Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь: - 8 870,11 грн. - шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки; - 8 000,00 грн. - у рахунок відшкодування моральної шкоди; - 2 500,00 грн. - витрати, понесені позивачем на правову допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 11.08.2013р. мала місце дорожньо-транспортна пригода, в ході якої відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Опель Кадет» д/№ [NUMBER], скоїв зіткнення з велосипедом позивача. Згідно вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.06.2014р. винним у вищевказаній ДТП визнано відповідача [PERSON], який, в свою чергу, відмовляється у досудовому порядку відшкодувати завдану позивачу матеріальну та моральну шкоду, що змушує позивача звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності, та зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, і не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності - суду не надав, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, на підставі ст.224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.06.2014р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме у скоєнні 11.08.2013р. на перехресті пр.Ювілейного на вул. Чапаєва у м. Дніпродзержинську дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачу [PERSON] було завдано тілесних ушкоджень, які відносяться до середнього ступеню тяжкості. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини, встановлені вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.06.2014р. дають підстави суду встановити, та вважати доведеним той факт, що, 11.08.2013р. з вини відповідача [PERSON] на перехресті пр.Ювілейного на вул. Чапаєва у м. Дніпродзержинську відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої через зіткнення автомобіля відповідача та велосипеда позивача, останньому було завдано тілесних ушкоджень, які відносяться до середнього ступеню тяжкості. Будучи потерпілим у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, позивач, посилаючись на положення ст.1187 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача завдану йому матеріальну шкоду, яка складається з: - шкода, завдана велосипеду, яка, згідно висновку експертного дослідження складає 2746,00 грн., а, у відношенні до курсу долара на дату звернення до суду, складає 4048,40 грн.; - 500,00 грн. - витрати, пов'язані із проведенням експертного дослідження; - 923,00 грн. - вартість пошкодженого велошлема; - 428,00 грн. - вартість пошкодженої велоформи; - 129,00 грн. - велосипедне седло; - 118,00 грн. - «рубашки тросов переключения»; - 20,00 грн. - банківська довідка; - 353,63 грн. - витрати на медикаменти; - 2350,08 грн. - витрати, пов'язані із проведенням повторної автотехнічної експертизи. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, на яку посилається позивач як на правову підставу свої позовних вимог, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно роз'яснень, наданих у п.4 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. На підтвердження розміру завданої шкоди, позивач надав суду: - довідку, надану Відділом Державтоінспекції Дніпродзержинського МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, згідно якої 11.08.2013р. о 18.00 год. на перехресті пр.Ювілейного та вул. Чапаєва в м. Дніпродзержинську внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипед «Rock machine» отримав механічні пошкодження (рама, передня вилка); - висновок експерта №1033-Е від 19.08.2013р.; - квитанції та товарний чек на придбання ліків на суму 285,97 грн.; - витяг з банківського рахунку позивача щодо руху коштів; - платіжні доручення від 07.11.2013р. на суму 20,00 грн. на оплату комісії за довідку щодо обслуговування рахунку позивача; - Акт попереднього розрахунку вартості висновку судового експерта по адміністративній справі № 207/4396/13-п; рахунок № Рах-1276 від 12.12.2013р. на суму 1762,56 грн., та копію квитанції на суму 1762,56 грн.; - квитанцію на оплату висновку судової автотехнічної експертизи №2968-13 по справі №207/4396/13 у розмірі 587,52 грн.; - Акт №01 виконаних робіт за договором №22/10/13 від 22.10.2013р. про надання правової допомоги на суму 2 500,00 грн.; - звіт про незалежну оцінку та ринкову вартість велосипеду «Rock machine» на дату його оцінки, яка складає 2 746,00 грн. Дослідивши надані суду позивачем письмові докази, та, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що, завдана позивачу діями відповідача матеріальна шкода підтверджується у розмірі: - 285,97 грн. - вартість придбаних ліків позивачем; - 1762,56 грн. - вартість оплаченої позивачем судової автотехнічної експертизи; - 587,52 грн. - вартість оплаченої позивачем судової автотехнічної експертизи; - 2 746,00 грн. - ринкова вартість велосипеду «Rock machine». В іншій частині зазначена позивачем матеріальна шкода не підтверджується наданими суду письмовими доказами. Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п.5 зазначеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як на підставу своїх позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, позивач посилається на те, що, внаслідок скоєння вищевказаної ДТП, йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 8000 грн., і яка полягає у завданих йому стресі, фізичних стражданнях, незручностях, які виникли через неможливість користуватися велосипедом, а також у необхідності витрачати час та кошти для оплати послуг з надання юридичної допомоги. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Встановивши в ході розгляду справи, що дійсно, під час скоєння ДТП 11.08.2013р. позивачу було завдано матеріальної шкоди, суд, також приходить до висновку, що, позивачу було завдано і моральної шкоди, яка полягає у завданих позивачу стресі, фізичних стражданнях, незручностях, які виникли через неможливість користуватися власним велосипедом, а також у необхідності витрачати час та кошти для оплати послуг з надання юридичної допомоги. Разом з цим, враховуючи роз'яснення, надані у п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та, приймаючи до уваги, що, позивачем суду не надано письмових доказів на підтвердження розміру завданої йому моральної шкоди, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 8 000 грн. є такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 500 грн. Також, враховуючи положення ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним, та документально підтверджених судових витрат, а саме витрат на правову допомогу у розмірі 2500 грн. При цьому, враховуючи, що, позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає необхідним судовий збір у розмірі 243,60 грн. стягнути з відповідача на користь держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial