Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 07 жовтня 2011 року між АТ КБ ««ПриватБанк» та матірю відповідачів [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній було надано кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов даного кредитного договору [PERSON] зобовязана була щомісячно повертати кредит та відсотки за його користування. \~ \~ \~ \~ Однак в порушення умов договору відповідач належним чином не виконувала свого зобовязання і станом на 31 липня 2018 року вона має заборгованість за вищевказаним кредитом з урахуванням відсотків, неустойки, пені та комісії, а також штрафних санкцій на загальну суму 56345,17 грн., які позивач просив стягнути з [PERSON] Ухвалою суду від 23 жовтня 2018 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений пятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] 20 березня 2015 року померла. Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] були залучені до участі у справі в якості правонаступників [PERSON], оскільки вони прийняли спадщину після її смерті. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі 13 жовтня 2018 року отримали копії ухвали про залучення їх до участі у справі та позовної заяви з додатками. А 26 жовтня 2018 року подали до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнають. Відмову від визнання позову мотивують тим, що за життя\~та після\~смерті матері\~вони не\~знали про\~те,\~що вона\~в 2011\~році отримала\~кредит у\~розмірі 300,00\~грн.\~Тим більше,\~вони не\~бачили і\~саму платіжну\~картку,\~не говорячи\~про сам\~договір.Крім того, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 37 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, а не зміни відповідача, однак лише за умови, що фізична особа померла після пред'явлення позову до суду. Враховуючи вищевикладене, а також те, що їх мати померла до виникнення судового спору, відповідачі вважають, що діючим законодавством України не передбачено судового регулювання спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинено. Враховуючи викладене, просять відмовити у задоволенні позову. 20 листопада позивач подав до суду відповідь на позов, в якій зазначив, що згідно ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив. Відповідно до ч. 1. ст. 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредиторів повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Виходячи з того, що у позивача була відсутня інформація про смерть позичальника, Банком буде зроблено перерахунок заборгованості на дату її смерті та подано уточнену позовну заяву до спадкоємців. Відповідачі заперечення на відповідь на відзив до суду не подали. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 07 жовтня 2011 року між АТ КБ ««ПриватБанк» та матірю відповідачів [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній було надано кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов даного кредитного договору [PERSON] зобовязана була щомісячно повертати кредит та відсотки за його користування. Однак, із представленого позивачем розрахунку вбачається, що [PERSON] станом на 31\~липня 2018\~року має заборгованість за вищевказаним кредитом з врахуванням відсотків, неустойки та комісії на загальну суму 56345,17 грн. Також судом встановлено, що 20 березня 2015 року [PERSON] померла, а спадщину, яка відкрилась після її смерті прийняли її доньки [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду від 05 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] були залучені до участі у справі у якості правонаступників після смерті матері. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи зі змісту ст. 1219 ЦК України вищевказані правовідносини допускають правонаступництво, а тому у відповідності до положень ст. 1282 ЦК України відповідачі [PERSON]\~та [PERSON]дійсно повинні відповідати за зобовязанням, яке виникло у їх матері внаслідок укладання вищевказаного кредитного договору, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. В той же час, відповідно до положень ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Однак, з матеріалів справи вбачається, що спадкоємцям нічого не було відомо про укладений між їх матірю та банком кредитний договір. Ці твердження відповідачів жодним чином матеріалами справи не спростовуються. Також відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Однак, позивач ні в позовній заяві, ні в інших доданих документах не вказує, що з обєктивних причин він не знав і не міг знати, що позичальник [PERSON] померла. Крім того, відповідно до ч. 3 вищевказаної статті, якщо кредитор спадкодавця навіть не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, лише протягом одного року від настання строку вимоги. При цьому, відповідно до ст. 1050 ЦК України банк має право дострокового виконання боргових зобовязань у разі невиконання боржником своїх боргових зобовязань. Однак, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла 20 березня 2015 року, а отже з цієї дати вона не здійснювала і не могла здійснювати жодних платежів за кредитним договором. Але із позовом про стягнення боргу до неї банк звернувся лише у вересні 2018 року, тобто більше ніж через три роки після настання строку вимоги. А тому у відповідності до положень ч. 4 ст.1281 ЦК України позивач позбавляється права вимоги до відповідача і його позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed