Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що на підставі права власності йому належить житловий будинок по вул.Лесі Українки, 39 в с.Аули Криничанського району Дніпропетровської області. На відстані 25 метрів від його будинку розташований недобудований житловий будинок № 42, власником якого є [PERSON], яка в ньому не проживає, а на даний час, зі своєю сімєю проживають в іншому будинку по вул. Островського, 28 в с. Аули Криничанського району Дніпропетровської області. Вищезазначений недобудований житловий будинок [PERSON], який доводиться зятем [PERSON], використовує в якості приміщення для розведення і утримання свиней. Сам [PERSON] також проживає в іншому будинку по вул. Петровського, 33 в с.Аули Криничанського району Дніпропетровської області. Як вказує позивач, будинок відповідачки не обладнаний будь-якою вентиляцією, всі відходи та бруд від свиней складається безпосередньо у дворі, біля даного будинку. В результаті чого у звязку з діями [PERSON] навколо створилась брудна атмосфера, яка призводить до забруднення повітря, що перешкоджає позивачу як у відпочинку в себе вдома, так і будь-якому проведенню робіт у себе на території. У звязку з вищенаведеним позивач неодноразово звертався до [PERSON] зі скаргами і вимогами про припинення його діяльності з масового розведення свиней. Однак [PERSON] на ці скарги і вимоги ніяким чином не реагував. У липні та серпні 2013 року позивач звертався до керівництва [PERSON] селищної ради щодо порушення санітарних правил і норм при розведенні великої кількості свиней, просив припинити його незаконну підприємницьку діяльність. Але селищна рада обмежилась складанням Акту від 19 липня 2013 року в якому констатувала факт знаходження у недобудованому житловому будинку за вказаною адресою 44 свині різного віку і приписано [PERSON] скосити траву, відвести місце для навозу і встановити вентиляцію. Як зазначає позивач, йому не було надано відповіді на які цілі було відведено земельну ділянку, розташовану по вул. Лесі Українки, 42 в с. Аули Криничанського району Дніпропетровської області, безпідставно обмежившись посиланням на Закон України «Про захист персональних даних». Але така перевірка нічого так і не вирішила та не змінила, [PERSON] ніяких організаційних дій по зменшенню шкідливого впливу цих тварин і результатів їх життєдіяльності на довкілля зроблено не було. Тому позивач звернувся до суду з проханням заборонити [PERSON] використовувати земельну ділянку та житловий будинок по вул. Лесі Українки, 42 в с. Аули Криничанського району Дніпропетровської області за нецільовим призначенням; заборонити [PERSON] здійснювати діяльність, повязану з утриманням свиней за вищевказаною адресою; зобовязати [PERSON] селищну раду вирішити питання про вилучення земельної ділянки по вул. Лесі Українки, 42 в с. Аули, яка використовується за нецільовим призначенням; зобовязати усіх відповідачів перемістити свиней до спеціалізованого господарства, та покласти судові витрати на відповідачів. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що по вул.Л.Українки, 42 проживає його теща [PERSON], якій належить недобудований будинок. В зв'язку з тяжким матеріальним становищем в недобудованому будинку утримуються свині, власником яких є [PERSON], а він лише допомагає в догляді за свинями. Через утримання свиней у нього з позивачем виник конфлікт, позивач писав скарги в різні інстанції. Але на сьогоднішній день в будинку зроблена вентиляція, кількість свиней зменшена і забруднення повітря відсутнє. Тіму він просить позов не задовольняти Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала і пояснила, що у 2004 році Аульскою селищною радою їй була виділена земельна ділянка по вул.Л.Українки, 42 для будівництва житлового будинку. Житловий будинок до цього часу не добудований і через скрутне матеріальне становище вона змушена в недобудованому будинку вирощувати свиней, догляд за якими здійснює [PERSON] Згодлом їй було виділено за тою ж адресою ще 0,0900 га для ведення особистого господарства. Але фактично ця земельна ділянка їй не надавалась. У 2014 році вона отримала дозвіл на виготовлення технічної документації для оформлення права власності на земельну ділянку 0,1500 га і ця земельна ділянка до цього часу перебуває в комунальній власності. Через забруднення повітря із-за утримання свиней з позивачем виник конфлікт і за вказівкою селищної ради в будинку обладнана вентиляція. В цей час кількість свиней зменшена, сусіди до неї претензій з приводу забруднення повітря не мають, тому вона просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області позовні вимоги не визнала і пояснила, що [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку по вул.Л.Українки, 42 в с.Аули. Будинок позивачка так і не добудувала, а в недобудованому будинку утримує свиней, з-за чого у [PERSON] з позивачем виник конфлікт через забруднення повітря. Позивач з цього приводу звертався до селищної ради, внаслідок чого радою був складений акт, яким [PERSON] був зобов'язаний обладнати в будинку вентиляцію та загорнути вигрібну яму, що ним і було виконано. З приводу зміни цільового призначення земельної ділянки [PERSON] до селищної ради не зверталась. Рішенням ради [PERSON] виділено за тією ж адресою земельну ділянку для ведення особистого господарства, але ця ділянка передана не була. Вона вважає, що [PERSON] має право на своїй земельній ділянці займатись вирощуванням свиней, тому в задоволенні позову просить відмовити. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, бо у судовому засіданні встановлено, що рішенням виконкому [PERSON] селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області № 99 від 25 серпня 2004 року [PERSON] відведена земельна ділянка, площею 0,15 га по вул.Лесі Українки під будівництво житлового будинку.. Рішенням сесії [PERSON] селищної ради № 12 від 14 червня 2007 року [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка по вул. Лесі Українки, 42 в с.Аули розміром 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, а також розміром 0,09 га за тією ж адресою для ведення особистого селянського господарства. Але земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства фактично не передана, про що свідчить довідка [PERSON] селищної ради від 05 листолпада 2015 року про наявність у фізичної особи земельних ділянок. Рішенням сесії [PERSON] селищної ради № 04-XXXXXXI/VI від 31 липня 2014 рокуШевченко В.І. надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки по вул.Лесі Українки, 42 в с.Аули, площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Але такий проект до цього часу не розроблений і згідно витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку вказана земельна ділянка, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови і перебуває в комунальній власності. До цього часу житловий будинок [PERSON] не добудований і в експлуатацію не введений, тому не може розцінюватись як житлове приміщення. В недобудованому будинку [PERSON] з 2013 року утримує свиней у великій кількості, догляд за якими здійснює [PERSON], внаслідок чого має місце забруднення навколишнього повітря, через що позивач неодноразово звертався як до селищної ради, так і до інших інстанцій. Внаслідок звернення позивача адміністративною комісією [PERSON] селищної ради 29 липня 2015 року складений акт обстеження земельної ділянки по вул.Лесі Українки, 42 в с.Аули, яким засвідчений факт утримання 53 свиней в приміщенні будинку в задовільних умовах і вказано на необхідність в строк 7 днів викосити бур'яни, відвести місце для навозу та встановити вентиляцію, що було виконано. Таким же актом від 09 листопада 2015 року факт утримання свиней в приміщенні вказаного будинку також підтверджено. Перелічені дані свідчать про те, що надана [PERSON] земельна ділянка, площею 0,1500 га по вул.Лесі Українки, 42 в с.Аули має цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, а відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст. 96 ЗК України не забезпечила використанні земля за цільовим призначенням, оскільки вирощування свиней у великій кількості не має ніякого відношення до будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а земельна ділянка, площею 0,09 га для ведення особистого селянського господарства [PERSON] фактично не була передана в натурі. Утримання свиней на земельній ділянці, віднесеної до категорії земель житлової та громадської забудови суперечить п.3 Санітарних правил і норм розміщення устаткування і експлуатації малих ферм для утримання худоби в населених пунктах Української РСР від 30 травня 1989 року, та передбаченим ст. 103 ЗК України принципам добросусідства. Наведені обставини обумовлюють висновок суду про задоволення позову в частині заборони використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. В судовому засіданні встановлено, що власником свиней, які утримуються в недобудованому будинку по вул.Лесі Україники, 42 в с.Аули, є [PERSON], але не [PERSON] А ст.317 ЦК України право володіння, користування та розпорядження своїм майном надає лише його власнику. Тому суд не має можливості покласти на відповідача [PERSON] заборону здійснювати діяльність з утримання свиней за вказаною адресою та покласти на відповідачів [PERSON] і Аульску селищну раду обов'язку перемістити свиней до спеціалізованого господарства, як про те просить позивач. Позивач не вказує саме до якого спеціалізованого господарства слід перемістити свиней, тобто позовіні вимоги в цій частині є неконкретизованими, що нунеможливлює виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог в цій частині, тому суд не вбачає можливості задоволення позову в частині зобов'язання перемістити свиней до спеціалізованого господарства. Стосовно позовних вимог про зобов'язання [PERSON] селищної ради вирішити питання про вилучення земельної ділянки по вул.Лесі Українки, 42 в с.Аули, яка використовується не за цільовим призначенням, то суд також не вбачає можливості задоволення позову в цій частині, оскільки ст. 149 ЗК України не передбачає права селищної ради на вилучення земельної ділянки через використання її не за цільовим призначенням. Відповідальність за використання земельної ділянки не за цільовим призначенням ст. 144 ЗК України передбачає у вигляді припинення права користування земельною ділянкою, що можливо лише за клопотанням державного інспектора по використанню та охороні земель, яким позивач не є. А часткове задоволення позову покладає на відповідача [PERSON] обов'язок по сплаті судових витрат, як те передбачено ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved