Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 19.09.1998 року перебував в шлюбу з відповідачем, який відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12.01.2016 року розірвано. В період перебування в шлюбі 25.10.2002 року сторонами відповідно до договору купівлі-продажу квартири придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за ним в цілій частині. Наразі після розлучення через неприязні відносини та суперечностей пов'язаних з користуванням та розпорядженням даним майном, в квартирі залишилась проживати відповідач з їх дочкою, недопускаючи його до користування квартирою. Також під час перебування в шлюбі було розпочато будівництво житлового будинку (об'єкт незавершеного будівництва) [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER], право власності на яку було оформлене на [PERSON], а тому в порядку поділу майна подружжя просить визнати порядок користування квартирою [ADDRESS] та визнати спільною сумісною власністю об'єкт незавершеного будівництва, а саме будинок [ADDRESS] та за наявності можливості поділити його в натурі, визначивши його ринкову вартість. В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач первісний позов не визнала, подавши зустрічний позов в якому зазначила, що у зв'язку з тим, що право власності на придбану за час перебування в шлюбі двокімнатну квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] в цілій частині, просила визнати зазначену квартиру спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на 1/2 частини зазначеної квартири. [PERSON] та його представник, зустрічний позов визнали, не заперечуючи право [PERSON] на частку в квартирі №26. Третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] 22 лютого 2016 року подав позов до [PERSON], [PERSON] про визнання за ним права власності на 95% будівельних матеріалів об'єкту незавершеного будівництвом, з посиланням на те, що за власні кошти придбавав будівельні матеріали та використовував їх у будівництві будинку [ADDRESS], відповідно до наданого договору будівельного підряду № 8 від 06.10.2010 року та кошторисних розрахунків вартості будівництва. В судовому засіданні [PERSON] та його представник, адвокат [PERSON] заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 07.03.2016 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визначення порядку користування спільним майном та зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на майно та його поділ об`єднати в одне провадження з позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали. 29 серпня 2017 року згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №608/16/694/17-25 проведеної за клопотанням представника позивача [PERSON] встановлено, що вартість незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] становить 427310,00 грн. Відсоток готовності житлового будинку на час проведення експертизи становить 88%. Технічна можливість розділити незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, відповідно до ідеальних часток співвласників - в розмірі 1/2 частки домоволодіння кожного із співвласників є. По справі за клопотанням представника третьої особи [PERSON] з метою визначення вартості будівельних матеріалів, конструктивних елементів використаних в процесу будівництва житлового будинку [ADDRESS] відповідно до ухвали суду від 19.02.2018 року. проведено судову будівельно-технічну експертизу, висновком експерта №07/08-2018 від 10.08.2018 року визначено, що вартість будівельних матеріалів, виробів та конструкцій використаних при будівництві житлового будинку (без урахування конструкцій фундаменту) з господарськими будівлями та спорудами за період з 06.10.2010 року по 27.08.2015 року станом на серпень 2018 року становить 1031672 грн.без урахування ПДВ або 1238006 грн. з урахуванням ПДВ. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку про наступне: З матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (т.1 а.с. 12). Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 12 січня 2016 року шлюб між сторонами по справі розірвано (т.1 а.с.13). На підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2002 року [PERSON] придбав на праві власності квартиру за номером [ADDRESS] (т.1 а.с. 24-26). Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради №65 від 15.03.2001 року [PERSON] на виділеній земельній ділянці площею 0,10 га згідно рішення міськвиконкому №98 від 20.04.2000 року «Про виділення земельних ділянок» надано дозвіл на будівництво житлового будинку. 15 січня 2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером [NUMBER] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га. Зважаючи на відсутність заперечень сторін по справі щодо виникнення права спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS] та порядку користування нею, суд позовні вимоги позивача та відповідача задовольняє повністю. Що стосується спору [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з приводу прав на об'єкт нерухомого майна , розташованого по [ADDRESS] суд виходить з наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи в період шлюбу сторін було розпочато будівництво спірного будинку на зазначеній земельній ділянці. На час розгляду справи судом ступінь готовності будинку становить 88%. Стаття 15 ЦК закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування й розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК). За ст.ст. 69, 70 СК, дружина й чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч.2 ст.372 ЦК). Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб'єктивних цивільних прав стосовно об'єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, тому такий об'єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об'єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об'єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №608/16/694/17-25 від 29.08.2017 року технічна можливість розділити незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], відповідно до ідеальних часток співвласників - в розмірі 1/2 частки домоволодіння кожного із співвласників є. Враховуючи запропоновані варіанти, враховуючи характер правовідносин між сторонами, можливість [PERSON] власними силами здійснити перепланування будинку суд знаходить таким , що відповідає балансу інтересів сторін варіант №2 експертизи. При цьому, вирішуючи вимоги [PERSON] слід враховувати те, що індивідуальне житлове будівництво здійснюється з метою забезпечення житловою площею тих громадян і членів їх сімей, яким у встановленому порядку надано право на земельну ділянку для будівництва будинку. У зв'язку з цим сама по собі участь інших осіб у спорудженні будинку не може слугувати підставою для визнання за такими особами права власності на частку у спорудженому будинку. Такі особи можуть лише вимагати відшкодування власником будинку понесених ними затрат. Лише у виняткових випадках, якщо з урахуванням всіх обставин справи та в результаті з'ясування істинних правовідносин сторін буде встановлено, що сторонні особи брали участь у спорудженні будинку на підставі укладеної із забудовником та членами його сім'ї угоди про створення спільної власності на будинок з метою забезпечення зазначених осіб жилими приміщеннями, за особами, які, не будучи членами сім'ї забудовника, брали участь у спорудженні будинку, може визнаватися право на частку в будинку. Договір будівельного підряду №8 укладений 06 жовтня 2010 року між [PERSON] (Замовник 1), [PERSON] (Замовник 2) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Підрядник) (т.1 а.с. 31-34) передбачав, що його предметом було, те що підрядник бере на себе зобов'язання своїми силами і засобами, на власний ризик збудувати і здати замовникам об'єкт - індивідуальний житловий будинок за адресою: [ADDRESS], відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і в обумовлений цим договором строк, а замовники зобов'язуються надати підрядникові будівельний майданчик, проектно-кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти закінчений будівництвом об'єкт і повністю сплатити вартість виконаних робіт і використаних підрядником матеріалів. З показань свідка [PERSON], пояснень сторін по справі, досліджених товарних чеків, накладних, актів приймання виконаних робіт вбачається, що саме [PERSON] здійснював оплату здійснених будівельних робіт, придбаних будівельних матеріалів в період з 2010 року по 2015 рок. Дана обставина не заперечувалась учасниками. Однак [PERSON] також приймав участь у будівництві будинку, який є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно п. 13.1 Договору будівельного підряду після передачі виконаних робіт Замовник2 набуває право власності на 95% новозбудованого об'єкту або використаних матеріалів і має право оформити ці права відповідно до чинного законодавства, при цьому Замовник1 набуває право власності на 5% новозбудованого об'єкту або використаних матеріалів. Оформлення права власності на будинок відповідно до зазначених часток проводиться замовниками після здачі об'єкту в експлуатацію. При цьому, звертаючись з позовом про визнання права власності третьою особою не враховано, що визначений ним спосіб захисту стосується безпосередньо обмеженого речового права на новостворене майно. Згідно з ч.2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою усіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Аналіз укладеного договору будівельного підряду (а саме п.13.1), правовідносин сторін, які склалися на момент його підписання свідчить про відсутність згоди іншого подружжя на фактичне відчуження прав на майно, що було об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та її не можна розцінювати як угоду про створення спільної власності на будинок. Таким чином, вимоги [PERSON] не свідчать про наявність підстав для виникнення у нього права на спірне будівництво, а можуть бути лише підставою для відшкодування йому понесених затрат. В зв'язку з цим, [PERSON] обрано не вірний спосіб захисту порушених прав, а тому в задоволенні його позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial