Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що він є повнолітнім та навчається на юридичному відділенні денної форми Чернівецького кооперативного економіко-правового коледжу. Відповідно навчання у навчальному закладі пов`язано з матеріальними витратами, зокрема: витрати на придбання одягу, взуття, витрати на канцтовари та особисті витрати. Таким чином у позивача є потреба в отриманні аліментів на період його навчання у навчальному закладі. Позивач зазначає, що відповідач займається торгівлею, має мінливий дохід, тому вважає, що розмір аліментів підлягає стягненню у твердій грошовій сумі. Враховуючи, вищевикладене позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь на своє утримання аліменти в твердій грошовій суму у розмірі три тисячі (3000грн.) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним двадцяти трьох років. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 16.12.2020 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 15.01.2021 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, стверджували, що відповідач після розірвання шлюбу з дружиною залишив її усе майно та бізнес, якими користуються дружина на син, окрім цього відповідач проживає зі своїми батьками пенсіонерами, можливості сплачувати аліменти у нього не має, оскільки відповідач не працює та не отримує доходу. Під час судових дебатів відповідач частково погодився сплачувати аліменти в розмірі 1250 грн. Дослідивши матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 03.09.2002 року. Позивач [PERSON] на момент звернення із даним позовом до суду досяг повноліття, що підтверджується копіє паспорта громадянина України. Першотравневим районом судом м. Чернівці 10.01.2020 року видано виконавчий лист по справі №725/4828/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі три тисячі(3000) гривень, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у [PERSON] станом на 24.06.2020 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 29 083,87 гривень. Згідно постанови державного виконавця від 24.06.2020 року виконавчий лист №725/4828/19 виданий 10.01.2020 року повернено стягувачу у зв`язку із досягнення дитини повноліття. Згідно довідки від 09.11.2020 року виданою директором Чернівецького кооперативного економіко-правового коледжу [PERSON] навчається у Чернівецькому кооперативному економіко-правовому коледжі на 3 курсі 372 групи юридичного відділення денної форми навчання, спеціальність «Право». Відомості про матеріальне становище відповідача позивачем не подані. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному Кодексі України. Разом з тим, відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року). Згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, хронічних захворювань не має. Відомості про матеріальне становище відповідача позивачем не подані, так само і відповідачем не спростована можливість сплачувати аліменти. Наведені обставини свідчать про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів, у зв`язку з навчанням його повнолітнього сина, однак розмір такої допомоги у сумі три тисячі (3000) гривень щомісячно, буде становити для нього надмірний тягар. З урахуванням конкретних обставин справи, наданих сторонами доказів, однакового обов`язку обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які потребують допомоги у зв`язку з навчанням, пояснень сторін в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує на теперішній час навчання, і у зв`язку з чим її потребує на весь період його навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років або припинення навчання, однак сума у розмірі 3000 гривень є необґрунтованою, сума аліментів у розмірі до 2000 гривень щомісячно буде достатньою в даному випадку. Крім того, відповідно до ст.ст. 201, 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Так, позивач звернувся до суду з позовом 17.11.2020 року та саме з цього часу з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів у розмірі, що не є меншим 50 % прожиткового мінімуму, суд приходить до висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, натомість у відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. Таким чином, з набуттям повноліття [PERSON] не вважається дитиною, а тому відповідні положення закону до нього застосовані бути не можуть. Таким чином, суд дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Позивач у зв`язку із захистом свої прав поніс судові витрати які складають із наступного: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача у справі подані докази понесених витрат на професійно правничу допомогу у строк визначений ст. 141 ЦПК України( договір, ордер, розрахунок про витрати, квитанцію до прибуткового касового ордеру). Позовні вимоги [PERSON] задоволенні у розмірі 67%. Отже з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу - 1340 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 562 грн. 80 коп.

Outcome: partial