Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 07.08.2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №11026084000, додаткова угода від 07.01.2007 року відповідно до умов якого, відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 9822,00 дол. США на строк з 07.08.2006 року до 05.08.2011 року. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором про надання споживчого кредиту заставодавець [PERSON] за договором застави №11026084000 від 07.08.2006 року передав у заставу рухоме майно, а саме: транспортний засіб ГАЗ модель 31105121 рік випуску 2006. 27.10.2009 року АКІБ «Укриббанк» змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк», та 08.12.2011 року своє право вимоги передало Публічному акціонерного товариству «Дельта банк». В порушення умов договору, відповідачем сума заборгованості не сплачена, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.08.2015 року становить 279009,96 грн. Тому, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави, а саме транспортного засобу ГАЗ модель 31105121 рік випуску 2006, колір чорний, тип ТЗ легковий, Кузов 3110506120301, державний номер [NUMBER], який на праві власності належить відповідачу, шляхом визнання права власності на автомобіль та визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на автомобіль. Представник позивача у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 07.08.2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №11026084000, додаткова угода №1 від 07.01.2007 року, відповідно до умов якого, відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 9822,00 дол. США на строк з 07.08.2006 року до 05.08.2011 року. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором про надання споживчого кредиту заставодавець [PERSON] за договором застави №11026084000 від 07.08.2006 року передав у заставу рухоме майно, а саме: транспортний засіб ГАЗ модель 31105121 рік випуску 2006, колір чорний, тип ТЗ легковий, кузов 3110506120301, державний номер [NUMBER], який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №388250, виданого [PERSON] МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України від 01.08.2006 року на праві власності належить відповідачу. В порушення умов договору, відповідачем сума заборгованості не сплачена, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.08.2015 року становить 279009,96 грн. в тому числі: -138174,24 грн. тіло кредиту -140835,00 грн. заборгованість за відсотками; 27.10.2009 року АКІБ «Укриббанк» змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк», та 08.12.2011 року своє право вимоги за договором, укладеним із [PERSON] передало Публічному акціонерного товариству «Дельта банк». Відповідно до ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як зазначено в\~ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до\~ст.589 ЦК України, п.4.1 договору,\~у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно до ч.ч.1,2\~ст.590 ЦК України\~звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановленодоговором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач належним чином не виконує свої зобовязання по погашенню заборгованості за кредитним договором і має заборгованість, суд вважає необхідним звернути стягнення на предмет застави, а саме транспортного засобу ГАЗ модель 31105121 рік випуску 2006, колір чорний, тип ТЗ легковий, кузов 3110506120301, державний номер [NUMBER] шляхом визнання права власності на даний автомобіль за позивачем. Оскільки у відповідності до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, тому на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 1218 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved