Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив, до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому зазначив, що відповідачам за адресою: [ADDRESS] , підприємство регулярно надає послуги теплопостачання, за які необхідно щомісячно вносити оплату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідачі тривалий час ухиляються від сплати за надані послуги, добровільно заборгованість не сплачують. Внаслідок чого, за період з 01 червня 2012 року по 01 квітня 2017 року, мають заборгованість в сумі 17\~854,72 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, а також, судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2017 року на користь позивача з відповідача [PERSON] стягнуто заборгованість за постачання теплової енергії в розмірі 17\~854, 72 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2019 скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.12.2017 та призначено судовий розгляд за привалами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.04.2020 Демидова С.Т. залучено співвідповідачем у справі. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, останній надав заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог, при цьому у випадку їх задоволення просить застосувати строк позовної давності та розглянути справу у його відсутність. У відзиві на позовну заяву позивач зазначив, що квартира за адресою: [ADDRESS] не приватизована і він не є її власником. З травня 1996 року він проживає з іншою жінкою за адресою [ADDRESS] . Теплову енергію за місцем проживання він не споживав такі послуги йому не надавались. На даний час є інвалідом, прикутий до ліжка. В квартирі зареєстрований та проживає [PERSON] , який і є отримувачем послуг з теплопостачання. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заява про відкладення судового розгляду від нього не надійшла, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справі та проаналізувавши законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов до такого висновку. Як вбачається з довідки Бахмутської міської ради № 3434 від 04.09.2017 року, довідки ПП «ВІЛС» №417 від 05.09.2017, довідки ПП «Вілс» №258 від 20.03.2020 року та копії паспорта [NUMBER] місце проживання [PERSON] з 14.04.1987 зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . (а.с.21, 23, 69, 155, 175). Місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] з 10.08.1993 зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що встановлено з довідки Бахмутської міської ради № 860 від 26.02.2020 та довідки ПП «Вілс» №258 від 20.03.2020 року (а.с. 155, 175). На ім`я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок №13433, що встановлено з розрахунку заборгованості за теплову енергію (а.с. 5,7). Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 1 червня 2012 року по 1 квітня 2017 року по особовому рахунку № 13433 наявна заборгованість в розмірі 17 854 гр. 72 коп. (а. с. 5-6). Розрахунок здійснено на основі тарифів, погоджених рішеннями виконавчого комітету Артемівської міської ради Донецької області від 1 жовтня 2008 року № 729 (а.с.9) та від 5.03.2008 року № 173 (а.с.10), а також затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 14 грудня 2010 року № 1831, від 3 березня 2015 року № 603 (а. с. 7).\~\~ Позивач здійснює господарську діяльність з надання послуг з теплопостачання на підставі ліцензій (а.с. 9-10). Позивач звертався до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] суми заборгованості, однак ухвалою суду від 18.05.2017 року йому було відмовлено в прийнятті вказаної заяви (а.с.4). Як зазначено у ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до\~ст.\~64\~ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно п.5 ч.2 ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №1875-IV від 24.06.2004 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У відповідності до ч. 5 п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Тобто, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надання житлово-комунальних послуг. А тому, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Така правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі № 3-184гс14. Суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] з приводу того, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки не проживає у квартирі та у зв`язку із цим не отримує послуги з теплопостачання, оскільки суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідач відмовлявся від споживання послуг з постачання теплової енергії у встановленому порядку, чи звертався до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. Щодо заяв відповідача [PERSON] та представника [PERSON] про застосування строків позовної давності до позовних вимог слід зазначити наступне. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи ТОВ «Бахмут-Енергія» 18 травня 2017 року звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу з відповідача [PERSON] Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області 18 травня 2017 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу (а.с.4). Позивач звернувся до суду 22.08.2017 року. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтерес. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За положеннями ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на час звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу, судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання ТОВ «Бахмут-Енергія» заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України 2004 року, перериває перебіг строку позовної давності. Отже, до позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання, за період з 01 червня 2012 року по 16 травня 2014 року, в сумі 3863,39 грн. слід застосувати строк позовної давності та в цій частині у задоволенні позову відмовити. Заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 17 травня 2014 року по 01 квітня 2017 року, в сумі 13\~991,33 грн. підлягає стягненню з відповідачів солідарно, оскільки позивачем не пропущено строк позовної давності. За викладених обставин суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволенних вимог. На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема інваліди 1 та 2 групи. З копії довідки до акта огляду МСЕК № 377609 від 02.01.2013 року вбачається, що [PERSON] є інвалідом 1 групи. Враховуючи, що відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір в сумі 1253,76 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] .

Outcome: partial