Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до наказу відповідача - Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського № 89-к від 02.04.2007 р. з позивачем було укладено строковий трудовий договір, яким останню було призначено на посаду завідувача кафедри камерного ансамблю на 0,5 ставки за сумісництвом із 28.03.2007 р., згідно ст. 23 п. 2 КЗпП України терміном на 5 р. по 27.03.2012 р., як з такою, що пройшла за конкурсом. У відповідності до наказу відповідача № 182-к від 01.09.2009 р. із позивачем було укладено новий строковий трудовий договір, яким позивачу було призначено на посаду завідувача кафедри камерного ансамблю доцентом (сумісником), професором який не має вченого звання професора тієї ж кафедри з навчальним навантаженням 0,5 ставки з 01.09.2009 р. із збереженням попередньо встановленого строку на посаді завідувача кафедрою камерного ансамблю згідно п. 2 ст. 23 КЗпП України. Як вбачається з позову, у відповідності до наказу відповідача № 52-к від 27.03.2012 р. відповідачем - Національною музичною академією було видано наказ про продовження строку дії роботи позивача на посаді завідувача кафедри камерного ансамблю (сумісника) за строковим трудовим договором на 0,5 ставки з 28.03.2012 р. до обрання вченою Радою академії завідувача кафедрою камерного ансамблю згідно ст. 34 Закону України «Про вищу освіту». Даний наказ відповідача позивач [PERSON] вважає незаконним, так як попереднім наказом від 01.09.2009 р. їй вже було продовжено термін перебування на відповідній посаді до вересня 2014 р. При цьому наказом № 127-к від 20.06.2013 р. позивача (з її слів) було безпідставно звільнено з роботи, як особу, яка не пройшла по конкурсу на заміщення вакантної посади завідувача кафедри згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України. Як вказано у позові, рішенням Оболонського р/с м. Києва від 30.09.2013 р. позивача [PERSON] було поновлено на посаді завідувача кафедри камерного ансамблю Національної музичної академії - відповідача по справі з 20.06.2013 р. із виплатою на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Як вказує позивач, незважаючи на рішення суду про поновлення позивачки на посаді, відповідачем 22.11.2013 р. було видано наказ № 178-А про оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади завідувача кафедри камерного ансамблю Національної музичної академії, яка на думку позивача [PERSON] на той час не була вакантною, і тому засідання кафедри камерного ансамблю, яке було проведене 30.12.2013 р. було проведено неправомірно (на думку позивача). Також 30.12.2013 р. було проведено засідання Вченої Ради, до повістки дня якого було внесено питання про обрання завідувача кафедри камерного ансамблю, за наслідками якого було призначено нового голову завідувача кафедри - [PERSON] Зі слів позивача у позові, її доводи щодо неправомірності проведення конкурсу на заміщення вакантної посади завідувача кафедри, яка на той час не була вакантною, і засідання кафедри було проведено у форматі таємного голосування, і тому вважає результати даного голосування упередженими. При цьому наказом відповідача № 261-к від 30.12.2013 р. позивача, як завідувача кафедри камерного ансамблю, професора, який не має вченого звання професора, кандидата наук, народну артистку України (сумісника - 0,5 ставки) на підставі рішення Вченої ради Академії та результатів таємного голосування було звільнено з роботи, як таку, яка не пройшла за конкурсом на заміщення вакантної посади завідувача кафедри згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України. При цьому позивач вважає, що при прийнятті даного рішення відповідачем - Національною музичною академією України імені П.І. Чайковського, були проігноровані її видатні досягнення, які були направлені на розвиток кафедри камерного ансамблю, яка перетворилась за роки керування нею (позивачем) на унікальний творчий, просвітницький, науково-методичний центр, не було враховано, що позивач є вихователем понад 100 випускників, серед яких є значна кількість лауреатів міжнародних конкурсів, та ін. Також позивач у позові просить суд поновити її на викладацькій педагогічній роботі у відповідача - Національній музичній академії на роботі викладача-педагога кафедри камерного ансамблю національної музичної академії, на посаді завідувача кафедри камерного ансамблю, визнати наказ № 178-А від 22.11.2013 р. про оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади завідувача кафедри камерного ансамблю незаконним та зобов'язати керівництво відповідача відмінити його, визнати проведення засідання та рішення кафедри камерного ансамблю Національної музичної академії від 30.12.2013 р. незаконними, визнати проведення конкурсу недійсним та визнати рішення Вченої ради від 30.12.2013 р. незаконним, сплатити їй суму вимушеного прогулу з 01.10.2013 р. по 22.12.2013 р. та з 31.12.2013 р. за рахунок 3 особи по справі - ректора Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського Рожка В.І., визнати наказ № 261-к від 30.12.2013 р. про її звільнення незаконним, а також стягнути із відповідача моральну шкоду у розмірі 250000 грн., так як відповідач - музична академія своїми діями, які полягають у приниженні її авторитету, порушенні звичайних життєвих зв'язків, звичайного її образ життя та праці, та погіршення її стану здоров'я заподіяв дану шкоду. У судовому засіданні позивач та її представник змінили позовні вимоги у частині стягнення із відповідача суми вимушеного прогулу у зв'язку із незаконним звільненням за період із 31.12.2013 р. по 29.04.2015 р. у розмірі 65515,15 грн., а в іншій частині позову залишили усе без змін. Представник відповідача - Національної музичної академії у судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що даний позов є необґрунтованим, так як звільнення останньої було проведено у відповідності до вимог Статуту академії та трудового законодавства України. При цьому на клопотання позивача даний представник надав суду лист від ректорату академії на підтвердження того, що позивач [PERSON] жодних посад у відповідача - Національної музичної академії окрім посади завідувача кафедри камерного ансамблю (за сумісництвом 0,5 ставки) не займала. Також даний представник при наданні пояснень вказав, що позивач [PERSON] професором кафедри камерного ансамблю не була, а лише отримувала надбавку як виконуючий обов'язки професора, який не має вченого звання професора та її трудова книжка знаходилась у ансамблі «Київські солісти». Третя особа по справі - ректор Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського Рожок В.І. у судове засідання так і не з'явився. Суд, заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи з'ясував наступне. Як з'ясував суд, (т. 1 а.с. 183-185) у відповідності до трудової книжки позивача [PERSON] [INFO] вбачається, що остання згідно наказу Національної музичної академії № 67-к від 11.05.1996 р. із 04.05.1996 р. була звільнена із академії відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України по переводу до Державного камерного ансамблю «Київські солісти», і на момент слухання даної справи основним місцем роботи позивача є Національний камерний ансамбль «Київські солісти» (даний факт позивачем у судовому засіданні так і не був спростований). При цьому позивач до звільнення працювала у відповідача за сумісництвом на посаді завідувача кафедри камерного ансамблю (0,5 ставки). Також, наказом Національної музичної академії № 89-к від 02.04.2007 р. із позивачем [PERSON] було укладено строковий трудовий договір (і даний факт не заперечується сторонами по справі), яким позивача було призначено на посаду завідувача кафедри камерного ансамблю на 0,5 ставки за сумісництвом з 28.03.2007 р., у відповідності п. 2 ст. 23 КЗпП України терміном на 5 р., тобто по 27.03.2012 р., як з такою, що пройшла за конкурсом. (т. 1, а.с. 14). Згідно до наказу відповідача №182-к від 01.09.2009 р. із [PERSON] як завідувачем кафедри камерного ансамблю доцентом (сумісником) було укладено строковий трудовий договір на посаду завідувача кафедрою, професора, який не має вченого звання тієї ж кафедри з навчальним навантаженням 0,5 ставки з 01.09.2009 р. із збереженням попередньо встановленого строку на посаді завідувача кафедри камерного ансамблю, згідно п. 2 ст. 23 КЗпП України. (т. 1, а.с. 42). Цим наказом також було змінено умови трудового контракту з [PERSON], що передбачені наказом № 89-к від 02.04.2007 р., але лише в частині переходу [PERSON] на посаду завідувача кафедри, професора, який не має вченого звання професора тієї ж кафедри. В решті умови попереднього контракту усе було залишено без змін. При цьому наказом № 52-к від 27.03.2012 року з позивачем [PERSON] як завідувачем кафедри камерного ансамблю було продовжено строк роботи на цій посаді за строковим трудовим договором на 0,5 ставки із 28.03.2012 р. до обрання Вченою радою Національної музичної академії завідувача кафедрою камерного ансамблю згідно ст. 34 Закону України «Про вищу освіту». (т. 1, а.с. 43). Як з'ясовано судом, 17.05.2012 р. позивач отримала науковий ступінь кандидата мистецтвознавства, будучи вже народним артистом України з 1999 р., отримуючи також надбавку у якості виконуючого обов'язки професора, який не має вченого звання професора, тобто наукового звання професора позивач ніколи не отримувала, хоча наполягала у своєму позові на тому, що її поновлення також повинно відбутись і на посаді завідувача кафедрою камерного ансамблю, професора даної кафедри. При цьому у судовому засіданні сама позивач вказала на запитання суду, що посадові обов'язки завідувача кафедрою не були на неї покладені додатково до основної постійної педагогічно-викладацької роботи з відповідною доплатою. Як вбачається з ст. 34 Закону України «Про вищу освіту» (на дану статтю посилались сторони у своїх поясненнях), Вчена рада вищого навчального закладу є колегіальним органом вищого навчального закладу третього або четвертого рівня акредитації і утворюється строком до 5 р. (для національного вищого навчального закладу - строком до 7 р.). До компетенції Вченої Ради вищого навчального закладу належить, окрім іншого також таємним голосуванням обрання на посаду завідуючих кафедрами та професорів. Таким чином суд приходить до висновку, що наказом № 52-к від 27.03.2012 р. було визначено строк роботи позивача [PERSON] на посаді завідувача кафедри до настання певної події, а саме до обрання Вченою радою академії нового завідувача кафедри камерного ансамблю. Тобто дана норма закону є обов'язковою для відповідача - Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського, як навчального закладу відповідного рівня акредитації, а тому видання вищевказаного наказу від 27.03.2012 р. є законним, і він нічим не обмежує права позивача бути обраною на відповідну посаду у майбутньому, що і відбулось 20.06.2013 р. Відповідачем - Національною музичною академією України імені П.І. Чайковського в особі ректора Рожка В,І. було оголошено конкурс на заміщення вакантної посади завідувача кафедрою камерного ансамблю, під час проведення якого було отримано дві заяви від [PERSON] та позивача [PERSON] Як з'ясував суд, на засіданні Вченої ради Національної музичної академії 20.06.2013 р. було проведено таємне голосування, за результатами якого обидва претенденти на посаду не набрали необхідної кількості голосів. Тому наказом № 127-к від 20.06.2013 р. у зв'язку з не обранням позивача [PERSON] завідувачем кафедри камерного ансамблю (сумісника) із 20.06.2013 р. було звільнено з роботи, як таку, що не пройшла за конкурсом на заміщення вакантної посади завідувача кафедри згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України. (т. 1, а.с. 100). При цьому за позовом [PERSON] рішенням Оболонського р/с м. Києва від 30.09.2013 р. останню було поновлено на посаді завідувача кафедри камерного ансамблю Національної музичної академії із 20.06.2013 р. з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та моральної шкоди. (т. 1, а.с. 88-91). І даний факт підтверджено сторонами у судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2013 р. позивача [PERSON] було поновлено на посаді завідувача кафедри камерного ансамблю, на підставі виданого Національною музичною академією наказу № 256-к від 23.12.2013 року. (т. 1, а.с. 103). Як з'ясовано, у відповідності до п. 8 Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 24.12.2002 року № 744, відповідачем - Національною музичною академією було повторно оголошено конкурс на заміщення вакантної посади завідувача кафедри камерного ансамблю (Наказ № 178-А від 22.11.2013 року). (т.1, а.с. 102). На вищевказаного, зібраних доказів та пояснень сторін суд вважає, що підстав для визнання наказу № 178-а від 22.11.2013 р. незаконним та покладення на відповідача обов'язків по його скасуванню немає, у зв'язку з чим приймає рішення про відмову в цій частині позову. Суд вирішуючи питання щодо позовних вимог [PERSON] з'ясував, що 30.12.2013 р. було проведено засідання кафедри камерного ансамблю щодо кандидатур [PERSON] та [PERSON], які подали заяви на участь у конкурсі на заміщення вакантної посади завідувача кафедри камерного ансамблю. За результатами голосування кандидатура позивача не отримала жодного голосу членів кафедри, а кандидатуру [PERSON] отримала 12 (з 14-ти) членів кафедри, 2 - утрималось. (т. 1, а.с. 215-219). При цьому суд з'ясував, що у відповідності до статуту відповідача - Національної музичної академії (т. 2. а.с. 4-22), а саме п. 4.4. вбачається, що ректору Національної музичної академії надано повноваження щодо прийому та звільнення з роботи працівників Національної музичної академії відповідно до законодавства України. П. 4.6 даного статуту передбачено, що до повноважень Вченої ради Національної музичної академії входить, в тому числі подання пропозицій ректору щодо призначення та звільнення з посад проректорів, деканів, завідувачів кафедрами, тощо. Як вбачається з матеріалів справи, на засіданні Вченої ради Національної музичної академії 30.12.2013 р. було проведено таємне голосування на заміщення вакантної посади завідувача кафедри камерного ансамблю, але позивач [PERSON] не отримала жодного голосу, а за кандидатуру [PERSON] проголосували усі 25 присутніх членів Вченої ради. При цьому обговорення кандидатури [PERSON] на засіданні кафедри камерного ансамблю та на засіданні Вченої ради Національної музичної академії відбувалось в її присутності. (т. 1, а.с. 198-214). Даний факт позивач у судовому засіданні весь час спростовувала та вказала суду, що вона перебувала на лікарняному та не могла бути присутньою на засіданнях, але матеріали справи у їх сукупності суперечать даним поясненням позивача. Тому на підставі Закону України «Про вищу освіту» та рішення Вченої ради Національної музичної академії за результатами таємного голосування, ректором було видано наказ № 261-к від 30.12.2013 р. (який і оскаржуєтся позивачем) про звільнення її 30.12.2013 р. як такої, яка не пройшла за конкурсом на заміщення вакантної посади завідувача кафедри камерного ансамблю згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України. (т.1, ас. 101). Суд вважає, що вище перелічені засідання кафедри камерного ансамблю та засідання Вченої ради Національної музичної академії, які були проведені 30.12.2013 р. не обмежували право позивача бути обраною на відповідну посаду за конкурсом, і вона особисто виказала свою згоду (т. 1 а.с. 217) щодо не допущення своєї кандидатури на обговорення Вченою радою під час заміщення вакантної посади завідуючого кафедрою. При цьому із [PERSON] (іншим претендентом) керівництвом відповідача було укладено строковий трудовий договір на посаді завідувача кафедри камерного ансамблю терміном 5 р. Таким чином суд приходить до висновку щодо відмови позивачу у частині позовних вимог, що стосується визнання проведеного засідання та рішення кафедри камерного ансамблю Національної музичної академії від 30.12.2013 р. незаконним, визнання проведення конкурсу недійсним та визнання рішення Вченої ради від 30.12.2013 року незаконним. При цьому ст. 43-1 КЗпП України передбачено можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і допускається у випадках: звільнення з суміщуваної роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником. Враховуючи той факт, що робота позивача [PERSON] на посаді завідуючого кафедрою була сумісною ( і даний факт сама позивач не заперечує) суд вважає, що позивача [PERSON] було звільнено на законних підставах із даної посади. А з огляду на усе вищевикладене, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позову [PERSON] щодо поновлення її на викладацькій педагогічній роботі у Національній музичній академії на роботі викладача-педагога кафедри камерного ансамблю національної музичної академії та на посаді завідувача кафедри камерного ансамблю, а також сплати на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Також суд не вбачає підстав для задоволення позову позивача у частині стягнення на її користь моральної шкоди, оскільки такі позовні вимоги є похідними від первісних позовних вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed