Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 01.07.2008 р. позивачем та відповідачем укладено договори № 40, № 40/1, №40/2 про оренду земельних ділянок, які зареєстровані у Центрі Державного Земельного Кадастру 01.10.2008 р., термін дії договору 5 років. За умовами договорів відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату за користування ділянками у розмірі відповідно 160 грн., 130, грн., 80 грн. щорічно до 1 липня. Відповідач сплатив оренду плату лише за перший рік дії договорів. У жовтні 2010 р. відповідач надіслав йому повідомлення про припинення дії вказаних договорів, що на його думку суперечить умовам укладеного договору, оскільки він не може бути розірваний односторонньому порядку, а також вимогам ст.ст. 525, 651,654 ЦК України та ст.ст.31,32 Закону України «Про оренду землі». З огляду на наведене вважає, що відповідач повинен сплатити відповідно до умов договорів орендну плату та пеню (у розмірі 10 відсотків несплаченої суми) та відповідно до ст. 625 ЦК України 3 % річних, а також поправку на індекс інфляції. Таким чином заборгованість за 2011-2013 р.р. становить 1025,39 грн. Представник позивача просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Суд, відповідно до ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 01.07.2008 р. позивач та відповідач уклали договори оренди землі № 40, № 40/1, №40/2, згідно з якими відповідач сплачує позивачу орендну плату в розмірі відповідно 160 грн., 130 грн., 80 грн. щорічно в строк до 1 липня за кожен наступний рік оренди. Передача земельних ділянок орендарю здійснена за актами приймання передачі, копії яких до матеріалів справи, здійснено державну реєстрації цих договорів. Незважаючи на повідомлення відповідача у 2010 р. про дострокове припинення договорів, відповідно до довідки від 11.03.2014 № 276-1/1.13 начальника відділу держземагенства у Старовижівському районі даних про дострокове припинення даних договорів немає, їх дія припинена 01.10.2003 р. у зв'язку із закінченням строку дії. З урахуванням викладеного, на підставі наданих суду документів судом встановлено, що зобов'язання відповідача перед позивачем за договорами оренди підлягають виконанню. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, представленим позивачем, який є обґрунтованим. Згідно з п.41 Договорів за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та договору. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. П.14 договорів передбачено, що у разі несплати орендної плати у строки, передбачені договорами, справляється пеня у розмірі 10 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені не може перевищувати двох облікових ставок НБУ. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути орендну плату, інфляцію, 3% річних,та пеню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, понесені, ним при подачі позову.

Outcome: approved