Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобов`язати Оболонський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт зі всього нерухомого майна, належного на праві власності [PERSON] , накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби у Мінському районі № б/н від 25.06.2002, зареєстрований Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним 22.10.2004 за № 1404660 (номер запису про обтяження 937046). В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вищевказаною постановою відповідачем було накладено арешт на все майно, яке належить позивачу. Проте на даний час виконавче провадження на виконанні у Оболонському РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) не перебуває, є закритим та знищеним. Ухвалою суду 08 грудня 2021 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Проте станом на 24 грудня 2021 року відповідачем письмовий відзив не подано. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Відділу державної виконавчої служби у Мінському районі № б/н від 25.06.2002, що зареєстрований 22.10.2004 за № 1404660 (номер запису про обтяження 937046) Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою, накладено арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Перевіркою наявних журналів реєстрації виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям та згідно відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, встановлено, що виконавче провадження, в межах якого виносилася постанова № б/н від 25.06.2002 про накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON] , на виконані у відділі відсутнє. У Єдиному реєстрі боржників відносно позивача [PERSON] станом на 06.12.2021 відомості відносно нього відсутні, у зв`язку з чим всупереч положенням ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державним виконавцем не знято арешт, що був накладений на майно позивача. Відповідно до змісту листа відповідача від 20.05.2021 вбачається, що зняти арешт з майна [PERSON] у державного виконавця не має змоги, так як виконавчі документи за 2000 по 2017 рік згідно п. 2 Розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік, а тому виконавче провадження відносно [PERSON] на виконанні відсутнє. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 2 Розділу ХІ Наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Таким чином у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування обмеження щодо розпорядження майном [PERSON] , оскільки виконавче провадження, в межах якого накладалася заборона, закінчене і знищене. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016) арешт може бути знятий за рішенням суду. Тому суд вважає необхідним на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» позовні вимоги задовольнити та зняти арешт з майна позивача. На підставі викладеного, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), ст. 12, 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016), Наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року,

Outcome: approved