Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] та [PERSON] та просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь 500,00 грн. (п'ятсот гривень 00 коп.), стягнути з [PERSON] на свою користь 4 922 626,3 (чотири мільйони дев'ятсот двадцять дві тисячі шістсот двадцять шість) гривень 30 коп., з яких: 4 499 500,00 (чотири мільйони чотириста дев'яносто дев'ять тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок - сума основного боргу за Договором; 357 660,30 (триста п'ятдесят сім тисяч шістсот шістдесят) гривень 30 коп. - інфляційні збитки; 65 466,00 (шістдесят п'ять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 00 копійок - три відсотки річних, а також судовий збір. Позовна заява обґрунтована тим, що 15 січня 2015 року між позивачем та [PERSON] (відповідач-1) був укладений Договір безпроцентної позики, за умовами якого позивач надав відповідачу-1 грошові кошти у розмірі 4 500 000,00 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) гривень 00 коп. для особистих цілей. Зазначено, що відповідно до пункту 2.1 Договору підписанням цього Договору сторони підтверджують, що позикодавець передав, а позичальник отримав суму позики в повному обсязі в момент підписання цього договору. Згідно п.п.3.1. Договору позичальник зобов'язується повернути суму позики позикодавцю у строк протягом двох років з моменту підписання даного договору у розмірах визначених у п.п.1.1. цього Договору, але в будь-якому випадку не пізніше «15» січня 2017 року. Позивач посилається на те, що відповідне зобов'язання було ним повністю виконано, що підтверджується цим Договором. Позивач посилається на те, що станом на 16 січня 2017 року зобов'язання з повернення грошових коштів відповідачем-1 неналежним чином виконане не було, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 4 500 000,00 грн. Зазначено, що останнім днем строку виконання зобов'язання з повернення коштів відповідачем було визначено 15 січня 2017 року, посилається на те, що розрахунок відповідальності за порушення відповідного зобов'язання проводиться з дня наступного за днем спливу строку виконання зобов'язання, а саме з 16 січня 2017 року. Позивач посилається на те, що прострочення тривало з 16 січня 2017 року по 12.07.2017 року і розмір суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми становить 4 923 126,30 (чотири мільйони дев'ятсот двадцять три тисячі сто двадцять шість тисячі гривень 30 копійок, що складається з: 4 500 000,00 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) гривень 00 коп. - сума основного боргу за Договором; 357 660,30 (триста п'ятдесят сім тисяч шістсот шістдесят) гривень 30 коп. - інфляційні збитки; 65 466.00(шістдесят п'ять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 00 копійок - три відсотки річних. Позивач також посилається на те, що між позивачем та [PERSON](Відповідач-2) 15 січня 2015 року було укладено Договір поруки (надалі - Договір поруки), відповідно до п.п. 1.1. Договору поруки, відповідач-2 поручається перед позивачем за виконання обов'язку відповідача-1 щодо належного виконання зобов'язань за Договором, передбачених п. 2 Договору поруки в розмірі 500,00 грн. Відповідно до п.п. 4.1 Договору поруки, у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) відповідачем-1 обов'язку за Договором, позивач вправі звернутися із вимогою про виконання як до відповідача-1, так і до відповідача-2, які несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Виходячи з наведеного вище позивач звернувся до суду із даним позовом та просить суд задовольнити вказаний позов. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити з наведених вище підстав. В судовому засіданні представник відповідача-1 проти задоволення позову заперечувала, просила в позові відмовити повністю, посилаючись на те, що [PERSON] особисто була повідомленою про вимогу позивача повернути їй кошти, зверталася до позивача в усному вигляді з проханням відстрочити сплату заборгованості, та нею було отримано усну згоду позивача на відстрочку сплати заборгованості, проте, на підтвердження вищезазначеного доказів у сторони відповідача-1 немає. Крім того, пояснено, що наразі у [PERSON] немає можливості виплатити дану суму заборгованості. Відповідач-2 в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справу у його відсутність, підтвердив, що 15.01.2015 року дійсно підписував Договір поруки та поручався за виконання зобов'язань [PERSON] за Договором безпроцентної позики від 15.01.2015 року. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача-1, врахувавши заяву відповідача-2, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір безпроцентної позики від 15.01.2015, відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність грошові кошти у розмірі 4 500 000,00 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) гривень 00 коп. для особистих цілей. Відповідачем-1 умови Договору безпроцентної позики не виконуються, грошові кошти не повертаються. Згідно розрахунку заборгованості за Договором безпроцентної позики від 15.01.2015 станом на 12.07.2017 сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми становить 4 923 126,30 (чотири мільйони дев'ятсот двадцять три тисячі сто двадцять шість тисяч) гривень 30 копійок, що складається з: 4 500 000,00 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) гривень 00 коп. - сума основного боргу за Договором; 357 660,30 (триста п'ятдесят сім тисяч шістсот шістдесят) гривень 30 коп. - інфляційні збитки; 65 466,00(шістдесят п'ять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 00 копійок - три відсотки річних. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Позивач власні зобов'язання по кредитному договору щодо надання кредиту виконав, на підтвердження чого надається довідка по рахунку ві дповідача. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядок, що встановлені договором. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Вбачається, що в разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, три проценти річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та три проценти річних. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних правовідносин та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст, 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на його користь суми основного боргу за Договором; інфляційних збитків; та трьох відсотків річних, є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню. Наданий суду розрахунок заборгованості відповідача-1 за період від 16.01.2017 по 12.07.2017 відповідає вимогам закону. Що стосується вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів на його користь 500 грн., слід зазначити наступне. Так, згідно п.п. 1.1. Договору поруки, [PERSON] поручається перед [PERSON] за виконання обов'язку [PERSON] щодо належного виконання зобов'язань за Договором, передбачених п. 2 Договору поруки в розмірі 500,00 грн. Як вбачається з п. 2 Договору поруки, у разі порушення позичальником обов'язку за основним договором, позичальник і поручитель відповідають перед позикодавцем як солідарні боржники. Відповідно до п.п. 4.1 Договору поруки, у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) позичальником обов'язку за Договором, позикодавець вправі звернутися із вимогою про виконання як до позичальника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед позикодавцем. Відповідно до ст. 540 ЦК України якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Отже, законом передбачено право позивача звернутися до суду до кожного з боржників окремо. Крім того, предметом спору є різні самостійні договірні відносини: між позикодавцем і боржником - за договором безпроцентної позики; між позикодавцем і поручителем - за договором поруки, або ж ці відносини можуть врегульовуватись одним договором позики, що не змінює суті окремих договірних відносин. З огляду на зазначене вимога про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача грошових коштів в сумі 500, 00 грн. є правомірною. Статтею 16 ЦК України закріплює право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 10 ЦГІК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може грунтуватися на припущеннях. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 8000,00 грн., та з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved