Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року в загальному розмірі 77812,54 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 20 грудня 2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] членом Кредитної спілки «Істок» укладено кредитний договір№ ДК2-419, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 25000,00 гривень на строк до 20 червня 2018 року, з відсотковою ставкою 0,001% річних. Згідно умов договору № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року [PERSON] зобовязався повернути кредит у повному обсязі у строк до 20 червня 2018 року та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки визначені Графіком повернення кредиту та сплати зобовязань, що є додатком до вказаного договору. Відповідно до п. 2.7 договору кредиту № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року плата за надання кредиту становить 46,999% щорічно. В забезпечення прийнятих [PERSON] на себе зобовязань за кредитним договором № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № ДК2-419 ДП1 від 20 грудня 2016 року, за умовами якого останній відповідає перед позивачем всім своїм майном за повне та своєчасне виконання всіх зобовязань [PERSON] за умовами кредитного договору № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року; у випадку не виконання або неналежного виконання останнім взятих на себе зобовязань за кредитним договором № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року [PERSON] зобовязався відповідати перед позивачем солідарно, на рівні з [PERSON] за повернення суми кредиту та нарахованих відсотків, відшкодування збитків. Позивач повністю виконав свої зобовязання за кредитним договором № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року та надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, визначеному умовами договору кредиту, останній кредит отримав, але свої зобовязання щодо погашення кредиту не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 77812,54 гривень. Позивачем поштою направлено на адресу відповідачів повідомлення про наявність заборгованості за договором № ДК2-419 від 20 червня 2018 року, але заходів добровільної сплати простроченої заборгованості за договором кредиту відповідачами не вжито, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, у позові вказав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд враховуючи заяву представника позивача ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] на отримання кредиту члена Кредитної спілки «Істок», 20 грудня 2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № ДК2-419. Відповідно до умов кредитного договору № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року, позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 25000,00 гривень з відсотковою ставкою за користування кредитом 0,001% річних на строк до 20 червня 2018 року на умовах його забезпечення, строковості, повернення та платності, а останній зобовязався повернути наданий кредит та виконати свої обовязки за договором у повному обсязі до 20 червня 2018 року. Відповідно до п. 2.7 договору кредиту № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року плата за надання кредиту становить 46,999% щорічно; загальна вартість кредиту складається з нарахованих відсотків, плати, згідно умов договору, витрат, які понесе позивач на повернення простроченої заборгованості, у разі її виникнення. Відповідно до п. 4.2 договору кредиту № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року відповідач [PERSON] зобовязався щомісячно сплачувати позивачу платіж, що складається з нарахованої плати та частини кредиту до дати та у строки, вказані у Графіку повернення кредиту та сплати зобовязань, що є додатком до вказаного договору. У разі невиконання чи неналежного виконання зобовязань, передбачених умовами договору кредиту № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року позивач має право: вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту та нарахованих відсотків; відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов вказаного договору; вимагати від поручителів, майнових поручителів дострокового погашення кредиту та нарахованих відсотків відповідно до умов вказаного договору. Також судом встановлено, що 20 грудня 20916 року між Кредитною спілкою «Істок» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № ДК2-419 ДП1, відповідно до умов якого останній на добровільних засадах відповідає перед позивачем всім своїм майном за повне та своєчасне виконання всіх зобовязань [PERSON] за умовами кредитного договору № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року; у випадку не виконання або неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року [PERSON] зобовязався відповідати перед позивачем солідарно, на рівні з позичальником за повернення суми кредиту та нарахованих відсотків, відшкодування збитків. Позивач повністю виконав свої зобовязання за кредитним договором № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року та надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, визначеному умовами договору кредиту, останній кредит отримав, про що свідчить видатковий касовий ордер від 20 грудня 2016 року, але свої зобовязання щодо погашення кредиту не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 77812,54 гривень, з яких: - тіло кредиту в розмірі 25000,00 гривень; - плата за супровід кредиту в розмірі 45036,30 гривень; - сума відсотків за користування кредитом в розмірі 0,26 гривень; - сума інфляційних нарахувань в розмірі 5813,03 гривень; - 3% річних в розмірі 1962,94 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року; бухгалтерською довідкою розрахунку боргу за кредитним договором № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року та розрахунком інфляційних витрат за період з 01 січня 2017 року до 01 липня 2017 року. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитор) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, за ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний оплатити суму\~ боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому, ж обсязі, що і боржник, включаючи оплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Враховуючи, що відповідач [PERSON] свої зобовязання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року не виконує, а позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, суд вважає що сума заборгованості за кредитом у розмірі 77812,54 гривень підлягає стягненню з відповідача [PERSON] у примусовому порядку, при цьому, суд враховує, що відповідач [PERSON] є поручителем [PERSON] за кредитним договором № ДК2-419 від 20 грудня 2016 року, тому сума заборгованості за кредитом, за відсотками за користування кредитом, плата за супровід кредиту, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми у загальному розмірі 77812,54 гривень підлягає стягненню також з нього, солідарно. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача, та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягує з відповідачів на корить позивача суму судових витрат.

Outcome: approved