Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 29.03.2019 р. між ним та відповідачем був укладений договір про надання послуг з охорони шляхом термінового виклику групи мобільного реагування № 6018116 . Відповідно до умов договору позивач надає відповідачу послугу, визначену п. 1.1., а саме охоронні послуги, які полягають в наступному: послуги з організації виїзду групи швидкого реагування (далі - «ГШР») на Об`єкт, при надходженні телефонного дзвінка від замовника на пункт централізованого спостереження (далі - «ПЦС») виконавця. Пунктом 1.2. договору визначено місцезнаходження об`єктів замовника: 1.[ADDRESS] : 2.[ADDRESS]: 3.[ADDRESS]. В свою чергу згідно п. 1.2. вартість послуг в загальному розмірі складає 1 200,00 грн. за один місяць їх надання. В травні 2019 року замовник був повідомлений та обізнаний про зміну вартості послуг до рівня 1600, 00 грн. на місяць, починаючи з 01.06.2019 р., що підтверджується в тому числі сплатою замовником вартості послуг у відповідному розмірі з урахуванням збільшення ціни. Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, згідно положень п.2.2. договору оплата за цим договором здійснюється замовником авансом щомісячно до 15-го числа місяця, в якому здійснюються заходи охорони об`єкта, шляхом перерахування замовником коштів у сумі місячної вартості послуг на рахунок виконавця. Відповідно до п.3.2.15 договору замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату послуг, що надаються виконавцем згідно умов договору. Крім того, п.п.3.1. договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання обома сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Якщо за 7 днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не вимагатиме його припинення, договір вважається продовжений строком на 1 місяць і на тих же умовах. Кількість разів пролонгації Договору не обмежується (п.3.4. Договору). Згідно підпункту п.5.2.1. договору виконавець має право в односторонньому порядку за власним бажанням достроково розірвати договір, попередньо повідомивши про це замовника письмово не менше ніж за 7 календарних днів до дати розірвання договору. Позивач вказує, що він виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідні послуги в повному обсязі, проте, починаючи з 01.09.2019 р. відповідачем не виконуються грошові зобов`язання по сплаті вартості наданих позивачем послуг. Останні сплати заборгованості було здійснено у серпні 2019 року та у зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем грошових зобов`язань по сплаті вартості послуг, починаючи з 01 лютого 2020 року послуги, що передбачені умовами договору, виконавцем не надаються. У зв`язку з викладеним, станом на 19 березня 2020 року загальна заборгованість відповідача за договором становить 8 000,00 грн. Позивач за допомогою мобільного зв`язку неодноразово звертався до відповідача з вимогою сплатити наявну заборгованість, але вказані вимоги залишилися поза увагою відповідача. Крім того, позивачем на адресу відповідача 31 січня 2020 року направлено повідомлення-вимогу про неналежне виконання зобов`язань за договором та сплату грошових коштів. Вказаною вимогою відповідач був попереджений про дострокове розірвання договору та повідомлений про необхідність сплати наявної заборгованості протягом 15 календарних днів з моменту отримання самої вимоги. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання послуг з охорони шляхом термінового виклику групи мобільного реагування № 6018116 від 29.03.2019 в розмірі 8000 грн. 00 коп. Позивач не скористався правом брати участь у судовому засіданні; в окремо поданій заяві клопотав про розгляд справи за відсутності позивача, повідомив також про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач є юридичною особою: Приватним підприємством «Шериф-Охорона 02» з ідентифікаційним кодом юридичної особи: 42642735, види діяльності: зокрема, код КВЕД 80.10 Діяльність приватних охоронних служб (основний). 29.03.2019 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з охорони шляхом термінового виклику групи мобільного реагування № 6018116 , відповідно до умов позивач надає відповідачу послуги з організації виїзду групи швидкого реагування на Об`єкт, при надходженні телефонного дзвінка від замовника на пункт централізованого спостереження (далі - «ПЦС») виконавця (а.с.5-6). Пунктом 1.2. договору визначено місцезнаходження об`єктів замовника: 4.[ADDRESS] : 5.[ADDRESS]: 6.[ADDRESS]. Відповідно до п. 1.2 договору вартість послуг в загальному розмірі складає 1 200,00 грн. за один місяць їх надання. П.п.3.1. договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання обома сторонами прийнятих на себе зобов`язань В травні 2019 року замовник був повідомлений та обізнаний про зміну вартості послуг до рівня 1600, 00 грн. на місяць, починаючи з 01.06.2019 р., що підтверджується в тому числі сплатою замовником вартості послуг у відповідному розмірі з урахуванням збільшення ціни(а.с. 14). Разом з тим, починаючи з 01.09.2019 р. відповідачем не виконуються грошові зобов`язання по сплаті вартості наданих позивачем послуг та згідно з наданим розрахунком станом на 19 березня 2020 року загальна заборгованість відповідача за договором становить 8 000,00 грн. (а.с.14). Між учасниками в даній справі виникли зобов`язальні правовідносини: із договору про надання послуг. Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 77 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно зі змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану його послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст.903 ЦК України). Згідно норм ст. 978 ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканість особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Суд встановив, що наявність між сторонами відносин з договору про надання послуг підтверджується договором №6018116 від 29.03.2019, наявним у позивача, який підтверджує виникнення спірних правовідносин. Згідно частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Утім, з боку відповідача було допущено порушення умов виконання зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6). За ст. 13 ЦПК України (ч. 1) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На переконання суду позивач виконав обов`язок доказування, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Отже, зважаючи на наведене, порушене право позивача підлягає захисту та поновленню у зазначеній в цьому рішенні спосіб (ст. 16 ЦК України). Таким чином на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання послуг з охорони шляхом термінового виклику групи мобільного реагування №6018116від 29.03.2019 р. в розмірі 8000, 00 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України: судові витрати відносяться на рахунок відповідача, який винний на користь позивача відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved