Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № IKIPG3.232393.001 від 06 березня 2014 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», забезпеченим договором поруки укладеним з [PERSON] в сумі 417 612,83 грн., яка складається з: поточної заборгованості за кредитом в сумі 356 715,80 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 1570,10 грн., поточної заборгованості за процентами - 3746,12 грн., простроченої заборгованості за процентами - 49100,81 грн., заборгованості за комісією 6480,00 грн., що утворилася станом на 22 квітня 2015 року, посилаючись на порушення боржником зобов'язань за кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що кредитний договір є договором споживчого кредиту, проте в супереч п. 2 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» в зазначеному договорі не має відомостей щодо обґрунтування вартості супутньої послуги такої, як комісія за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,20% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати, тобто позивач не надав відповідачу, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладанням кредитного договору; з п. 1.6 зазначеного кредитного договору слідує, що за управління кредитом, протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник сплачує щомісячно 0,20 % від суми договору, що в супереч ч. 1 ст. 203 ЦК України, ч. 5 ст. 11, ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є несправедливими, так як містять необґрунтовані умови без посилання на будь-який нормативно-правовий акт. Крім того з представленого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, різниця між нарахованими відсотками, які підлягають сплаті позичальником та фактично сплаченими ним відсотками, так зазначена різниця приводить до зменшення зарахувань на тіло кредиту і як наслідок приводить до збільшення розміру нарахованих відсотків та плати за управління кредитом, які нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом, тобто з наданого розрахунку просліджується дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту, що ставить в тяжке, не справедливе становище споживача в договірних зобов'язаннях. В п. 8.9 кредитного договору передбачену реальну процентну ставку в розмірі 26,64 %, яка є не зрозумілою для боржника. Також від Банку на адресу боржника не надходило будь-яких вимог щодо дострокового повернення кредиту, як це передбачено п. 3.1.11 договору, при цьому рекомендоване повідомлення, яке міститься в матеріалах справи вважає не належним доказом, оскільки таке повідомлення не містить підпису боржника, та на сайті «Укрпошти» зазначений на повідомленні штрихкодовий ідентифікатор відсутній. Крім того вважають, що кредитор відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України пропустив строк пред'явлення позову до поручителя протягом шести місяців, починаючи з 13 серпня 2014 року - з дня порушення боржником виконання зобов'язання за зазначеним договором. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи у її відсутності на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність відповідача [PERSON] Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором № IKIPG3.232393.001 від 06 березня 2014 року ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 360000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік з кінцевим терміном повернення 05 березня 2034 року. З яким також була ознайомлена його дружина [PERSON] надавши 06 березня 2014 року письмову згоду на його укладення. Відповідно до п. 1.6 договору позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,20 % від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати; до п. 6.1 договору за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує Позичальнику проценти в розмірі 36 % річних, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення; до п. 7.1 договір набуває чинності з дати його підписання та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим договором; п. 8.6 договору сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим договором становить 10 років; до п. 8.9 договору детальний опис загальної вартості кредиту вказаний у Додатку № 1 до цього договору Реальна процентна ставка по кредиту складає 26,64%підписання цього договору Позичальником погоджується з можливим відхиленням реальної сукупної вартості кредиту в процентному значені на 0,1 % від розміру, зазначеного у Додатку № 1 до цього Договору; до п. 8.10 договору графік погашення кредиту вказаний в Додатку № 2 до цього договору. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобов'язання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ці зобов'язання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором було забезпечено договором поруки № PX029031.232401.001 від 06 березня 2014 року укладеного між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та поручителем [PERSON] З яким також був ознайомлений її чоловік [PERSON] надавши 06 березня 2014 року письмову згоду на його укладення. Відповідно до п.2. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п. 6 договору поруки у разі невиконання позичальником зобов'язань за відповідним договором, позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п.п. 13, 14 договору поруки - договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язання за кредитним договором Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що сторонами в судовому засіданні не оспорювалось. Проте, як вбачається з доданого позивачем розрахунку, позичальником [PERSON] протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, так, станом на 22 квітня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 417 612,83 грн., з яких: 356 715,80 грн. - поточна заборгованість за кредитом, 1570,10 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 3746,12 грн. - поточна заборгованість за процентами, 49100,81 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 6480,00 грн. - заборгованість за комісією. За таких підстав, оскільки протягом дії договору позичальник не сплачував кредит вчасно та у повному обсязі, а також відсотки за користування кредитними коштами, тобто зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, суд вважає, що зазначена сума боргу підлягає солідарному стягненню з боржника і поручитель, які відповідають перед кредитором як солідарні боржники у повному обсязі. При цьому твердження відповідача [PERSON] та його представник [PERSON], що спірний договір споживчого кредиту укладений з порушенням принципу рівності сторін та загальних засад цивільного законодавства - справедливості й добросовісності, та з порушенням ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та є таким, що ставить в тяжке, не справедливе становище споживача в договірних зобов'язаннях, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до Постанови Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15 (правова позиція) за змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору, проте як вбачається з матеріалів справи відповідачі не звертались до ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» чи до суду із відповідною заявою про визнання таких положень договору не дійсними. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Проте спірний кредитний договір підписаний сторонами, за письмовою згодою дружини позивальника - [PERSON], та які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач [PERSON] на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; Банк надав позичальнику документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до кредитного договору «Загальна вартість кредиту» та «Графік погашення кредиту», які підписані відповідачем [PERSON], міститься повна інформація стосовно умов кредитування, тому такі твердження відповідача та його представника є безпідставними. Що стосується твердження відповідача [PERSON] з приводу застосування строку позовної давності щодо вимог пред'явлених до поручителя, то вони задоволенню не підлягають, оскільки строк дії договору на день подачі позову не закінчився, крім того про застосування такого строку не заявлено самим поручителем. За таких підстав позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача солідарно на користь позивача також судові витрати в сумі 3654,00 грн. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved