Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Життя» на його користь 200 368,41 коп. страхового відшкодування, 10 000,00 моральної шкоди, витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 березня 2008 року між позивачем та ПАТ СК «Оранта -Життя» було укладено договір страхування життя № 102011 за програмою «Оранта-life». Згідно полісу страхувальником є [PERSON], який є і застрахованою особою, строк дії договору та період сплати страхових платежів -10 років, сума яка внесена 3424,86 (ЕВРО) одноразово. Дія договору страхування припиняється 24.03.2018 року. Згідно вказаного договору, договір являється страхуванням життя та має функцію накопичення капіталу. Якщо [PERSON], доживає до указаного в страховому полісі строку закінчення договору страховик виплачує страхове відшкодування на випадок доживання. Враховуючи, що строк дії договору скінчився позивач звернувся 20.04.2018 року та 16.05.2018 року до відповідача з заявами про здійснення страхової виплати. Однак на теперішній час зазначена сума позивачу виплачена не була. Позивач посилається, на те, що дія договору страхування припиняється 24.03.2018 року. Страхова сума 4000 ЄВРО, за курсом НБУ станом на дату закінчення дії договору складає - 122,480 грн. Сума страхової виплати -4000 ЄВРО, за курсом 32,33 грн.=129 320 грн. Так, відповідно до договору добровільного страхування життя від 05.03.2008 року, розмір додаткового інвестиційного доходу, який збільшує розмір страхових виплат за страховими випадками, страховик розраховує один раз на рік за результатами отриманого інвестиційного доходу. Отже, позивач зазначає, що відповідно до договору добровільного страхування життя від 05.03.2008 року складає-71048,41 грн. Загальна сума страхової виплати складає-200 368,41 грн. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., вказані вимогу обґрунтовує тим, що він є інвалідом другої групи, через порушення прав позивача, останній весь свій дохід витрачає на сплату комунальних послуг, на продукти харчування та на підтримку нормального життєвого рівня, що змушує [PERSON] хвилюватись та витрачати багато нервів , що призвело останнього до проходження курсу лікування на нервовому підґрунті. Також, позивач звернувся за юридичною допомогою у зв*язку з чим просить з відповідача стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. В судове засідання позивач не з*явився надав до суду заяву в якій просив позов задовольнити в повному обсязі проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача «Страхова компанія «Оранта-Життя» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Суд, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 05 березня 2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Оранта-Життя» було укладено договір страхування життя за програмою «Оранта-life», позивачем було подано заяву на страхування життя №102011, отримано поліс страхування життя №1004388, таким чином [PERSON] став споживачем страхових послуг, а взаємовідносини зі Страховиком стали регулюватись в тому числі і Законом України «Про захист прав споживачів» (а.с.12). Термін дії договору страхування було встановлено до 24 березня 2018 року. Страховий платіж здійснено [PERSON] відповідно до умов договору в повній сумі одноразово у розмірі 3424,86 ЄВРО, що зазначено у полісі страхування життя. Відповідно до умов страхування, страхова виплата за страховим випадком «Дожиття застрахованої особи на день закінчення строку дії Договору», тобто 24.03.2018 року становить 4000,00 євро. Відповідно до умов, які зазначенні у полісі страхування життя страхувальник зобов*язаний здійснити виплату застрахованій особі у разі ненастання страхового випадку у строк закінчення дії договору. На виконання умов договору страхування [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Життя» 15 квітня 2018 року, 20 квітня 2018 року з заявами про здійснення страхової виплати у зв*язку із закінченням строку дії договору. Проте станом на дату подання позову, відповідач заяву залишив без відповіді та задоволення, страхову виплату не здійснив, умови договору страхування порушив. Відповідно до ч.1 ст. 979 Цивільного Кодексу України - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.6 ст.6 Закону України «Про страхування» страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства, ч.1 ст.982 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач при подачі позову здійснив розрахунок суми яка підлягає стягненню, розрахувавши наступним чином, страхова сума 4000 ЄВРО, за курсом НБУ станом на дату закінчення дії договору складає - 122,480 грн., з урахуванням розміру додаткового інвестиційного доходу, який збільшує розмір страхових виплат загальна сума яких, складає - 200 368,41 грн. Відповідно до договору добровільного страхування життя від 05.03.2008 року, розмір додаткового інвестиційного доходу, який збільшує розмір страхових виплат за страховими випадками, страховик розраховує один раз на рік за результатами отриманого інвестиційного доходу. Суд, прийшов висновку, що відповідно до умов полісу страхування та таблиці гарантованих викупних сум, на час закінчення дії договору 24.03.2018 року, сума яка підлягає виплаті застрахованій особі складає 4000 євро. Позивач при розрахунку страхових виплат, не врахував умови договору з яких вбачається, що сума в розмірі 4000 євро, яка підлягає виплаті позивачу на час закінчення дії договору, включає в себе саме розмір додаткового інвестиційного доходу, який збільшує розмір страхових виплат та розраховується один раз на рік, що підтверджується таблицею гарантованих викупних сум з остаточною виплатою в розмірі 4000 євро. Відповідно до абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення страхової виплати за договором страхування життя підлягає задоволенню у розмірі 4000 євро, що на день постановлення рішення за курсом НБУ складає - 126 920,00 грн. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000, 00 грн. посилаючись на погіршення стану здоров*я у зв*язку з моральними стражданнями, які призвели до лікування у стаціонарі. Згідно виписки з медичної карти від 27.06.2019 року вбачається, що [PERSON] проходив курс лікування у стаціонарі у зв*язку з погіршенням стану здоров*я. Частиною 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. У зв'язку із неправомірними діями відповідача, йому дійсно спричинено душевні страждання, що підтверджується матеріалами справи. Позивачем надано докази для підтвердження того, що йому було завдано моральної шкоди. Однак суд критично відноситься до суми моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, тому вважає можливим стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1000 грн. У відповідності до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов'язані з залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертиз. Позивач просить суд стягнути з відповідача 2000 гривень витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. З договору про надання юридичних послуг підписаним між [PERSON] та адвокатом Максимець В.В. від 18.04.2018 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №2 від 26.05.2018 року вбачається, що [PERSON] сплатив 2000,00 грн. за отримання правової допомоги. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Частиною 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, суд знаходить підтвердженими вимоги позивача щодо відшкодування за рахунок відповідачів витрат на правову допомогу у наданих в обґрунтування даної вимоги матеріалах, а відтак з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 2000,00 грн. За правилами ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial