Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив, до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому зазначив, що відповідачам за адресою: [ADDRESS] , підприємство регулярно надає послуги теплопостачання, за які необхідно щомісячно вносити оплату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідачі тривалий час ухиляються від сплати за надані послуги, добровільно заборгованість не сплачують. Внаслідок чого, за період з 01 жовтня 2007 року по 01 квітня 2016 року, мають заборгованість в сумі 14 630,842 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, а також, судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.09.2016року на користь позивача з відповідача [PERSON] стягнуто заборгованість за постачання теплової енергії в розмірі 14\~630,84 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.07.2020 скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.,09.2016 та призначено судовий розгляд за привалами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23.09.2020 [PERSON] залучено співвідповідачем у справі. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідачі будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, надали заяви, в якій просить застосувати строк позовної давності та розглянути справу у їх відсутність. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справі та проаналізувавши законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов до такого висновку. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 27.11.2012 року, [PERSON] продав [PERSON] та [PERSON] , а останній купили в рівних частках кожному, тобто по Ѕ частці, трикімнатну квартиру [ADDRESS] . На ім`я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що встановлено з розрахунку заборгованості за теплову енергію. Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 1 жовтня 2007 року по 1 квітня 2016 року по особовому рахунку № [NUMBER] наявна заборгованість в розмірі 14\~630,84 гр. Розрахунок здійснено на основі тарифів, погоджених рішеннями виконавчого комітету Артемівської міської ради Донецької області від 1 жовтня 2008 року № 729 та від 5.03.2008 року № 173, а також затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 14 грудня 2010 року № 1831, від 3 березня 2015 року № 603.\~\~ Позивач здійснює господарську діяльність з надання послуг з теплопостачання на підставі ліцензій. Позивач звертався до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] суми заборгованості, однак ухвалою суду від 22.04.2016 року йому було відмовлено в прийнятті вказаної заяви (а.с.4). Як зазначено у ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до\~ст.\~64\~ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно п.5 ч.2 ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №1875-IV від 24.06.2004 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У відповідності до ч. 5 п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Тобто, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надання житлово-комунальних послуг. А тому, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Така правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі № 3-184гс14. Щодо заяв відповідачів про застосування строків позовної давності до позовних вимог слід зазначити наступне. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи ТОВ «Бахмут-Енергія» 22.04.2016 року звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу з відповідача [PERSON] . Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області 22.04.2016 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу (а.с.4). Позивач звернувся до суду 30.06.2016 року. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтерес. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За положеннями ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на час звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу, судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання ТОВ «Бахмут-Енергія» заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України 2004 року, перериває перебіг строку позовної давності. Отже, до позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання, за період з 01 жовтня 2007 року по 22 квітня 2013 року, в сумі 3 953,50 грн. слід застосувати строк позовної давності та в цій частині у задоволенні позову відмовити. Заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 23 квітня 2013 року по 01 квітня 2016 року, в сумі 10\~667,34 грн. підлягає стягненню з відповідачів, оскільки позивачем не пропущено строк позовної давності. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення в рівних частках з відповідачів (по 1/2 частці з кожного) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», заборгованості за надані послуги за послуги з теплопостачання у розмірі 10 667,34 грн. За викладених обставин суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial