Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у номері № 46 від 12.11.2014 року газети «Народний тижневик «Субота» в статті «В Черняхове судят мужчину, жестоко избившего 70-летнюю соседку» та у номері № 46 (1257) за 13-19 листопада 2014 року газети «Ехо» у розділі «Досьє» в статті «На Житомирщині сусід до півсмерті відлупцював пенсіонерку за зауваження» поширені недостовірні відомості про побиття ним старої жінки [PERSON] та вчинення ним злочину на той час, коли навіть не було розпочате досудове слідство. Окрім того, 18.11.2014 року [PERSON] обласною державною телерадіокомпанією було випущено в ефір відео з цього ж приводу і випущено в Інтернет під назвою «Не чіпай нікого і не бійся нікого» від 18.11.2014 року, чим поширено недостовірну, односторонню та не перевірену інформацію, отриману лише від [PERSON] та без зясування всіх обставин подій, що відбувалися. Позивач та відповідач [PERSON] проживають в невеликому населеному пункті - селі Велика Горбаша Черняхівського району Житомирської області, де поширення такої інформації спричиняє негативний вплив на відношення односельців до нього, порушує його честь та гідність, а також йому завдано моральних страждань. Тому просить: 1) визнати, що поширені відповідачами відомості про те, що він вчинив злочин, а саме побив [PERSON] та факту тяжких наслідків після цього, не відповідають дійсності та принижують його честь та гідність; 2) зобовязати відповідачів спростувати поширення неправдивої інформації, а саме факту побиття ним [PERSON] та факту тяжких наслідків після цього шляхом опублікування їх в газеті «Народний тижневик «Субота», газеті «Ехо», [PERSON] обласною державною телерадіокомпанією; 3) стягнути з кожного з відповідачів на його користь по 10000,00 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали. Представник позивача пояснив, що конфлікт між позивачем та відповідачем [PERSON] дійсно відбувся, але внаслідок нього вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 12.05.2015 року встановлено лише наявність у потерпілої подряпин на лівій ніздрі. Однак засоби масової інформації повідомили про вчинення ним злочину відносно [PERSON] ще до ухвалення вироку, а сама потерпіла поширювала завідомо неправдиву інформацію односельцям та під час лікування в лікарні щодо побиття її позивачем до півсмерті. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов не визнали. [PERSON] пояснила, що 01.10.2014 року внаслідок конфлікту позивач наніс їй кілька ударів руками по голові, наносив удари ногами та палицею, після чого була викликана швидка допомога для надання їй медичної допомоги та працівники міліції, і вона перебувала на стаціонарному лікуванні. Про все, що відбулося, розповідала працівникам міліції. Її представник також зауважив, що відповідач не поширювала неправдивих відомостей, які б порушували права позивача, та вона звернталася до правоохоронних органів за захистом своїх прав. Представник відповідача ТОВ «Видавництво та телерадіокомпанія «Редакція газети «ЄХО» («Відлуння») у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що інформація, викладена у номері № 46 (1257) за 13-19 листопада 2014 року газети «Ехо» у розділі «Досьє» в статті «На Житомирщині сусід до півсмерті відлупцював пенсіонерку за зауваження», отримана з відеорепортажу телерадіокомпанії. Втім у цій статті не названо імені позивача, тому змістом публікації ніяким чином не порушено його прав, честі та гідності. Інформація про події, які відбулися 01.10.2014 року в с. Велика Горбаша Черняхівського району Житомирської області між позивачем та відповідачем [PERSON], була поширена УМВС України в Житомирській області та підлягала обговоренню, так як до неї існував суспільний інтерес для запобігання прояву протиправної поведінки в суспільстві іншими особами. Відповідач засновник газети «Народний тижневик Субота» [PERSON] та представник відповідача [PERSON] обласної державної телерадіокомпанії у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили. Заслухавши сторони та їхніх представників, дослідивши письмові матеріали справи, дослідивши відеозапис відеорепортажу [PERSON] обласної державної телерадіокомпанії від 18.11.2014 року під назвою «Не чіпай нікого і не бійся нікого», зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовне підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Судом встановлено, що в номері № 46 (773) від 12.11.2014 року газети «Народний тижневик «Субота» в статті «В Черняхове судят мужчину, жестоко избившего 70-летнюю соседку» зазначено про те, що «… мужчина в здравом рассудке и твердой памяти избил пожилую соседку. Это произошло в селе Велика Горбаша Черняховского района. У жертвы нападавшего врачи диагностировали сотрясение мозга, амнезию и ушибы. …. Когда я гнала корову на пастбище, на меня набросился, его зовут [PERSON]. Схватил и начал угрожать. Лил на меня прямо-таки потоки ругани и мата. Насколько я поняла, причина в том, что я сделала ему замечание за то, что он ударил мою корову. Я ему отвечаю: «Что ж, бей, злодей!» Все это происходило при свидетелях и люди не дали ему меня избить. … А вечером сосед вновь затеял скандал на улице, причем вызвал свою жену и требовал от нее, чтобы меня избила. Но та только взяла палку наперевес и толкала меня ею в грудь. А он, сосед, то есть, он кричит: «Не так надо бить!» Подскочил, ударил меня рукой по голове, потом в підбородок. Пошла кровь. Он меня снова ударил, и я упала. Тогда он начал избивать меня ногами. Тут вышел его отец и оттащил от меня. - … Я подналась с земли, зашла к себе в дом и стала плакать, - продолжает [PERSON]. У меня пятеро сыновей, а за щитить от злодея оказалось некому. Вызвала скорую помощь и милицию. Милиционеры меня опросили, а скорая забрала в больницу. Там диагностировали сотрясение мозга и амнезию. Милиция расследовала инцидент и передала дело в суд. На первом заседании автор попытался получить комментарий у обвиняемого [PERSON] (однофамилец пострадавашей). Тот отказался. … Судебное разбирательство продолжается. … необходимо доказать в публичном процессе, что обвиняемый, подняв руку на пожилую хрупкую женщину, не может называться мужчиной». У номері № 46 (1257) на 13-19 листопада 2014 року газети «Ехо» у розділі «Досьє» в статті «На Житомирщині сусід до півсмерті відлупцював пенсіонерку за зауваження» автором вказано, що «Це сталося у селі Велика Горбаша Черняхівського району Житомирської області на початку жовтня. 72-річна багатодітна мати [PERSON], яка виховала пятеро синів і дочку, була жорстоко побита. … [PERSON] помітила, що сусід пропустив свою чергу, і зробила йому зауваження. За це 45-річний чоловік жорстоко побив кволу 72-річну жінку. Коли вона впала на землю, він продовжив її бити … ногами по голові. Непритомну пенсіонерку госпіталізували до лікарні, де вона довго приходила до тями. Поки жінка лікувалася, родичі написали заяву в міліцію з проханням в усьому розібратися і покарати кривдника. 21 жовтня кримінальну справу передано до Черняхівського суду. Перше засідання відбулося 5 листопада. Разом з тим ходять чутки, що чоловік не вперше у прямому розумінні прикладає руки до вирішення своїх проблем. У селі він побив вже не одну людину…». 18.11.2014 року [PERSON] обласною державною телерадіокомпанією було випущено в ефір відеорепортаж під назвою «Не чіпай нікого і не бійся нікого», в якому відповідач [PERSON] розповіла про те, як позивачем було нанесені їй тілесні ушкодження 01.10.2014 року, журналіст повідомив про отримані нею травми у виді струсу головного мозку, закритої черепно-мозкової травми та забою передньої частини обличчя, а зі слів позивача, він заперечував нанесення їй будь-яких ударів та заподіяння тілесних ушкоджень. Вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 12.05.2015 року, який набрав законної сили 12.06.2015 року, [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за нанесення [PERSON] умисного легкого тілесного ушкодження, що не спричинило розлад здоровя. Як зазначено у вироку суду, 01.10.2014 року близько 18-30 год. [PERSON] знаходився біля власного домоволодіння, що розташоване по вул. 1 Травня в с. В. Горбаша Черняхівського району. В той час з поля додому прямувала [PERSON], до якої підійшов [PERSON] та став сваритися. Під час сварки на грунті неприязних відносин [PERSON] умисно рукою наніс декілька ударів [PERSON] в обличчя. В результаті завданих ударів за вказаних обставин [PERSON] заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді саден на правій ніздрі, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2397 від 10.10.2014 року відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоровя. Тілесні ушкодження у вигляді саден на правій ніздрі могли утворитися від дії тупих предметів. Тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій сідниці та стегні через відсутність записів щодо їх форми та кольору не оцінюються експертом, оскільки могли утворитись і в результаті медичних маніпуляцій. Клінічний діагноз «ЗЧМТ, струс головного мозку» не підтверджений обєктивною неврологічною симптоматикою. Водночас згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3375 від 06.10.2014 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 01.10.2014 року по 06.10.2014 року та їй був встановлений діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій лівого стегна». За змістом ст. 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Відповідно до\~ст. ст. 270, 275, 297 ЦК України\~фізична особа має право як на повагу до гідності та честі, та і право на захист свого особистого немайнового права. Статтею 30\~Закону України «Про інформацію»\~передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, які не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню. Разом з тим, згідно з положеннями зазначеного законодавства кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. Відповідно до розяснень, які містяться у п. 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року за № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво тобто містить відомості про події і явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Також у п. 19\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року за № 1 розяснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Досліджені судом докази свідчать, що інформацію, викладену вномері № 46 (1257) на 13-19 листопада 2014 року газети «Ехо» у розділі «Досьє» в статті «На Житомирщині сусід до півсмерті відлупцював пенсіонерку за зауваження» з приводу жорстокого побиття 45-річним чоловіком [PERSON], не можна розцінювати як таку, що безпосередньо стосується особи позивача, оскільки в ній відсутнє посилання на його прізвище, імя та по батькові. У статті «В Черняхове судят мужчину, жестоко избившего 70-летнюю соседку», опублікованого в номері № 46 (733) від 12.11.2014 року газети «Народний тижневик «Субота», зазначено про те, що «…мужчина в здравом рассудке и твердой памяти избил пожилую соседку. …У жертвы нападавшего врачи диагностировали сотрясение мозга, амнезию и ушибы…». Про отримання потерпілою [PERSON] травм у виді струсу головного мозку, закритої черепно-мозкової травми та забою передньої частини обличчя йде мова у відеорепортажі [PERSON] обласної державної телерадіокомпанії від 18.11.2014 року. Ці відомості, поширені даними засобами масової інформації, не є оціночними судженнями, а є фактичними твердженнями, так як можуть бути перевірені на предмет відповідності їх дійсності. Діагноз потерпілої [PERSON] такий як «струс головного мозку та забій лівого стегна» на час опублікування статті в газеті та випуску в ефір відорепортажу відповідав виписці із медичної карти стаціонарного хворого № 3375 від 06.10.2014 року [PERSON], а згідно вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 12.05.2015 року [PERSON] заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді саден на правій ніздрі. Тому за наведених обставин зазначені відомості не можна вважати недостовірними. Зміст поширеної в газеті «Народний тижневик «Субота» та [PERSON] обласною державною телерадіокомпанією інформації відносно позивача не підтверджує його посилань на те, що в опублікованій статті та відеорепортажі ще до ухвалення судом вироку було повідомлено громадськість про вчинення ним злочину, зважаючи на те, що в ній відсутнє категоричне ствердження про вчинення позивачем відносно відповідача [PERSON] злочину. На обґрунтування позову стороною позивача також не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували поширення відповідачем [PERSON] недостовірної інформації стосовно позивача щодо порушення його особистих немайнових прав. Її висловлювання, що містяться у відеорепортажі під назвою «Не чіпай нікого і не бійся нікого», відображають опис нею подій 01.10.2014 року, а в наданому позивачем журналісту телерадіокомпанії інтервю у поширеному відеорепотражі він заперечив факт нанесення ним ударів потерпілій [PERSON] У п. 19\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року за № 1\~«Про\~\~судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової\~\~репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1\~ст. 277 ЦК України\~та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (ст. 37 Закону України «Про пресу», ст. 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення»)\~\~у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не\~\~скористався\~\~правом на відповідь або власне тлумачення спірних публікацій у пресі з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу власну оцінку. Окрім того, у заявлених позивачем вимогах він просить визнати, що поширені відповідачами відомості про те, що він вчинив злочин, а саме побив [PERSON] та факту тяжких наслідків після цього, не відповідають дійсності та принижують його честь та гідність, у звязку з чим просить також зобовязати відповідачів спростувати поширення неправдивої інформації, а саме факту побиття ним [PERSON] та факту тяжких наслідків після цього. Таким чином, за виключенням відомостей про те, «…що він вчинив злочин...», позивачем чітко не сформульовано, якою саме поширеною інформацією в зазначених статтях, відеорепортажі та відповідачем [PERSON] здійснюється негативний вплив на його честь та гідність, а також не конкретизовано, які саме висловлювання щодо побиття ним [PERSON] та факту тяжких наслідків після цього не відповідають дійсності, принижують його честь та гідність і які він просить суд спростувати. За наведених обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання поширених відповідачами відомостей такими, що не відповідають дійсності та принижують честь та гідність позивача, зобовязання відповідачів спростувати поширення неправдивої інформації. Поряд з цим вимога про відшкодування моральної шкоди не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, так як стороною позивача не доведено приниження його честі та гідності відповідачами і така вимога є похідною від вимог про визнання інформації недостовірною та її спростування, в задоволенні яких судом відмовлено, а тому в цій частині позов також задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed