Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 16 грудня 2014 року в розмірі 13503,08 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву від 16 грудня 2014 року, відповідно до якої отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява від 16 грудня 2014 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг б/н від 16 грудня 2014 року. Згідно умов договору б/н від 16 грудня 2014 року відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту; у разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом відповідач зобов'язався сплатити проценти в подвійному розмірі від визначених в Тарифах, що діють на дату нарахування; при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100,00 гривень - сплатити пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, а за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених договором, більше ніж на 30 днів - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. Позивач повністю виконав свої зобов'язання за договором кредиту б/н від 16 грудня 2014 року та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, відповідач кредит отримав, але свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконав, в результаті чого, станом на 25 вересня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 13503,08 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2017 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду клопотання, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань сторонами не надано. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до анкети - заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 16 грудня 2014 року, відповідач надав згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між позивачем та відповідачем кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору б/н від 16 грудня 2014 року, позивач надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачуючи позивачу, щомісячно мінімально 7% від заборгованості, але не менше 50,00 гривень та не більше залишку заборгованості, а також оплачувати перевитрати платіжного ліміту, комісії на умовах, передбачених договором. За несвоєчасне погашення заборгованості відповідач зобов'язався сплатити проценти в подвійному розмірі від визначених в Тарифах, що діють на дату нарахування; при непогашенні суми простроченого кредиту - сплатити пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, а за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених договором, більше ніж на 30 днів - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Позивач повністю виконав свої зобов'язання за договором кредиту б/н від 16 грудня 2014 року та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, відповідач кредит отримав, але свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконав, в результаті чого станом на 25 вересня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 13503,08 гривень з яких: -заборгованість за кредитом у розмірі 3711,29 гривень; -заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 685,62 гривень; -заборгованість за пенею у розмірі 7986,98 гривень; -штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; -штраф (процентна складова) у розмірі 619,19 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором б/н від 16 грудня 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором б/н від 16 грудня 2014 року не виконав, суд вважає що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, при цьому стягненню підлягає сума боргу за кредитом та за відсотками за користування кредитом у загальному розмірі 4396,91 гривень. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором б/н від 16 грудня 2014 року суми пені та суми штрафів суд приходить до наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов'язання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що незважаючи, на те що розмір пені визначений договором, приймаючи до уваги, що сума заборгованості за тілом кредиту та за відсотками за користування кредитом в загальному розмірі складає 4396,91 гривень, сума пені у розмірі 7986,98 гривень підлягає зменшенню до розміру суми боргу за кредитом, оскільки нарахована сума неустойки є не співмірною із сумою заборгованості і перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, що визначені у п. 6 ч. 1 ст. 3; ч. 3 ст. 509 ЦК України, а саме щодо справедливості, добросовісності та розумності. Крім того, суд відмовляє у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача на свою користь суми штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених договором б/н від 16 грудня 2014 року в загальному розмірі 1119,19 гривень, при цьому виходить з того, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за порушення строків виконання грошових зобов'язань за вищевказаним кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором від 16 грудня 2014 року в добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача, та стягує з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором б/н від 16 грудня 2014 року в загальному розмірі 8793,82 гривень (8793,82 гривень = 3711,29 гривень (сума заборгованості за тілом кредиту) + 685,62 гривень (сума заборгованості за відсотками за користування кредитом) + 4396,91 гривень (сума пені зменшена до розміру суми боргу за кредитом та відсотками). Відповідно до платіжного доручення № PROM4В7LYF від 04 жовтня 2017 року при пред'явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial