Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю будинком 13 по вул.. Виноградній в м. Вінниці шляхом визнання його дочки [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим помешканням. Підставами позову [PERSON] вказав неможливість отримання соціальної допомоги в зв»язку з реєстрацією дочки в належній йому садибі ( будинковолодінні ) та те, що фактично з моменту реєстрації відповідач не користується житлом, не сплачує комунальні послуги те зберігає своє майно. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, вказав, що дочка [PERSON] більше 25 років поживає в Тунісі, має там сім»ю. В Україну відповідач приїхала на поховання матері і попросила його про реєстрацію для належного оформлення паспорта громадянки України. Дочка ніколи не проживала в його будинку раніше в не проживала після реєстрації т.к. зразу поїхала до Тунісу. Він отримує не значну пенсію та в зв»язку з реєстрацією дочки не може скористатися житловою субсидією. Дочка не заперечує проти зняття з реєстрації, проте її приїзд до України потребує значних коштів. Відповідач до суду не з»явилася. Поштове відправлення на ім.»я відповідача повернулося до суду з відміткою про не проживання. Згідно п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається такою, що отримала судовий виклик, копію позовної заяви та документи. Вислухавши позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного розгляду. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є сусідом позивача і мешкає в будинку № 16 по вул.. Виноградній в м. Вінниці. Йому відомо, що дочка [PERSON] приїздила один раз на похорон матері. У позивача [PERSON] не жила ні дня. Позивач не чинив ніяких перешкод дочці в користуванні будинком. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її і позивача городи поруч, вони спілкуються, ходять один до одного в гості. Зі слів [PERSON] їй відомо, що його дочка [PERSON] приїздила на похорон до матері, заходила до позивача у гості. На прохання дочки [PERSON] прописав її у садибі, про те вона оформивши необхідні їй документи поїхала за кордон, де проживає постійно. Дочка не проживала у позивача і не проживає до цього часу. Дослідивши матеріали справи, суд визнав докази належними, допустимим та достовірними та прийняв їх. Вивчивши докази суд встановив факт належності позивачу на праві власності будинковолодіння № 13 по вул.. Виноградній в м. Вінниці Вінницької області ( свідоцтво про право власності на 8 а.с.), факт реєстрації відповідача [PERSON] у вказаному домоволодінні ( витяг з домової книги на 9-11 а.с., довідка про склад сім»ї на 13 а.с.), факт не проживання відповідача в будинковолодінні, що належить позивачу більше 1 року без поважних причин ( довідка квартального комітету мікрорайону Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці на 10 а.с., пояснення свідків [PERSON], [PERSON] ). Змістом правовідносин є право користування чужим майном, право власника на захист свого права власності. Згідно ст.. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Реєстрація відповідача в садибі позивача перешкоджає позивачу здійснювати право власності, зокрема отримати соціальну допомогу на оплату комунальних послуг субсидію. Тому позивач має право на захист свого права власності та усунення перешкод в користуванні садибою. Згідно ст.. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не мешкає в садибі позивача в будинку 13 по вул.. Виноградній в м. Вінниці більше 1 року ( з 2016 року) . Тому існують правові підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим помешканням. Відповідно до ст..1 Протоколу 1 Конвенції про захист право людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ст.. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved