Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що його незаконно звільнили, просить скасувати наказ про звільнення та поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що у відповідача не було правових підстав для його звільнення. На його думку це сталося через упереджене та прискіпливе ставлення до нього директора парку, а звинувачення його у порушенні трудової дисципліни надумані і не відповідають дійсності. Так, його звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених посадовою інструкцією та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Наказом № 49-к від 11.09.2014 р. на нього було накладено дисциплінарне стягнення, яке він оскаржив до суду. Та це стягнення зазначено як одна з підстав звільнення. Також його звинувачують в порушенні трудової дисципліни. А саме, що він використовує службовий транспорт в не робочий час та виїжджає на ньому без попередження та узгодження із керівником за межі Азово-Сиваського національного парку. При цьому, дійсно він у вихідний день - 06.09.2014 р. - за власним бажанням, враховуючи сприятливі погодні умови та необхідність забезпечити дільницю паливом на зиму, організував завезення вугілля на ввірену йому дільницю на о. Бірючий і від'їхав на невелику відстань від контрольно-пропускного пункту на в'їзді на острів, щоб роз'яснити водію, який завозив вугілля, маршрут руху, оскільки не всі дороги на остові проїзні. Вважає, що він автомобіль в корисних цілях для себе не використовував. Крім того, обвинувачують у неподанні на затвердження директору Парку графіку чергувань сторожів. При цьому, це не входить в коло його обов'язків. Пояснив, що покоївку [PERSON] він не примушував виконувати роботу прачки - це була виключно її ініціатива. Безпідставним, на його думку, є також і обвинувачення його у несвоєчасному виконанні ремонту електропроводки у будинку кордон «Ворота», що на в'їзді на о. Бірючий, бо будинок фактично знаходиться за межами його відділу, і в ньому мешкають за договором найму працівники парку, які, відповідно до умов договору, і повинні за власний рахунок робити в приміщеннях поточний ремонт, до якого належить і ремонт електропроводки. Але не дивлячись на це, після того, як наймач приміщення [PERSON] нарешті придбав всі необхідні для цього матеріали, заміна електропроводки була зроблена електриком. Також зазначив, що він з 06.10.2014 р. не працює з вини відповідача, а тому йому повинен бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім того, порушення його трудових прав завдало йому моральної шкоди, яка виразилась у втраті ним нормальних життєвих зв'язків. Він став дратівливим та нервовим, що вкрай негативно відбилося на його душевній рівновазі. Із-за упередженого ставлення до нього, безпідставного і надуманого обвинувачення його директором в неналежному виконанні трудових обов'язків, він захворів, і з 22.09.2014 р. по 03.10.2014 р. вимушений був лікуватися у стаціонарі Генічеської ЦРЛ. Внаслідок цього йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Завдану йому моральну шкоду оцінює в 30000 грн. Представники відповідача позов не визнали. Пояснили, що подача на затвердження директору графіків чергувань сторожів на Бірючанському відділенні Азово-Сиваського національного парку входить до обов'язків начальника відділу використання екосистем та рекреації Азово-Сиваського національного парку, ким і працював позивач. Та у 2013 році [PERSON] підписував та надавав такі графіки, а у 2014 році зазначає, що це не є його обов'язком. Крім того, [PERSON] примушував [PERSON], яка працює покоївкою на Бірючанському відділенні Азово-Сиваського національного парку та знаходилась у безпосередньому підпорядкуванні у позивача, змушував виконувати роботу прачки. Також зазначив, що у будинку на кордоні Ворота електропроводка тривалий час потребувала капітального ремонту, про що надходили неодноразові звернення мешканців будинку. На підсумкових засіданнях керівництва Парку [PERSON] давались неодноразові доручення стосовно проведення такого ремонту, що входило до його посадових обов'язків. При цьому до поточного ремонту електропроводки відноситься часткова заміна проводки (до 10% довжини) та арматури до введення в квартири. А згідно акту прийому виконаних робіт з капітального ремонту освітлювальної та силової проводки в житловому приміщенні від 06.10.2014 р. комісією було прийнято до експлуатації освітлювальну та силову проводку, після її капітального ремонту, та встановлено що в ході проведення капітального ремонту було замінено 85 % проводки, встановлено розподільчі коробки - 6 од., та електроарматура - 5 одиниць. А тому цей факт свідчить про невиконання [PERSON] своїх посадових обов'язків передбачених посадовою інструкцією та не виконання розпоряджень і вказівок керівництва. Тим самим через бездіяльність позивача порушувались правила пожежної безпеки. Крім того, [PERSON] використовував службовий транспорт в неробочий час та виїжджав на ньому за межі Азово-Сиваського національного парку без попередження та узгодженням із керівником. За даним фактом на [PERSON] було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке він оскаржив до суду. Але в задоволенні позову було відмовлено. Після розгляду апеляційним судом Херсонської області рішення суду набрало законної чинності. Враховуючи викладене, вважають, що звільнення з займаної посади [PERSON] є обґрунтованим та таким що відповідає чинному законодавству, а тому і зазначена у позовній заяві моральна шкода та виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу є необґрунтованими. Просять в задоволенні позову відмовити. Третя особа - директор Азово-Сиваського національного парку Поповчук Є.С. -в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, його представник за дорученням в суді позов не визнав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює електриком Азово-Сиваського національного парку. Наприкінці весни чи на початку літа його направили перевірити стан електрики в житловому будинку на о. Бірючий, де проживає [PERSON]. там була зношена електропроводка та її ввід до будинку. Він написав з цього приводу службову записку директору, яка розглядалась на підсумкових засіданнях керівництва Парку і [PERSON] надавались доручення з проведення ремонтних робіт. Для виконання ремонту було замовлено близько 40 метрів електропроводу та 6 розподільчих коробок. Такі товари купив квартиронаймач. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює сторожем Азово-Сиваського національного парку. Його безпосереднім керівником був [PERSON]. Усього на дільниці працює два сторожа, чергування через добу. Графіку та табелю чергувань він не бачив, до нього усно начальником та його заступниками було доведено графік чергувань. Працювали з напарником з порушенням через добу, а повинні через три. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює старшим інспектором кадрів Азово-Сиваського національного парку. Щомісячно надаються графіки чергувань сторожів, але [PERSON] їх не надавав, хоча це входило до його обов'язків. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює в Азово-Сиваському національному парку та проживає у будинку на кордоні Ворота на о. Бірючий. Він неодноразово звертався до [PERSON] з проханням відремонтувати електропроводку в будинку, у серпні 2014 року навіть придбав для цього необхідні матеріали. Але ремонт був зроблений лише у жовтня 2014 року. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює покоївкою на Бірючанському відділенні Азово-Сиваського національного парку. Прачки там не було. У вересні 2014 року [PERSON] привіз білизну та сказав її попрати, що вона і зробила. Це не входило до її обов'язку та не оплачувалося. На теперішній час вона виконує обов'язки прачки, у вересні 2014 року виданий відповідний наказ. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] за усною вказівкою [PERSON] 15.09.2014 р. виконувала обов'язки прачки, ніякої оплати за це не отримувала. З цього приводу він звернувся з доповідною запискою до керівництва і в подальшому на [PERSON] було наказом покладено обов'язки прачки. Вислухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 23.01.2015 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до Азово-Сиваського національного парку, третьої особи директора Азово-Сиваського національного парку Поповчук Євгена Сергійовича про скасування наказу від 11.09.2014 р. № 49-к про дисциплінарне стягнення, яке набрало законної сили 24.02.2015 року, що визнається сторонами, в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Встановлено, що наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України за №315 від 02 вересня 2005 р. затверджено положення про Азово-Сиваський національний природний парк, згідно якого Парк є природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою науково-дослідною установою загальнодержавного значення і входить до складу природно-заповідного фонду України. Парк є юридичною особою, має самостійний баланс. Пунктом 3.7 вказаного положення директор Парку в межах своїх повноважень видає накази та розпорядження; визначає функціональні обов'язки працівників; здійснює інші повноваження відповідно до чинного законодавства України. У разі відсутності директора з поважних причин його обов'язки виконує заступник директора. Відповідно до довідки серії АБ №128552 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій керівником Азово-Сиваського національного природного парку є Поповчук Євгеній Сергійович. Згідно трудової книжки [NUMBER] (а.с. 14-16) [PERSON] наказом за № 97-к від 01 вересня 2005 р. був призначений в Азово-Сиваський національний природний парк на посаду заступника начальника виробничої мисливської дільниці о. Бірючий з випробувальнимтерміном три місці, та в подальшому призначений на вказану посаду, як такий, що пройшов випробування. Наказом № 5-к від 28 січня 2010 р. переведений на посаду начальника виробничої дільниці о. Бірючий з випробувальним терміном два місяці. У подальшому був призначений на вказану посаду, як такий, що пройшов випробування. 15 жовтня 2012 р., у зв'язку зі змінами у штатному розписі, наказом за № 65-к, посада начальника виробничої дільниці о. Бірючий була перейменована на посаду начальника відділу використання екосистем та рекреації. 20 листопада 2013 р. директором Азово-Сиваського національного природного парку Поповчуком Є.С. було затверджено посадову інструкцію начальника відділу використання екосистем та рекреації, з якою позивач був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис (а.с. 71-72). Згідно вказаної посадової інструкції, на начальника відділу використання екосистем та рекреації покладались наступні завдання та обов'язки: організовує та погоджує з керівництвом господарську діяльність роботи відділу, пов'язану із збереженням та використанням державного майна, житлових рекреаційних і адміністративних будинків, споруд, електроустаткування та комунікаційних мереж, направлену на виконання завдань, передбачених положенням Азово-Сиваського національного природного парку; своєчасно проводить поточний ремонт та обслуговування рекреаційних і адміністративних будівель; здійснює контроль за утриманням та використанням рекреаційних об'єктів за цільовим призначенням; забезпечує дотримання правил внутрішнього розпорядку та трудової дисципліни в колективі відділу, дотримання вимог охорони праці та пожежної безпеки; організовує роботи по рятуванню людей, тварин, майна; вживає заходів щодо заохочення та накладення стягнень на працівників відділу; веде облік за накопиченням та утилізацією відходів о. Бірючий; здійснює контроль за дотриманням лімітів використання паливно-мастильних матеріалів, витрат електроенергії, та інших енергоносіїв; здійснює контроль за використанням та дотриманням норм списання вугілля та скрапленого газу, дров; забезпечує своєчасне подання звітності в бухгалтерію національного парку; підтримує в належному санітарному стані екологічні маршрути, організовує проведення рекреаційних заходів; забезпечує виконання наказів та розпоряджень керівництва в своєму відділі. Пунктом 2 вказаної посадової інструкції передбачена також відповідальність працівника, а саме: за використання та списання матеріальних цінностей, які надходять до відділу; раціональне використання і збереження житлових, господарських рекреаційних і адміністративних будинків; обслуговування рекреаційних і адміністративних будівель та своєчасний їх ремонт, закріплених за відділом транспортних засобів, сільськогосподарської техніки, протипожежного обладнання та інвентарю; за виконанням плану робіт відділу у встановлений термін; відповідає за стан охорони праці та дотримання вимог пожежної безпеки; за дотримання затверджених лімітів витрат паливно-мастильних матеріалів, електроенергії та інших енергоносіїв; за своєчасну та в необхідному обсязі заготівлю дров; за своєчасну звітність; відповідає за вчасне виконання наказів, розпоряджень керівництва. Пунктом 20 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Азово-Сиваського національного природного парку, які затверджені наказом директора Азово-Сиваського національного природного парку від 15.09.2005 р. № 53, та з якими позивач був ознайомлений під підпис, встановлено, що працівники зобов'язані сумлінно виконувати свої службові обов'язки, виконувати свої посадові обов'язки згідно до посадової інструкції (а.с. 85-89). Наказом директора Азово-Сиваського національного природного парку від 06.10.2014 р. № 56-к [PERSON] було звільнено з посади начальника відділу використання екосистем та рекреації Азово-Сиваського національного природно парку 06.10.2014 р. у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього посадовою інструкцією та правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 3-4). Положеннями пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 09.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Підставами для застосування даного дисциплінарного стягнення були: наказ директора Азово-Сиваського національного природного парку від 11.09.2014 р. № 49-к; заява [PERSON] від 19.09.2014 р., пояснення [PERSON] від 19.09.2014 р., пояснювальна записка [PERSON] від 19.09.2014 р., пояснення [PERSON] від 06.10.2014 р. Відповідно до змісту наказу, що оскаржується, 11 вересня 2014 року було зафіксовано факти порушення правил внутрішнього трудового розпорядку Азово-Сиваського національного природного парку, не виконання рішень, наказів, розпоряджень та вказівок своїх керівників, а саме використання службового транспорту в не робочий час та виїзд на службовому транспорті за межі Азово-Сиваського національного парку без попередження та узгодженням із керівником, та наказом директора від 11.09.2014 року № 49-К відповідно до п. 1 ст. 147 КЗпП України, начальнику відділу використання екосистем та рекреації [PERSON] було оголошено догану. [PERSON] цей наказ було оскаржено, та рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 23.01.2015 р. в задоволенні позову було відмовлено (а.с. 91-93). Позивачем дане рішення було оскаржено в апеляційному порядку. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24.02.2015 р. рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 23.01.2015 р. залишено без змін. Тобто, суд не знайшов підстав для скасування наказу директора Азово-Сиваського національного природного парку від 11.09.2014 р. № 49-к про дисциплінарне стягнення у вигляді догани, застосоване до [PERSON] Також відповідно до змісту наказу, що оскаржується, 19.09.2014 року було виявлено факти неподання на затвердження директору Азово-Сиваського національного природного парку графіків чергувань сторожів до 25 числа щомісячно, як того вимагає «Графік документообігу Азово-Сиваського національного природного парку на 2014 р.» затверджений директором Азово-Сиваського НПП від 08.01.2014 р. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 1 від 08.01.2014 р. «Про затвердження облікової політики в Азово-Сиваському НПП» (пункт 3) (а.с. 42-44) та додатку 7 до нього «Графік документообігу Азово-Сиваського НПП» затвердженого директором Азово-Сиваського НПП 08.01.2014 року (а.с.45) [PERSON] є відповідальною особою за подання графіків чергувань сторожів щомісячно (пункт 5). Про необхідність подання таких графіків [PERSON] був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис (а.с. 45 зі звороту). Також про обізнаність позивача про необхідність подання графіків чергувань сторожів свідчить наявність таких графіків за 2013 р., які подані відповідно до вимог наказу № 1 від 02.01.2013 р. «Про затвердження облікової політики в Азово-Сиваському НПП» (а.с. 38-41), де виконавцем зазначений [PERSON] та стоїть його підпис (а.с. 46-56). А тому твердження позивача, що це не входило в коло його обов'язків і ніхто у нього цього не вимагав, не знайшло свого підтвердження в судовому засідання. Крім того, що позивач особисто стверджує про неподання на затвердження директору Азово-Сиваського національного природного парку графіків чергувань сторожів до 25 числа щомісячно, цей факт також підтверджується пояснювальною запискою старшого інспектора з кадрів Азово-Сиваського національного природного парку [PERSON] (а.с. 7), а також її поясненнями у судовому засіданні. За таких обставин суд приходить до висновку, що мало місце невиконання [PERSON] без поважних причин обов'язків, покладених на нього правилами внутрішнього розпорядку. Також однією з підстав для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, відповідно до наказу, що оскаржується, було те, що з 01.09.2014 р. начальник відділу використання екосистем та рекреації [PERSON] своїм особистим рішенням змусив покоївку [PERSON] виконувати роботу прачки з прання білизни без особистої згоди на те [PERSON] та наказу по суміщенню та оплати праці згідно штатного розпису. Таким чином начальник відділу використання екосистем та рекреації [PERSON] порушував трудове законодавство, колективну угоду та правила трудового розпорядку. Проте цей факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. З заяви [PERSON] від 19.09.2014 р. на ім'я в.о. директора Азово-Сиваського національного природного парку [PERSON] вбачається, що вона, працюючи покоївкою, з 01.09.2014 р. за особистим розпорядженням [PERSON] виконує обов'язки прачки, вважає це незаконним, оскільки вона не давала згоди на це (а.с. 5). Аналогічні пояснення [PERSON] дала в судовому засіданні. При цьому свідок [PERSON] суду пояснив, що таке розпорядження [PERSON] давав 15.09.2014 р.. Аналогічна інформація міститься у його доповідній записці (а.с. 57). Тобто, в показах свідків містяться розбіжності, вони не узгоджені між собою в частині періоду нібито виконання [PERSON] обов'язків прачки без відповідного наказу керівництва Парку. Крім того, непрямим доказом того, що [PERSON] не давав [PERSON] розпорядження щодо виконання обов'язків прачки є те, що вона, вважаючи таке розпорядження з 01.09.2014 р. незаконним, повідомила про це керівництву лише 19.09.2014 р.. Крім того вона мала право написати заяву про покладення на неї таких функціональних обов*язків з оплатою праці, що нею не було зроблено, згідно її пояснень. Ще однією підставою для звільнення у наказі № 56-к від 06.10.2014 р. зазначено, що не зважаючи на раніше накладені дисциплінарні стягнення начальник відділу використання екосистем та рекреації [PERSON] продовжував не виконувати свої посадові обов'язки, накази та розпорядження керівництва, про що свідчить факт невиконання [PERSON] своїх посадових обов'язків передбачених посадовою інструкцією та не виконання розпоряджень та вказівок керівництва, а саме бездіяльність у частині невиконання ремонту електричної проводки у будинку кордон «Ворота». Бездіяльність начальника відділу використання екосистем та рекреації [PERSON] порушує правила пожежної безпеки. Питання заміни електричної проводки постійно доручалось до виконання [PERSON]. На теперішній час роботи не виконані. Дійсно, посадовою інструкцією начальника відділу використання екосистем та рекреації визначено, що він організовує та погоджує з керівництвом господарську діяльність роботи відділу, пов'язану із збереженням та використанням державного майна, житлових рекреаційних і адміністративних будинків, споруд, електроустаткування та комунікаційних мереж, направлену на виконання завдань, передбачених положенням Азово-Сиваського національного природного парку; своєчасно проводить поточний ремонт та обслуговування рекреаційних і адміністративних будівель. Наказом № 2 від 08.01.2014 р. [PERSON] призначено відповідальним за стан будинку кордон з літньою кухнею, госпсараю (кордон Ворота). 05.06.2013 р. між Азово-Сиваським національним природним парком та [PERSON] укладено договір найму жилого приміщення у службових будинках Азово-Сиваського національного природного парку. Відповідно до цього договору [PERSON] мешкає у будинку кордон Ворота. Ця обставина визнається сторонами, і відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Пунктом 4 цього Договору визначається обов'язок наймача проводити за власний рахунок необхідний поточний ремонт жилих приміщень та місць загального користування. Судом встановлено, що [PERSON] з липня 2014 р. неодноразово звертався до [PERSON] з проханням відремонтувати електропроводку у вищевказаному будинку, що входило до посадових обов'язків [PERSON]. Але на день звільнення [PERSON] такі роботи проведені не були. Як вбачається з акту прийому виконаних робіт по капітальному ремонту освітлювальної та силової проводки в житловому приміщенні від 06.10.2014 р. комісією було прийнято до експлуатації освітлювальну та силову проводку, після її капітального ремонту, та встановлено що в ході проведення капітального ремонту було замінено 85 % проводки, встановлено розподільчі коробки - 6 од., та електроарматура - 5 одиниць (а.с. 61). Відповідно до «Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд» затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України № 150 від 10.08.2004 року до поточного ремонту електропроводки відноситься «часткова заміна проводки (до 10 % довжини) та арматури до введення в квартири. Тобто, в будинку кордон «Ворота» було зроблено капітальний ремонт електропроводки. Як пояснив в судовому засіданні свідок [PERSON], ремонт електропроводки у будинку був проведений тільки після того, як він за власний рахунок придбав для цього необхідні матеріали. Тобто, роботодавець ( підприємство) не забезпечив [PERSON] належні умови для виконання посадових обов'язків, а саме придбання матеріалів для ремонту, а тому вина позивача у невиконанні ремонту електричної проводки у будинку кордон «Ворота» - відсутня, і тому ця обставина не може бути підставою для звільнення. Стаття 43 Конституції України регламентує правові основи громадянина на працю та захист його трудових прав. Відповідно до чинного КЗпП України (ст. 3) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Право на працю в Україні реалізують переважно шляхом укладання трудового договору між працівником та роботодавцем. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації профспілкового представника на основі типових правил. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Азово-Сиваським національним природним парком з 2005р. Відповідно до наказів директора Азово-Сиваського національного природного парку за №5-к від 28 січня 2010р. та №14-к від 31 березня 2010р. [PERSON] був переведений на посаду начальника виробничої дільниці о. Бірючий. Вказана посада в подальшому була перейменована на посаду начальника відділу використання екосистем та рекреації (наказ №65-к від 15 жовтня 2010). [PERSON] під час прийняття його на роботу був ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників Азово-Сиваського національного природного парку, та посадовою інструкцією начальника відділу використання екосистем та рекреації, про що свідчить його власноручний підпис. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] будучи ознайомленим з посадовою інструкцією, правилами внутрішнього трудового розпорядку, фактично взяв на себе зобов'язання працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника, або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір, що відповідає вимогам ст. 139 КЗпП України. Так, згідно ч. 2 ст. 140 КЗпП України у трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують посадові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників може бути застосовано дисциплінарне стягнення. Порядок застосування дисциплінарних стягнень встановлено положеннями статей 148, 149КЗпП України, згідно яких дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. На думку суду, відповідач під час накладення дисциплінарного стягнення дотримався процедури передбаченої ст. 149 КЗпП України, а саме: відібрав пояснення у [PERSON] (а.с. 6, 8, 10), здійснив перевірку виявлених порушень, та враховуючи тяжкість вчиненого проступку прийняв відповідне рішення. Частиною 1 статті 147-1 КЗпП України встановлено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно п. 34 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Азово-Сиваського національного природного парку,затверджених наказом директора Парку за №53 від 15 вересня 2005р., за порушення трудової дисципліни, цих Правил до працівника може бути застосовано один з таких стягнень: догана, звільнення. Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни може бути застосовано стягнення у вигляді звільнення. Чинним КЗпП України передбачено, що підставою для звільнення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України може бути лише систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Судом встановлено наявність систематичного невиконання [PERSON] своїх посадових обов'язків, що виразилося у використанні службового транспорту в неробочий час та виїзді на ньому за межі Азово-Сиваського національного природного парку та у неподанні на затвердження директору Азово-Сиваського національного природного парку графіків чергувань сторожів. При цьому, за використання службового транспорту в неробочий час та виїзді на ньому за межі Азово-Сиваського національного природного парку до [PERSON] 11.09.2014 року було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. З'ясувавши обставини справи у їх сукупності, факти дотримання роботодавцем строків і порядку застосування стягнення у вигляді звільнення, наявності доказів вчинення проступків та ступінь їх тяжкості, суд вважає, що відсутні підстави для скасування наказу про оголошення звільнення, оскільки дане дисциплінарне стягнення було правомірно оголошено позивачу з дотриманням вимог законодавства, у зв'язку з чим позовні вимоги про його скасування задоволенню не підлягають. Оскільки позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди є похідною від позовної вимоги про поновлення на роботі, то і вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed