Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором кредиту № 84910/06/к від 03 березня 2011 року у розмірі 9137,82 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03 березня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 84910/06/к, відповідно до умов якого відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 11100,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25,0% річних, на термін до 03 березня 2013 року. Відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати нараховані проценти, а також інші платежі у визначених договором розмірах і строки. Також відповідач зобов'язався письмово повідомити позивача про звільнення або зміну ним місця роботи та про будь-який випадок, що призведе до припинення зарахування коштів на поточний рахунок позивача. В порушення умов кредитного договору № 84910/06/к відповідач письмово не повідомив позивача про своє звільнення з місця роботи та перестав погашати кредит та сплачувати відсотки за його користування, в результаті чого, станом на 01 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 9137,82 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, тому суд на підставі письмової згоди представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 03 березня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 84910/06/к, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 11100,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25,0% річних, строком до 03 березня 2013 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також інші платежі у визначених договором розмірах і строках. За прострочення строків повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом відповідач зобов'язався сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого невиконанням зобов'язання за кожний день прострочення. Крім того, відповідач зобов'язався письмово повідомити позивача про звільнення або зміну свого місця роботи та про будь-який випадок, що призведе до припинення зарахування коштів на поточний рахунок позивача, вказані обставини підтверджені договором кредиту № 84910/06/к від 03 березня 2011 року. Також судом встановлено, що 04 січня 2012 року [PERSON] звільнений за власним бажанням з посади монтеру колії 2 розряду цеху поточного утримання колії Статутного територіально-галузевого об'єднання Південної залізниці Люботинської дистанції колії, про що свідчить наказ № 3/ОС про припинення трудового договору (контракту) від 04 січня 2012 року. Позивач кредит у розмірі 11100,00 гривень надав, а відповідач кредит отримав, але свої зобов'язання щодо виплати грошових коштів за договором кредиту не виконав та не повідомив позивача про своє звільнення з місця роботи, в результаті чого станом на 10 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 9137,82 гривень з яких: · заборгованість за кредитом у розмірі 4341,79 гривень; · заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 1996,39 гривень; · пеня за порушення строків погашення кредиту у розмірі 1042,97 гривень; · пеня за порушення строків погашення відсотків у розмірі 381,80 гривень; · штраф у розмірі 264,87 гривень; · штраф у розмірі 10% за порушення умов кредитного договору у розмірі 1110,00 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості по кредитному договору № 84910/06/к від 03 березня 2011 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором №84910/06/к від 03 березня 2011 року, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved