Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він не є батьком народженої відповідачкою неповнолітньої дитини [PERSON], вона не є його дочкою, дитина зачата в той період, коли вони з відповідачкою разом не проживали, припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства, позивач проживав в іншій області. На час народження дитини шлюб позивача та відповідачки був розірваний. Дитина не його, а тому просить суд визнати, що він, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] Росія, не є батьком дитини [PERSON], [INFO], та виключити запис про [PERSON] як батька з актового запису № 02 складеного 08 травня 2013 року Жуклянською сільською радою Корюківського району Чернігівської області про народження 25 квітня 2013 року [PERSON]. У підготовче засіданні позивач не зявився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, підтримав свої вимоги та просив позов задовольнити. Відповідачка у підготовче засіданні не зявилась, надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності, позов визнала у повному обсязі. У підготовче засідання представник третьої особи не з?явився, належним чином повідомлений про розгляд справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до частини 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зараз проживає і є зареєстрованим в [INFO], що підтверджується паспортом громадянина України НМ283855 виданим 12 лютого 2007 року Сосницьким РВУМВС. З відповідачкою [PERSON] позивач перебував в шлюбі, зареєстрованому 14 жовтня 2010 року у Жуклянській сільській раді Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується печаткою в його паспорті громадянина України. Після реєстрації шлюбу позивач та відповідачка проживали у [INFO]. Сімейне життя у них не склалось, між сторонами почали виникати сварки та суперечки, причиною яких було несумісність характерів. У 2011 році позивач пішов від відповідачки, переїхав до своїх батьків в с.Авдіївка Сосницького району Чернігівської області, з цього часу вони з відповідачкою фактично припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства, хоча шлюб ще не був розірваний. Пізніше позивач поїхав на заробітки в с. Шарки Рокитнянського району Київської області, а 29 червня 2013 року позивач уклав шлюбз іншою особою, що підтверджується печаткою в його паспорті громадянина України. 16 квітня 2013 року шлюб позивача та відповідачки було розірвано, що підтверджується повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія І-ЕЛ №059098 виданим 14 березня 2018 року Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. 25 квітня 2013 року відповідачка [PERSON] народила дитину [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Серія 1-ЕЛ №207427 виданим 14 березня 2018 року Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, з якого вбачається, що Жуклянською сільською радою Корюківського району Чернігівської області 08 числа травня місяця 2013 року складено відповідний актовий запис за №02 про народження [PERSON], яка народилась 25 квітня 2013 року, батьками якої є: батько [PERSON], мати [PERSON]. Про народження дитини позивач взагалі нічого не знав, бо це не його дитина, до її зачаття та народження він ніякого відношення не має. Позивач стверджує, що не є батьком народженої відповідачкою неповнолітньої дитини [PERSON], вона не є його дочкою, дитина зачата в той період, коли вони з відповідачкою разом не проживали, припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства, позивач проживав в [INFO], а відповідачка проживала в [INFO]. На час народження дитини їх шлюб був розірваний. Народжену дитину позивач не бачив, зі слів відповідачки вона взагалі не схожа на нього, у неї не має жодної з його рис, тому позивач не згоден з актовим записом про його батьківство щодо народженої відповідачкою дитини [PERSON]. За таких обставин позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом про оспорювання батьківства та виключення запису про його як батька з актового запису про народження дитини Відповідно до ст.136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Визнання відповідачем пред?явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень. Решту сплаченого судового збору стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved