Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він працював з 26.12.2003 року по 04.01.2007 року в ПАТ «ММК ім. Ілліча», проте відповідачем своєчасно індексація заробітної плати не поводилася. Рішеннями Жовтневого районного суду від 02.06.2014 року та апеляційного суду Донецької області від 20.08.2014 року його позовні вимоги щодо стягнення індексації й середнього заробітку були задоволені частково та стягнуто з відповідача індексацію з компенсацією у сумі 1043,66 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку у сумі 3017,20 грн. Вважає, що встановлені судом порушення трудових прав спричинили йому моральні страждання, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача завдану моральну шкоду у сумі 1500 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2200 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням вирішити справу за його відсутності, наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав з підстав, у ньому зазначених, та просив його задовольнити. Представник відповідача Головко Г.В. у судовому засіданні позов не визнала, поянивши, що відповідачем не було порушено трудових прав позивача, тож відсутній факт несвоєчасної виплати заробітної плати, то й відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. При вирішенні спірних правових відносин суд, перш за все, керується вимогами ст.11 ЦПК України, за якими, суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно рішенню апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2014 року з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь [PERSON] стягнуто, зокрема, індексацію заробітної плати з компенсацією за період з 26.12.2003 року по липень 2006 року в сумі 1043,66 грн. без урахування передбачених законом податків та інших обов'язкових платежів. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому суд не бере до уваги твердження відповідача про відсутність з його боку порушення трудових прав позивача, оскільки воно спростовується рішеннями Жовтневого районного суду від 02.06.2014 року та апеляційного суду Донецької області від 20.08.2014 року. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Встановлено, що відповідач порушив право позивача на отримання повного розрахунку, чим спричинив йому моральну шкоду. Тому суд вважає необхідним з урахуванням наведеного обґрунтування спричиненої шкоди, розміру невиплаченої при розрахунку грошової суми та тривалого строку невиплати, позовні вимоги в цій частині з урахуванням принципу справедливості та розумності, передбаченого ст.23 ЦК України, задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 300 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то вони відповідно до ст.ст.79,84 ЦПК України відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. Як вбачається із наданої позивачем довідки-розрахунку, витрати, зазначені у п.п.1.1-1.3, стосуються правової допомоги при розгляді судової справи №263/3081/14-ц щодо стягнення індексації з компенсацією та середнього заробітку, що не є предметом розгляду у даній судовій справі, а тому й не підлягають стягненню у вказаному провадженні. Питання щодо цих судових витрат в розмірі 1600 грн. може бути вирішено судом, що ухвалив рішення по вищезазначеній справі, в порядку статті 220 ЦПК України. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно п.п.1.4-1.5 довідки-розрахунку вартість послуг адвоката [PERSON] на вивчення, збір доказів та складання позовної заяви про стягнення спричиненої моральної шкоди склала 200 грн., а вартість участі адвоката у суді першої інстанції за вказаним позовом складає 400 грн. Проте доказів оплати вказаних послуг позивачем суду не надано, у зв'язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню також не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial