Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем у справі було укладено кредитний договір №500910141 від 25.06.2013 року на суму 17595.46 грн. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено Договір факторингу відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №500910141 від 25.06.2013 року. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» (далі Позивач) укладено Договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ (далі договір факторингу) у відповідності до умов якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило Позивачу належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованим процентам, комісіями та всіма іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп», а Позивач набув право вимоги грошових коштів від Відповідача. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 39 768.79 грн. з яких: 17007.67 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 12338.22 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 10422.9 грн. - пеня, штраф, неустойка. В зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та відповідно просив стягнути суму заборгованості на його користь з відповідача у справі. Ухвалою суду від 02.08.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі. 29.05.2018 року судом постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» - задоволено, стягнуто з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №500910141 від 25.06.2013 року в розмірі 39 768.79 грн., а також судовий збір в сумі 1 600.00 грн. 12.11.2020 року від відповідачки у справі до суду надійшла письмова заява про визнання причини пропуску строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду поважними та поновлення такого строку, а також заява про скасування заочного рішення та його перегляд з призначенням справи до розгляду. 30.11.2020 року ухвалою суду заяви відповідачки [PERSON] задоволено, поновлено [PERSON] строк на подачу заяви про скасування заочного рішення суду, заочне рішення суду від 29.05.2018 року по цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 17.12.2020 року від представника відповідача адвоката Мостовенка Ю.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечував з підстав недоведеності видачі кредиту відповідачці, недоведеності факту набуття позивачем ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» права вимога за Кредитним договором №500910141 від 25.06.2013 року на суму 17595.46 грн., що укладений між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] , недоведеності розміру заборгованості, пропуску позивачем строку позовної давності. 28.12.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив в якій останній, заперечуючи проти доводів відповідача зазначив про те, що позивачем доведено наявність у нього прав вимоги Кредитним договором №500910141 від 25.06.2013 року, та заперечував проти твердження про пропуск позовної давності, оскільки строк кредитування, визначений договором на момент звернення до суду з позовною заявою не сплив. 11.02.2021 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, в своїй письмовій заяві просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Від представника відповідача через канцелярію суду надійшло Вступне слово, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову та здійснити розгляд справи без участі відповідача та її представника. Суд вважає за можливе розглянути справу відсутності сторін за наявності зібраних по справі матеріалів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні було встановлено, що 25.06.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №500910141. Пунктом 2.4. Кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування для погашення заборгованості за кредитним договором № 500260563 від 14.03.2012 на рахунок № [NUMBER] , що відкритий позичальнику у ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346, суми грошових коштів в розмірі 18285,46 грн. Днем надання кредиту є день списання грошових коштів з позичковго рахунку банку з метою їх подальшого зарахування на рахунки, що вказані в цьому пункті. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено Договір факторингу У відповідності до п 1.1. вказаного Договору факторингу від 30.09.2014 року, що укладений між ПАТ «Альфа Банк» ТОВ «Дата Майнінг Груп»передбачено, що за цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги (надалі також іменуються «права» або «право» в залежності від контексту) до Боржників (які надалі іменуються «Боржники», або «Боржник») за Кредитними договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту) перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору. Пунктом 1.3. Договору факторингу від 30.09.2014 передбачено, що право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання Клієнтом грошових коштів від Фактора у строки та порядку, передбаченому п. 3.2. Договору, що підтверджується підписанням Акту прийому-передачі прав вимоги за формою, наведеною у Додатку № 2 до цього Договору. Пунктом 2 Додаткової угоди № 1 від 08.12.2014 до Договору факторингу від 30.09.2014 передбачено пункт 3.2. Договору викласти в такій редакції: «3.2. Фактор зобов`язаний передати в розпорядження Клієнту грошові кошти в розмірі 145 460 285,97 (сто сорок п`ять мільйонів чотириста шістдесят тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 97 коп., шляхом перерахування їх 08 грудня 2014 року на рахунок Клієнта [NUMBER] , відкритий в ПАТ «Альфа-Банк», код Банку 300346». 10.10.2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ. Пунктом 2.1. Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016, передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право Вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту іменуються «Боржники», або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори», або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними договорами, за виключенням нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Основних договорів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Наведені приписи законодавства та положення Кредитного договору свідчать про те, що обов`язку позичальника повернути грошові кошти кредитору кореспондує обов`язок кредитора надати позичальнику кредитні кошти. Заперечуючи проти задоволення позову відповідач посилався на недоведеність факту видачі кредиту в розмірі17595,46 грн. У відповідності до п. 2.4. Кредитного договору кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування для погашення заборгованості за кредитним договором № 500260563 від 14.03.2012 на рахунок № [NUMBER] . Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження видачі кредиту в розмірі 17595,46 грн. на рахунок № [NUMBER] . При цьому, суд критично оцінює виписки по рахунку [NUMBER] , як доказ на підтвердження видачі кредиту, оскільки виписки, що надані позивачем не засвідчені належним чином, та не містять буд-якого підтвердження, що їх було виготовлено та видано ПАТ «Альфа-Банк». Крім того, в силу п. 2.5. Кредитного договору вказаний рахунок є рахунком для погашення заборгованості за кредитом, а не для його видачі. Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження виконання первісним кредитором - ПАТ «Альфа-Банк» зобов`язань, передбачених п. 2.4. Кредитного договору, щодо видачі позичальнику кредиту в розмірі 17595,46 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Таким чином, доказами прав нового кредитора у зобов`язанні є документи, які засвідчують права, що передаються, та інформація, яка є важливою для їх здійснення. Договір уступки права вимоги є реальним договором, тому право вимоги виникає і може бути визнано судом лише після передачі документів (як майна) про право вимоги. Отже правонаступник може доводити своє право вимоги лише фізично маючи у себе документи про право вимоги, як матеріальні докази цього права. Саме за матеріальними доказами судом оцінюється і розмір переданого права. Тобто право вимоги за основним зобов`язанням переходить в момент передачі документів, які є доказами права вимоги. Так, позивачем до позову було додано договори уступки права вимоги, за якими: 30.09.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» уступив на користь ТОВ «Дата Майнінг Груп» право грошової вимоги до боржників, перелік яких міститься в додатку до цього договору; 10.10.2016 року ТОВ «Дата Майнінг Груп уступив на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, право грошової вимоги до боржників, перелік яких міститься в додатку до договору. До матеріалів справи позивачем також було надано витяг з додатку №1-1 до договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.06.2016 року характеристики прав вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами, згідно з яким позивач набув право вимоги до відповідача на загальну суму 39768,79 грн. на підставі кредитного договору №500910141 від 25.06.2013 року. Разом з цим, до позову не надані будь-які докази, того що право вимоги до відповідача на загальну суму 39768,79 грн. на підставі договору №500910141 від 25.06.2013 року, було предметом Договору факторингу від 30.09.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп». У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 2 ЦПК України одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України регламентується, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У контексті положень принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен втручатись у процес доказування за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Зі змісту вищевказаних норм вбачається, що суд має право прийняти посилання та твердження сторони лише у випадку їх належного доведення в ході розгляду справи, за виключенням випадків, коли такі обставини не потребують окремого доведення. При цьому сам лише факт відсутності заперечень іншої сторони проти таких посилань та тверджень не може вважатися їх визнанням, оскільки для визнання таких обставин законодавець передбачив окрему форму висловлення (пряме зазначення про таке визнання в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників), про що прямо вказано в ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Стверджуючи про факт укладення Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги за спірним Кредитним договором між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» позивач не надав суду доказів на підтвердження вказаної обставини, не надав доказів оплати ТОВ «Дата Майнінг Груп» на користь ПАТ «Альфа-Банк» коштів в розмірі 145 460 285,97 на виконання п. 3.2. вказаного Договору відступлення права вимоги, та не звертався до суду клопотаннями про витребування таких доказів За таких умов позивачем не було доведено факту переуступлення права вимоги до відповідача за кредитним договором №500910141 від 25.06.2013 року від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Дата Майнінг Груп», відтак й наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за цим договором на користь позивача. За відсутності вказаних доказів суд позбавлений встановити факт відступлення прав вимоги за кредитним договором №500910141 від 25.06.2013 року від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Дата Майнінг Груп», момент переходу прав вимоги за кредитним договором, а також обсяг прав і обов`язків, які перейшли від попереднього кредитора новому кредитору. Таким чином суд приходить до висновку про те, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного відступлення права вимоги за Кредитним договором №500910141 від 25.06.2013 року матеріали справи не містять. Також в матеріалах відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту видачі відповідачу кредиту в розмірі 17595,46 грн. Відтак такі твердження позивача не можуть бути прийняті судом. За таких умов відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» коштів в рахунок заборгованості за Кредитним договором №500910141 від 25.06.2013 року. Надаючи оцінку заяві відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до наступних висновків. Зі змісту розрахунку заборгованості, який долучено позивачем до позовної заяви вбачається, що 26.05.2014 року кредитором достроково стягнуто з позичальника усю суму кредиту. Зазначена обставина підтверджується і позивачем, який у відповіді на відзив зазначає про те, що 26.05.2014 первісним кредитором ПАТ «Альфа Банк» було використано право на дострокове повернення кредиту. З наведеного вбачається, що у кредитора виникло право вимоги щодо стягнення з боржника усієї суми заборгованості 26.05.2014 року В цей же час, з даним позовом до суду позивач звернувся 17.07.2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що строк позовної давності не є пропущеним оскільки п. 2.3. Кредитного договору визначено строк кредитування до 26.06.2018 року. Так, скориставшись правом на дострокове повернення кредиту, кредитор змінив і строк кредитування, який закінчився 26.05.2014 року. Наведена обставина свідчить про те, що клопотання про застосування строку позовної давності є обґрунтованим. Проте, оскільки у задоволенні позову судом відмовлено з підстав його недоведеності, заява відповідача про застосування судом строків позовної давності залишається судом без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed