Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 27.01.2001 року між АТ «Ощадний банк», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір № 47. Згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15000,00 гривень з розрахунку 40% річних, строком на 12 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 26 лютого 2002 року. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань по вказаному кредитному договору з відповідачем ФГ «[PERSON]А.» 27.02.2001 року було укладено договір поруки згідно якого ФГ «[PERSON]А.» зобовязалося солідарно відповідати перед позивачем за невиконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору. Однак відповідачами не виконуються вищевказані умови кредитного договору та станом на 29.03.2017 заборгованість відповідачів за Кредитним договором №47 становить 15216,63 гривень. А тому позивач просить суд стягнути з відповідачів вказану заборгованість та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності. Вислухавши вимоги позивача в обґрунтування позову, та обґрунтування заперечення проти позову, вивчивши матеріали справи, суд вважає що у задоволенні позовних вимоги слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 27.02.2001 року між АТ «Ощадний банк», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір №47. Згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15000,00 гривень з розрахунку 40% річних, строком на 12 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 26 лютого 2002 року. В забезпечення виконання зобовязань по вказаному кредитному договору з відповідачем ФГ «[PERSON]А.» 27.02.2001 року було укладено договір поруки, згідно якого ФГ «[PERSON]А.» зобовязалося солідарно відповідати перед позивачем за невиконання [PERSON]А зобовязань по кредитному договору. Однак відповідачами не виконуються вищевказані умови кредитного договору та станом на 29.03.2017 року заборгованість відповідачів за Кредитним договором №47 становить 15216,63 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом 8989,20 гривень; заборгованості по відсоткам 6227,43 гривень. Частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що коли договором встановленні обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.1 ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ст.ст.256,257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З урахування того, що умовами кредитного договору закріплено, а останнє погашення кредиту відповідачем [PERSON] було здійснено 23.08.2002 року, то підлягає застосуванню строк позовної давності, передбачений ст.ст.256,257 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязанння не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не педявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 07.02.2013 року, до ЄДРЮС внесено запис №14941110008000308 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи СФГ «[PERSON]А.»., а отже відповідно ст. 609 ЦК України, зобовязання поручителя СФГ «[PERSON]А.»., вважаються припиненими, а позов в частині вимог до СФГ «[PERSON]А.»., ухвалою суду від 27.07.2017 року закрито. Відтак, з наведеного вище, вбачається, що в позові Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити, оскільки ПАТ «Державний ощадний банк» пропустив трирічний строк позовної давності, оскільки строк кредитного договору встановлений до 26 лютого 2002р., а позовна заява подана до суду 24.04.2017р.

Outcome: dismissed