Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 08.09.2016 року о 16.15 год. в м. Херсоні на вул. Херсонська, 87 водій [PERSON], керуючи автобусом Mercedes Bens 416 CDI, н/з [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON], як наслідок транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 29.09.2016 року постановою Херсонського міського суду [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. [PERSON] під час експлуатації автобусу мав при собі поліс ПрАТ «Київський страховий дім». Позивач подав до ПрАТ «Київський страховий дім» письмове повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування. Для визначення розміру матеріального збитку, спричиненого в ДТП позивачем за послуги судового експерта сплачено 795,00 грн. За висновком експертного авто товарознавчого дослідження з встановлення вартості матеріального збитку №Вэ-411 від 17.10.2016 року, вартість матеріальної шкоди внаслідок пошкодження в ДТП т/з Opel Kadett, н/з [NUMBER], складає 35974,31 грн. ПрАТ «Київський страховий дім» прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування в сумі 21196,85 грн. Таким чином, [PERSON] повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою сумою в розмірі 14777,46 грн. (35974,31 грн. 21196,85 грн.). У звязку з викладеним, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 15572,46 грн., з яких: в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження в ДТП автомобіля 14777,46 грн. та витрати на послуги судового експерта 795,00 грн.; стягнути з відповідача судовий збір. Представник позивача в судове засідання надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Представник третьої особи ПрАТ «Київський страховий дім» в судове засідання не зявився, надав заяву про проведення розгляду справи без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08.09.2016 року о 16.15 год. в м. Херсоні по вул. Херсонська, 87, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], який зупинився для надання переваги в русі зустрічному транспортному засобу для здійснення повороту ліворуч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Власником автомобіля [NUMBER], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САА №638460. Відповідно до полісу №АЕ/9174274 між ПрАТ «Київський страховий дім» та [PERSON] 25.04.2016 року був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля [NUMBER]. Відповідно до полісу №АЕ/9116851 між ПрАТ «Київський страховий дім» та [PERSON] 12.07.2016 року був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля [NUMBER]. 09.09.2016 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою. Відповідно до висновку №Вэ-411 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу від 17.10.2016 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок його пошкодження в результаті ДТП складає 35974,31 грн. [PERSON] сплачено за проведення автотоварознавчої експертизи по визначенню ринкової вартості в сумі 795,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 852 від 07.10.2016 року. 01.11.2016 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» з заявою про виплату страхового відшкодування. Як вбачається з платіжного доручення №17047 від 06.02.2017 року [PERSON] було сплачено 21196,85 грн. в рахунок страхового відшкодування. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 14777,46 грн. (35974,31 грн. 21196,85 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як розяснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В п.9 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об'єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК). Відповідно до ст. 1194 ЦК України Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. Таким чином, з урахуванням викладених обставин справи та вимог закону, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved