Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що відповідач, який мешкає за адресою: [ADDRESS] є абонентом ПП «Херсонтеплогенерація» та користується послугами з теплопостачання. Протягом періоду, під час якого утворилася заборгованість, відповідач проживав в кв. [ADDRESS] і станом на теперішній час є власником квартири. Відповідно до виписки з основного рахунку відповідача № [NUMBER] , з грудня 2016 року по червень 2019 року сума заборгованості за зазначеною адресою склала 21198,74 грн. Протягом вказаного періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг, від відповідача не надходило. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає послуги із теплопостачання, а відповідач ними користується. З грудня 2016 року по червень 2019 року не сплачує послуги надані позивачем в результаті чого виникла заборгованість, яка становить 21198,74 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати на свою користь. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.08.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, проти сплати відповідачем боргу за надані послуги з централізованого теплопостачання у розмірі 3027,00 грн. не заперечував. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в сумі 17991,74 грн. з врахуванням того, що відповідачем в погашення боргу сплачено 3027,00 грн. В останнє судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали частково в розмірі 17991,74 грн. з врахуванням того, що відповідачем в погашення боргу сплачено 3027,00 грн. Також, просили розстрочити виконання рішення суду на 1 рік, а саме зобов`язати відповідача сплачувати борг в сумі 17991,74 грн. щомісячно рівними частинами по 1499,31 грн. на протязі 12 місяців. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] є абонентом ПП «Херсонтеплогенерація» та користується послугами з теплопостачання. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.3ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Протягом періоду, під час якого утворилася заборгованість, відповідач проживав в кв. [ADDRESS] і станом на теперішній час є власником квартири. Відповідно до виписки з основного рахунку відповідача № [NUMBER] , з грудня 2016 року по червень 2019 року сума заборгованості за зазначеною адресою склала 21198,74 грн. Послуги з теплопостачання надавалися належним чином (докази іншого в матеріалах справи відсутні), враховуючи вимоги ст.24 Закону України «Про теплопостачання», положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст.525, 526, 628, 630 ЦК України, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, що утворилась. Відповідно до п.5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, зі змінами та доповненнями, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати не лише з договору, а безпосередньо з актів цивільного законодавства, між сторонами у даному випадку виникли взаємні права та обов`язки по наданню житлово-комунальних послуг та їх належної оплати. Відповідно до ст.ст.256,257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що позивач надає, а відповідач отримує послуги з теплопостачання, але в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином не оплачує спожиті послуги, порушене право позивача на отримання належної плати за надані послуги підлягає судовому захисту. Заборгованість відповідача по оплаті послуг виникла з грудня 2016 року по червень 2019 року. Позивач з позовом до суду звернувся у 12.06.2019 року, проте, відповідачем сплачено борг: 06.10.2020 року у розмірі 1018,00 грн., 22.10.2020 року 1189,00 грн., 16.11.2020 року 1000,00 грн., на загальну суму 3207,00 грн. Отже строк позовної давності було перервано. Відповідач визнав позов частково в сумі 17991,74 грн. (21198,74 грн. 3207 грн.). З урахуванням цього заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 17991,74 грн. Відповідач у своїй заяві просив розстрочити виконання рішення суду. За таких обставин, з урахуванням того, що відповідач не отримує доходів, не працевлаштований, що підтверджується інформацією з Індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданих Пенсійним фондом України за 2018 рік, а також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених та утриманих податків від 10.02.2020 року з 2 кварталу 2019 року по 3 кварталу 2019 року, з метою забезпечення виконання рішення суду, суд вирішує розстрочити виконання рішення суду про стягнення заборгованості терміном на 1 рік, а саме зобов`язати [PERSON] сплачувати борг в сумі 17991,74 грн. щомісячно рівними частинами по 1499,31 грн. на протязі 12 місяців. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Крім цього у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1921,00 гривень.

Outcome: partial