Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №DNН4КS37520411 від 09 червня 2006 року у сумі 169463,89 гривень, а також сплачені позивачем судові витрати у розмірі 2541,96 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу кредит у сумі 8153 гривень зі сплатою відсотків з користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки та комісію за користування кредитними коштами у встановлені договором строки. Відповідач свої зобовязання за договором не виконав, не здійснював погашення заборгованості у порядку та строки, встановлені договором, у звязку з чим станом на 15 жовтня 2015 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 169463,89 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 7443 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 46281,66 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 107193,33 гривень, а також штраф 500 гривень його фіксована частина та 8045,90 гривень процентна складова. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, розглянути справу у його відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст. 122 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 09 червня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» (свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи №054809 серії А01, статут ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладений кредитний договір №DNН4КS37520411, за умовами якого Банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 8153 гривень на строк 36 місяців до 09 червня 2009 року включно зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки у встановлені даним Договором терміни, а також виконати інші зобовязання згідно цього Договору в повному обсязі. Заява [PERSON], Умови надання споживчого кредиту фізичним особам є по суті кредитним договором, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилася і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг. У зазначеному кредитному договорі та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») Стандарт визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобовязання банк перед відповідачем виконав. Відповідно до умов зазначеного договору, викладених в заяві позичальника, яка є невідємною частиною кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 до 28 числа кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 326,01 гривень для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобовязався повернути суму кредиту, процентів, комісію відповідно до Заяви та Умов. Частиною 4 кредитного договору визначений порядок сплати сум за кредитом, так згідно ч. 4.1. кредитного договору, за користування кредитом у період дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві. Судом встановлено, що відповідачем не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та проценти за користування кредитом, у звязку з чим станом на 15 жовтня 2015 року за нею утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 7443 гривень та заборгованість за вістками за користування кредитом у розмірі 107193,33 гривень. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідальність позичальника за невиконання своїх зобовязань за кредитним договором встановлена зокрема п. 5 Кредитного договору, а саме: у разі порушення Позичальником будь-якого з зобовязань щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування кредитом, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, відповідачу станом на 15 жовтня 2015 року була також нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 107193,33 гривень. Разом з тим, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 15 жовтня 2015 року сума заборгованості відповідача за кредитним договором по тілу кредиту складає 7443 гривень, а розмір нарахованої позивачем пені 107193,33 гривень. Таким чином, розмір нарахованої пені за порушення виконання зобов'язань за договором є не співмірним з сумою заборгованості за кредитом та більш ніж у два раз перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, визначених у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача до 7443 гривень. Крім того, відповідно до п. 5 Умов договору, яка зобовязує відповідача у разі порушення ним строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості, станом на 15 жовтня 2015 року відповідачу також був нарахований штраф у розмірі 500 гривень його фіксована частина та 8045,90 гривень процентна складова. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №DNН4КS37520411 від 09 червня 2006 року складає 69713,56 гривень. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно платіжного доручення № ВОК37B0OJF від 27 жовтня 2015 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2541,96 гривень. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у повному обсязі, виходячи з положень п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до яких, у разі якщо суд на підставічастини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, суд стягує судовий збір з відповідача в дохід держави у повному обсязі у розмірі 3654 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved