Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просив ухвалити рішення суду, яким стягнути з [PERSON], [INFO], ідн [NUMBER], на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, м.Київ, вул.Десятинна,4/6, МФО 300346, п/р37396000000004) заборгованість за кредитним договором №500966902 від 11.12.2014 року станом на 23.02.2016 року у розмірі 18784,87 грн., яка складається з наступного: за кредитом - 13845,34 грн.; за відсотками 1158,21 грн.; по комісії 2581,32 грн. та штраф - 1200 грн. Підставою цьому зазначав те, що 11.12.2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та фізична особа, громадянин України [PERSON] уклали кредитний договір №500966902. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 17072,37 грн. Однак відповідач у порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконує внаслідок чого станом 23.02.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом - 13845,34 грн.; за відсотками 1158,21 грн.; по комісії 2581,32 грн. та штраф - 1200 грн. У добровільному порядку відповідач не погашає цей борг, тому позивач змушений звернутись в суд з цим позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала клопотання в якому просила справу розглянути у її відсутність. На позові наполягала і не заперечувала у заочному рішенні по справі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, стверджував, що 25.03.2016 року між ним та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №500991064 для погашення заборгованості за кредитним договором №500966902. За вказаним договором за ним не має заборгованості. У звязку з вищенаведеним, просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 11.12.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500966902. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 17072,37 грн. Однак, відповідач не виконував належним чином свої зобов'язання та не дотримувався терміну повернення наданого йому кредиту, внаслідок чого станом 23.02.2016 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 13845,34 грн.; за відсотками 1158,21 грн.; по комісії 2581,32 грн. та штраф - 1200 грн. Але в судовому засіданні встановлено, що сторони домовились та 25.03.2016 року уклали кредитний договір №500991064 для погашення заборгованості за кредитним договором №500966902, яким провели реструктуризацію суми боргу відповідача [PERSON] Так, відповідно до даної копії акцепту пропозиції про укладення угоди про надання особистого кредиту № 500991064, укладеного 25.03.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] на умовах про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що укладений між позичальником та банком раніше по програмі продукту «Рефінансування безпідставних кредитів», встановлено, що банк позичальнику надав кредит в сумі 19245 грн. 67 коп. зі сплатою процентної ставки за користування в розмірі 15,99% річних, та сплатою комісійної винагороди з 1-го місяця користування по 60-й місяць в розмірі 0,73% від суми кредиту, датою остаточного повернення кредиту є 28 березня 2021 року. Судом встановлено, що відповідач по новому кредитному договору від 25.03.2016 року заборгованості не має. Вимогами ст.526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Правові наслідки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України, встановлені договором або законом, наступають у разі зміни умов зобов'язання. Частиною 1 ст. 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що відповідач вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобовязань та уклав новий договір по кредиту, за яким не має заборгованості, тому в задоволені позову необхідно відмовити. У звязку із відмовою у позові у повному обсязі, судові витрати у справі суд відносить на рахунок позивача.

Outcome: dismissed