Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що постійно, відкрито проживає, володіє частиною житлового будинку за адресою м.Генічеськ, вул. Д. Бідного,13 , просить визнати за ним право власності на частину такого будинку. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю позов підтримав, пояснив, що позивач з 1960 року постійно зареєстрований та проживає за адресою [INFO], що підтверджується рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 09.08.2013 року, 25\\125 часток цієї квартири Генічеська ветбаклабораторія продала у 1964 році [PERSON], 33\\125 часток [PERSON], в іншій частині він проживав, з 2007 року почав звертатись до правонаступника Генічеської ветбаклабораторії з заявами про приватизацію такої квартири , на що було отримано відповідь, що вони не заперечують, але так як правонаступник не оформив свого права на таку квартиру, тому він не має можливості приватизувати таку квартиру. Просив визнати право власності на квартиру в порядку приватизації, потім в судовому засіданні представник позивача змінив вимоги та просить визнати право власності на таке майно за набувальною давність. Представник Генічеської міської ради в суді з первісними вимогами щодо права на приватизацію погодився , з позовом про визнання права власності за набувальною давністю не згоден, так як вважає, що Генічеська міська рада не може бути відповідачем, на балансі такої квартири в них нема, є довідка Генічеської районної державної лікарні ветеринарної медицини про те, що така квартира перебуває в них на балансі, тому за умови передачі такого майна до Генічеської міської ради від них може бути потім реалізовано право на приватизацію позивача, в раді утворений відповідний орган приватизації. Представник позивача не бажає залучати правонаступника до розгляду справи. В суді встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 09.08.2013 року встановлено факт тривалого проживання [PERSON] з 1960 року по день постановлення рішення суду за адресою м.Генічеськ, вул.Д.Бідного, 13. Відповідно до довідки 2007 року Генічеської районної державної лікарні ветеринарної медицини така квартира перебуває в них на балансі. Відповідно до довідки управління ветеринарної медицини в Генічеському районі така квартира не перебуває на балансі такої установи. Судом було зроблено запит про роз*яснення таких розбіжностей, надано відповідь про неможливість таких пояснень. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. В даному випадку позивач та його представник не довели взагалі факт набуття такого майна. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді не довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він вказує власника частини будинку одну особу, право власності якої не встановлено судом, а фактично власником такого будинку згідно матеріалів справи є інша особа( договір купівлі-продажу житлового будинку 1964 року за адресою м.Генічеськ, вул. Д. Бідного,13 , покупцем якого є [PERSON]І.) , а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що визнання за позивачем права власності на житловий будинок за набувальною давністю суперечить закону, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed