Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 10 189,34 грн., витрати на аварійного комісара -596,00 грн., а також сплачений судовий збір - 1 378,00 грн. та витрати на правову допомогу - 2000,00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01 грудня 2012 року в м. Києві, по Броварському проспекту сталася дорожньо- портна пригода за участю транспортного засобу «МАЗ», д/н [NUMBER], яким керував відповідач, та транспортного засобу «ВАЗ», д/н [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду м. Києва №3-6593/2012 від 25.12.2012р. [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. В результаті ДТП автомобіль ВАЗ», д/н [NUMBER], отримав пошкодження, чим було заподіяно майновий збиток власнику даного транспортного засобу [PERSON] На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до вимог п. 1 ст. 41 Закону України, «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було відшкодовано власнику транспортного засобу ВАЗ», д/н [NUMBER] [PERSON] за рахунок коштів фонду захисту потерпілих 10 189,34 грн. на підставі наказу МТСБУ № 587 від 28.02.2013 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1/19553 від 28.02.2013 року. Таким чином, після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, що змушує Моторне (транспортне) страхове бюро України звернутись з даним позовом до суду. У судове засідання представник позивача не з»явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви убачається, що позивач позов підтримує та просить суд його задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Вважав, що не повинен відшкодовувати понесені позивачем витрати, оскільки їх розмір є завищеним. А тому у задоволенні позову просив відмовити. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 25 грудня 2012 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що [PERSON] 01.12.2012 року о 13 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем «МАЗ», д/н [NUMBER] по пр. Броварському у м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху та не надав переваги в русі автомобілю «ВАЗ», д/н [NUMBER], внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. (а.с. 5). Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9004613 від 31.08.2012 року, цивільно - правова відповідальність автомобіля марки «ВАЗ», д/н [NUMBER], на момент ДТП була застрахована у Страховій компанії «Інкомстрах», термін дії з 01.09.2012 року по 31.08.2013 року.(а.с. 4). Отже, 01.12.2012 року стався страховий випадок. 21.02.2013 року потерпілиа [PERSON] звернулась із заявою до позивача про виплату їй майнової шкоди, завданої транспортному засобу «ВАЗ», д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, що мала місце 01.12.2012 року. (а.с.3). За даними звіту з оцінки транспортного засобу № 7828 від 10.12.2012 року матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля «ВАЗ», д/н [NUMBER], внаслідок його пошкодження при ДТП складає 10 189,34 грн. (а.с. 10-16). Наказом № 587 від 28.02.2013 року МТСБУ про виплату відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих відповідно до ст. 41 Закону України «Про «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля «ВАЗ», д/н [NUMBER], внаслідок його пошкодження при ДТП у розмірі 10 189,34 грн. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ ВВ «Автогруп». Факт перерахування та отримання організацією, яка здійснювала ремонт автомобіля «ВАЗ», д/н [NUMBER] грошових коштів у сумі 10 189,34 грн. підтверджується даними платіжного доручення № 1/19553 від 28.02.2013 року. (а.с.6). Крім того, за даними акту виконаних робіт за дорученням МТСБУ вартість послуг аварійного комісара складає 596,00 грн., факт перерахуваннях яких позивачем підтверджується платіжним дорученням № 593 від 06.02.2013 року. В силу ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. За положеннями ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Під час судового розгляду було встановлено, що відповідач під час керування 01.12.2012 року транспортним засобом МАЗ», д/н [NUMBER] не мав при собі чинного полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи не містять такого полісу і доказів на спростування даної обставини суду також не надано. Відповідно до п. 1 ст. 41 Закону України «Про «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно із ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо невідповідності розміру відшкодування, фактичним збиткам завданим власнику автомобіля ВАЗ при ДТП, оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надав. Відповідно до ст.. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Під час судового розгляду справи, судом було оголошено перерву для можливості відповідачу реалізувати право на звернення за правовою допомогою з метою захисту своїх прав, а також для забезпечення принципу змагальності сторін. Відповідач даним правом розпорядився на власний розсуд. З огляду на те, що відповідачем не спростовано доводи позивача, якими він обґрунтовує позовні вимоги, зокрема, щодо наявності чинного на момент ДТП полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розміру завданих збитків, із заявами про застосування наслідків спливу строків позовної давності відповідач до суду не звертався, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі - 10 189,34 грн. а також 596,00 грн. витрат на аварійного комісара. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст. 88 ЦПК України та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн. Витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. стягненню не підлягають оскільки не підтвердженні належними і допустимими доказами. Зокрема додаткова угода від 25.11.2015 року № 204 до контракту про надання правової допомоги № 77 від 04.10.2012 року, якою визначена вартість послуг виконавця не містить підпису виконавця - [PERSON], а факт перерахунку позивачем винагороди представнику за договором у сумі 2000,00 грн. не підтверджено належними доказами. Враховуючи наведене та

Outcome: approved