Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачкою. Заяву мотивує тим, що він зареєстрував шлюб з [PERSON] 05.02.2004 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Також позивач вказує на те, що між ними зникла довіра, на основі якої повинне будуватися сімейне життя. Тема розірвання шлюбу звідповідачкою піднімалася неодноразово і попри їхні намагання налагодити відносини, ситуація не поліпшилася. Позивач зазначає, що постійні конфлікти, непорозуміння негативно впливають на його фізичний та психологічний стан, що відображається на його професійній діяльності та у спілкуванні з дитиною і рідними. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з січня 2016 року, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, а тому подальше збереження шлюбу та примирення неможливі. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, у заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 05.02.2004 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 129 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved