Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на: земельну ділянку площею 3,05 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № 1 ділянка № 6, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на землю серії II-ОД № 024095 від 27.10.2004 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010451500064, яка належить [PERSON], вказуючи, що він являється єдиним спадкоємцем майна, що відкрилося після смерті [PERSON], який помер 16 липня 2004 року, оскільки спадкоємців інших черг за законом, заповітом або спадкоємців які б мали право на обовязкову спадкову частку, не має. Оформити свої спадкові права нотаріально позивач на даний час не може через те, що при зборі документів до нотаріуса було втрачено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, у зв'язку з чим звертається до суду з зазначеним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, представив заяву згідно якої уточнені позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечуючи проти позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2004 року помер [PERSON], яким 03.04.2000 року був складений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 3-1130, відповідно до якого все майно, де би воно не находилось і в чому б воно не складалось померлий [PERSON] заповідав позивачу [PERSON]. Як встановлено з правовстановлюючих документів померлому [PERSON], належала земельна ділянка площею 3,05 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № 1 ділянка № 6, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на землю серії II-ОД № 024095 від 27.10.2004 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010451500064. В встановлений законом шестимісячний термін позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але йому було відмовлено у звязку з тим, що відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Позивачем було зробилено оголошення у газеті «AVISO» за 18.07.2016 року, згідно якого втрачений державний акт на право приватної власності землю серії II-ОД № 024095 від 27.10.2004 року на земельну ділянку площею 3,05 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № 1 ділянка № 6, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010451500064, яка належить [PERSON], вважається недійсним, яке знаходиться у матеріалах справи. Згідно з п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем часом народження цієї особи. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст, 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Відповідно до ст. 81 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України - захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно відповіді Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області за № 1515/01-16 від 04.08.2016 року спадкова справа до майна померлого 16.07.2004 року [PERSON] не відкривалась. Враховуючи, що позивач являється єдиним спадкоємицею спадкового майна, інших спадкоємців за законом та заповіту не має, те, що позивач фактично прийняв у своє володіння спадщину, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на: земельну ділянку площею 3,05 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № 1 ділянка № 6, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на землю серії II-ОД № 024095 від 27.10.2004 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010451500064, яка належить [PERSON], яке відкрилось за заповітом після смерті [PERSON], який помер 16.07.2004 року обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, попередньо визнавши державний акт на земельну ділянку втраченим та встановивши факт приналежності спірної земельної ділянки померлій.

Outcome: approved