Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору №11/2208 від 15.01.2008 року відповідачці було надано кредит у сумі 12 000 грн. Відповідач зобов»язалася повернути фактично отриманий кредит у термін до 13.08.2013 року включно, щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 16% річних, а також повертати кредит на умовах, що передбачені договором, а саме за графіком. Відповідач в повному обсязі не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих відсотків, чим порушує прийняті на себе зобов»язання. Станом на 13.07.2015 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 19 844,67 грн., що складається з: -6970,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; -1154,31 грн. - прострочена заборгованість за процентами; -9730,12 грн. - сума пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 14.08.2013 року по 13.07.2015 року; -1990,24 грн. - пеня за несвоєчасну сплату прострочених процентів за період з 12.09.2012 року по 13.07.2015 року. Зважаючи на те, що відповідачем добровільно не виконуються умови кредитного договору, позивач був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами, просив стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості за кредитним договором в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з»явився, в своїй письмовій заяві підтримав заявлений позов, просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явилася, належним чином повідомлялася про день та час розгляду справи за відомою суду адресою її реєстрації, про причини своїх неявок суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував в своїй письмовій заяві представник позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Як було встановлено при розгляді справи судом, відповідно до кредитного договору №11/2208 від 15.01.2008 року відповідачці було надано кредит у сумі 12 000 грн. Відповідач зобов»язалася повернути фактично отриманий кредит у термін до 13.08.2013 року включно, щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 16% річних, а також повертати кредит на умовах, що передбачені договором, а саме за графіком. Відповідач в повному обсязі не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих відсотків, чим порушує прийняті на себе зобов»язання. Станом на 13.07.2015 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 19 844,67 грн., що складається з: -6970,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; -1154,31 грн. - прострочена заборгованість за процентами; -9730,12 грн. - сума пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 14.08.2013 року по 13.07.2015 року; -1990,24 грн. - пеня за несвоєчасну сплату прострочених процентів за період з 12.09.2012 року по 13.07.2015 року. Банк свій обов»язок по Кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав, надавши кошти одноразово у повній сумі, проте, відповідач свої зобов»язання за Договором не виконала, в зв»язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. Враховуючи все вищевикладене, зважаючи на те, що відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов»язань за вищевказаним договором, не погашає заборгованість за кредитом та нарахованими процентами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору, оскільки відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved