Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1046/5371CLАPS від 13 червня 2013 року у розмірі 30069,03 гривень, з яких: 10900 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 2108,08 гривень - заборгованість про процентам та комісії, 17060,95 гривень - пеня за порушення графіку погашення заборгованості та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 червня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1046/5371CLАPS на суму 10900 гривень, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідно до Договору про відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК»БІЗНЕСФІНАНС», Договору факторингу №1706/1 від 17 червня 2015 року, укладеного між ТОВ «ФК»БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та Додатку №1 до зазначеного Договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. На виконання умов зазначеного договору факторингу, на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідач, в порушення умов кредитного договору, порушив свої зобовязання за кредитним договором щодо повернення вищевказаних сум, у звязку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 30069,03 гривень, з яких: 10900 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 2108,08 гривень - заборгованість про процентам та комісії, 17060,95 гривень - пеня за порушення графіку погашення заборгованості, яка відповідачем до теперішнього часу не погашена. У зв'язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, Банком на його адресу було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та вимогу про погашення загальної суми боргу, однак відповідач свого зобов'язання не виконав. Представники позивача [PERSON] та [PERSON], які діють на підставі довіреностей, у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Крім того, представник позивача [PERSON] надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що у звязку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги у встановленому законом порядку, на адресу відповідача були направлені повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми заборгованості. При умові, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав вищевказані повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, що вона не сплачувала суму заборгованості за кредитом і на рахунок первісного кредитора, не маючи жодних перешкод для цього. При цьому представник позивача зазначає, що рахунки первісного кредитора, зазначені в кредитному договорі є доступними і в разі надходження на них коштів, ПАТ «Платинум Банк» негайно перераховує їх ТОВ «ФК «ЄАПБ», який, в свою чергу, зараховує ці кошти до платежів на погашення кредитної заборгованості. На сьогоднішній день відповідач до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з вимогою надання доказів переходу права вимоги до позивача не зверталась. Таким чином, відповідачем не здійснено жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ПАТ «Платинум Банк», ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», у звязку з чим за нею виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором. Представником позивача [PERSON] також надані додаткові письмові пояснення, згідно яких заборгованість за вищевказаним кредитним договором після відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не нараховувалася. Кредитний договір №1046/5371CLАPS від 13 червня 2013 року, Договір факторингу №1706/01 від 17 червня 2015 року у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу та за процентами та комісією, до вимог про стягнення пені просила застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позову в цій частині. Також в матеріалах справи мається заява відповідача про зменшення розміру неустойки до 2000 гривень. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 13 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» в особі Голови правління [PERSON] та [PERSON] був укладений кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №1046/5371CLАPS, відповідно до умов якого Банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 10900 гривень тимчасове платне користування строком на платіжний період з датою повернення кредиту 02 січня 2015 року, з цільовим використанням - на поточні потреби, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12% та сплатою комісії за обслуговування кредиту у розмірі 202 гривень, а Позичальник зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах та виконати свої зобов'язання за договором в повному обсязі. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зазначеному кредитному договорі та додатку до нього (яким є Графік платежів) визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилася і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також з Графіком повернення кредиту, в якому остання також поставила свій підпис. Факт ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами кредитного договору також підтверджується п. 6.5 «Прикінцеві положення» цього договору, де зазначено, що вона ознайомилася та згодна з ними Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у строк, відповідно до умов договору та вимог закону, а згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. При цьому посилання відповідача на те, що у звязку зі скрутним матеріальним становищем він не мав можливості сплачувати заборгованість за кредитним договором, суд не приймає до уваги, оскільки зазначена обставина не є підставою, що звільняє позивальника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до п.1.1 зазначеного договору датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку, Банк формує графік платежів із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту, вартості всі сукупних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором виконав у повному обсязі на підставі заяви-анкети [PERSON] від 13 червня 2013 року, останній був наданий кредит у розмірі 10900 гривень, що підтверджується меморіальним ордером №183021012 від 13 червня 2013 року та випискою по особовим рахунку [PERSON] від 17 червня 2013 року. Відповідно до п. 2.3. зазначеного договору, проценти за користування кредитом нараховується банком з дати надання кредиту щомісячно на дати сплати поточної заборгованості за кредитом, виходячи з залишку непростроченої заборгованості згідно з Додатком №1. Згідно п.2.7, 2.8 договору, платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтентних (рівномірних) платежів. Погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно рівними платежами в сумі 867 гривень. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] допустила порушення грошового зобовязання за кредитним договором щодо погашення чергової частини та процентів за користування кредитом, що підтверджується наданим представником позивача розрахунком заборгованості за кредитом. Як вбачається із зазначеного розрахунку заборгованості, сума заборгованості за кредитним договором №1046/5371CLАPS від 13 червня 2013 року станом на 14 червня 2015 року по тілу кредиту становить 10900 гривень, по відсоткам та комісії 2108,08 гривень, по пені 16983,10 гривень. Позивачем не обґрунтовано нарахування суми пені у розмірі 17060,95 гривень, як зазначено в позовній заяві. 17 червня 2015 року до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги в тому числі до боржника [PERSON] за кредитним договором №1046/5371CLАPS від 13 червня 2013 року, що підтверджується наступними документами: Договором про заміну сторони у зобов'язанні від 17 червня 2015 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «ФК»БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»; Договором факторингу №1706/01 від 17 червня 2015 року, укладеним між ТОВ «ФК»БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»; Витягом з Додатку №1 до Договору факторингу №1706/1 від 17 червня 2015 року від 11 травня 2016 року; Актом прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором факторингу №1706/01 від 17 червня 2015 року; Статутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», затвердженим Загальними зборами Учасників Протокол №65 від 04 червня 2015 року; Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №624024; Витягом №12-2962 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ);Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від 28 лютого 2012 року; Статутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БІЗНЕСФІНАНС», затвердженим Протоколом позачергових Зборів Учасників ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» від 12 грудня 2012 року; Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» від 09 листопада 2012 року; Статутом Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», затвердженим Рішенням Акціонера ПАТ «Платинум Банк» від 15 серпня 2014 року №9; Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «Платинум Банк» Серії А01 №625920. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача були направлені повідомлення щодо відступлення права грошової вимоги, щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором та включення персональних даних до бази персональних даних (Вих.№001108835 від 25 червня 2015 року, Вих.№001108835-1 від 26 червня 2015 року). На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. В матеріалах справи відсутні відомості щодо незгоди відповідача із вищевказаним розрахунком представника позивача, також відповідачем в ході судового розгляду не надано жодних доказів, які б спростовували правильність такого розрахунку. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст.. 617 ЦК України. Відповідачем неодноразово змінювалась позиція щодо позовних вимог, остаточно вона визнала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентам та комісією, у звязку з чим, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, судом не розглядаються її доводи щодо наявності третейського застереження та інші доводи в обґрунтування заперечень проти позову в зазначеній частині, які були заявлені відповідачем раніше. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача складає 29991,91 гривень. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України в зв'язку з наявністю заяви відповідача, суд розглядає питання про застосування спеціальної позовної давності до вимог позовної заяви в частині стягнення неустойки. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Підставою, яка породжує обовязок сплатити неустойку, є порушення боржником зобовязання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України та умов договору (п. 4) розмір пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту сторонами визначений в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої суми кредиту за кожний день прострочення. За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не обмежується. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 06 листопада 2013 року по справі №6-116 цс 13, від 19 листопада 2014 року по справі №6-160цс14, від 01 липня 2015 року №6-331 цс 15. Як вбачається зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості по пені, сума пені розрахована за період з 02 серпня 2013 року по 06 січня 2015 року, із даним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду лише 20 травня 2016 року, тобто після спливу позовної давності, встановленої в один рік для вимог про стягнення неустойки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки у повному обсязі. Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позивних вимог в частині стягнення неустойки у повному обсязі, заява відповідача про зменшення розміру неустойки судом не вирішується. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №1046/5371CLАPS від 13 червня 2013 року у розмірі 13008,08 гривень, з яких: 10900 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 2108,08 гривень - заборгованість про процентам та комісії на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно платіжного доручення № 701 від 10 травня 2016 року, позивачем при предявленні позову до суду було сплачено судовий збір відповідно у сумі 1378 гривень. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума заявлених позовних вимог становить 30069,03 гривні, загальна сума задоволених позовних вимог 13008,08 гривень, що складає 43,26% ціни позову. При таких обставинах з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стягуються судові витрати у сумі 596,12 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial