Штраф при порушенні строку платежів 500грн+5% від суми заборгованості за кредитом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Комісія за моніторинг - в розмірі залишку коштів на карті, але не більше 10 грн. на місяць, комісія за отримання балансу на чек -0.10 грн., комісія за безготівковий платіж в інтернет - 3% від суми операції, нарахування банком процентів на залишок власних коштів клієнта 10% річних. Відповідач ознайомлений із зазначеними умовами кредитування під підпис 19.03.2010 року . (а с. 9) Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] картрахунок 5457082991412979 від 08.02.2010 року встановлено старт карткового рахунку 08.10.2010 року. На 22.03.2010 року встановлений кредитний ліміт 250 грн. 13.09.2010 року кредитний лімміт збільшено до 3800 грн., 1905.2011 року до 7000 грн., 24.06.2011 року до 9000 грн. (а.с.108). Згідно виписки по рахунку, розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. З 26.11.2010 року виникла поточна заборгованість за кредитом в сумі 3253.82 грн., яка щомісяця нарощувалась за рахунок погашення поточних платежів із лімітних коштів. Із розрахунку вбачається, що заборгованість за кредитом виникла з 26.11.2010 року в сумі 3253.82грн, за процентами на поточну заборгованість 10 грн. і в подальшому заборгованість за процентами погашалась за рахунок збільшення кредитного ліміту та списання цих коштів в рахунок погашення заборгованості або за рахунок списання коштів з інших карток , що належали відповідачу. Процентна ставка на поточну до 01.09.2014 року відповідає узгодженій 30%. З 01.09.2014 року процентна ставка збільшилась до 34.80%, а з 01.04.2015 року до 43.20%. ( а.с.6-8) Таким чином, суд вважає доведеним, що між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» виникли кредитні договірні правовідносини за якими за умовами кредитного договору банк надав відповідачу кредит в сумі встановленого кредитного ліміту (який збільшений) 9000 грн. на платіжну картку «Універсальна 55 днів», зі сплатою відсотків за користування кредитом 2.5% за місяць. Своїм підписом під заявою відповідач визнав, що приєднався до правил та умов надання банківських послуг позивача і його заява, разом з із Памяткою клієнта та, Умовами та Правилами надання банківських послуг а також Тарифами, встановленими Банком становлять договір про надання банківських послуг, та зобовязався користуватись кредитом на умовах, викладених в Довідці про умови кредитування з використанням картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», на момент підписання -19.03.2010 року. Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Висновок суду про стягнення заборгованості грунтується на положеннях укладеного між сторонами кредитного договору,згідно яких встановлені права та обовязки сторін договору ,положеннях ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, які регулюють відносини за кредитним договором та встановлюють обовязок позичальника повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку встановленому в договорі. Неналежне виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором підтверджується виписками по особовим рахункам та розрахунком кредитної заборгованості. Суд вважає доведеним, що у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором яка на 31.05.2017 року заборгованість за тілом кредиту становить 8690.96 грн., несплачені проценти на поточну заборгованість 481.57 грн. яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимог про стягнення процентів на прострочену заборгованості в сумі 51536.19 грн., суд вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно п.2.1.1.12.2 Умов та правил користування кредитом , які є частиною кредитного договору встановлено, що Згідно ст.212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за Кредитом є більшою ніж 90 днів - починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за Кредитом є простроченою. 2.1.1.12.2.1 У разі виникнення прострочених зобовязань за Договором, Клієнт сплачує Банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної ставки від розміру загальних боргових зобовязань Клієнта за договором, в т.ч. тих, строк сплати яких не настав. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Враховуючи , що за розрахунком та виписками заборгованість за кредитом та процентами виникла з 26.11.2010 року, а позивач звернувся із позовом лише 27.06.2017року, то, на думку суду ним пропущений строк позовної давності щодо заявлення вимог про стягнення простроченої заборгованості, право на яке у позивача виникло на 91 день після несплати відповідачем обовязкових платежів. А тому в цій частині вимоги позивача про застосування строків позовної давності в цій частині підлягають задоволенню, а тому в цій частині позовних слід відмовити. Суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення заборгованості по судовим штрафам 3535.44 грн., тому що відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, а для стягнення неустойки (пені), відповідно до ст. 258 ЦК України, встановлено спеціальна позовна давність в один рік, яка на момент звернення з позовом 27.06.2017 року уже спливла. Окрім того на позивача, який проживає в зоні проведення антитерористичної операції поширюється дія ст.2 Закону України про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, згідно якої на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Судові витрати по справі сплачені в мінімальному розмірі позивачем при зверненні до суду в сумі 1600 грн., які відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають розподілу пропорційно задоволених вимог. Судом задоволено 14% позовних вимог, а тому відшкодуванню на користь позивача підлягає 244 грн. судового збору. Таким чином на користь позивача слід стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту 8690.96грн., несплачені проценти на поточну заборгованість 481.57 грн. та судовий збір в сумі 224 грн., а всього 9416 грн. В решті позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial