Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки про розірвання шлюбу (а.с. 2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 липня 2015 року вони з відповідачкою уклали шлюб. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Шлюбні відносини фактично припинені з червня 2016 року, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Також, позивач посилається на те, що має намір укласти шлюб з іншою жінкою. Таким чином, позивач прийшов до висновку, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу не можливе і наполягає на розірванні шлюбу. У судове засідання позивач не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити без надання строку для примирення. Також позивач в заяві зазначив, що в разі неприбуття в судове засідання відповідачки, згоден на прийняття заочного рішення у справі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином.Так, судом, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак згідно з конвертом з судовою повісткою, що повернулася до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання», відповідачка не зявилася до поштового відділення для отримання конверта з поміткою «судова повістка», що дає суду підстави вважати, що відповідачка за зазначеною адресою відсутнята свідчить про неможливість вручення відповідачці судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Крім того, на 22.02.2017р. 08 год. 15 хв. відповідачка отримала судову повістку, однак до суду не зявлялася, клопотання про розгляд справи у її відсутність не подавала, про причини неявки суд також не повідомляла. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з припиненням шлюбу між подружжям, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 24 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між сторонами, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 88 (а.с. 6, 7). Шлюб у сторін перший. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, спільно не проживають. Суперечок матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них немає, спірне майно відсутнє. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, родина розпалася остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у зв'язку з реєстрацією шлюбу відповідачка змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Райлян». Приймаючи до уваги той факт, що відповідачка не подала заяви до суду про зміну свого наявного прізвища на дошлюбне, суд не вбачає підстав для зміни прізвища. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідною квитанцією (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved