Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачки, відповідно до якого просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11/МК-08 від 28.02.2008 року у розмірі 6 32 893,83 доларів США, що за курсом НБУ складає 50 56 821,70 грн. звернути стягнення на вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 142,10 кв. м., яке розташоване за адресою [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; стягнути з відповідачки витрати пов'язані із сплатою судового збору. Ухвалою суду від 21.01.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] судового збору було залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № 11-МК-08 від 28.02.2008 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 750 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.02.2018 року. Згідно умов договору погашення заборгованості повинно здійснюватись в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією тощо. У порушення вимог діючого законодавства та умов договору [PERSON] зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 21.05.2013 року має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» у загальному розмірі 6 32 893,83 доларів США, яка складається з: - 5 85 638,24 доларів США - заборгованість за кредитом; - 44 617,26 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 2 638,33 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28.02.2008 року було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно - вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 142,10 кв.м., яке розташовано за адресою [ADDRESS], яке належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки складає 50 50 000 грн. Враховуючи факт наявності заборгованості за кредитним договором відповідачки перед ПАТ КБ «Приватбанк», позивач вважає за доцільне в рахунок її погашення звернути стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання представник позивача - Шишелова Н.В., яка діє на підставі довіреності - не з'явилась, надала суду зайву про розгляд справи в її відсутність та підтримку позовних вимог. Раніше, при розгляді судом вказаної справи, позовні вимог ПАТ КБ «Приватбанк» підтримувала з підстав, вказаних у позовній заяві та наполягала на їх задоволенні. В судове засідання відповідачка не з'явилась - з невідомих суду причин, про слухання справи була повідомлені у встановленому законом порядку. Раніше, при розгляді судом даної справи, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не визнала. В судове засідання представник відповідачки - [PERSON], яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги, - не з'явилась - надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. При розгляді судом вказаної цивільної справи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не визнала. Відповідно до письмових заперечень [PERSON], остання заперечує проти задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» посилаючись на ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» - повідомлення про порушення зобов'язань за кредитним договором було направлено Банком на адресу [PERSON] 09.04.2010 року, після чого відповідачкою було сплачено прострочену суму заборгованості. Як посилається позивач, друге повідомлення було спрямовано на адресу відповідачки 08.04.2013 року з вимогою щодо дострокового повернення всієї суми кредиту, проте це повідомлення відповідачка фактично не отримувала. Крім того зауважує, що після звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду із даним позовом, [PERSON] самостійно звернулась до відділення ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про зміну графіку проведення платежів за кредитним договором та у добровільному порядку погасила прострочену суму боргу у розмірі 56 945 грн. та суму судового збору у розмірі 3 441 грн. Враховуючи викладене вважає,що на теперішній час строк виконання [PERSON] її зобов'язань за кредитним договором це не сплинув, з огляду на що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» просить відмовити. Третя особа в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», враховуючи наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України (далі за текстом ЦК України) за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до кредитного договору № 11/МК-08, укладеного 28.02.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 750 000 доларів США, строком повернення не пізніше ніж 15.02.2018 року. Згідно із п. 4.1 кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 14 % річних. Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що при порушенні Позичальником будь-якого з зобов'язань з оплати відсотків за користування, а також строків повернення кредиту тощо, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більш подвійної ставки НБУ, які діє у період, коли сплачується пеня.. Крім того п. 6.2 кредитного договору передбачено сплата Позичальником штрафу за кожен випадок порушенням ним зобов'язань , передбачених п. 2.2.7, п. 2.2.8, п. 2.2.11 кредитного договору у розмірі 2% від суми отриманого кредиту. Згідно з розділом 3 кредитного договору, виконання Позичальником його зобов'язань за кредитним договором забезпечується нежитловою нерухомістю, згідно із договором поруки; поручительством, відповідно до договору поруки № 11/МК-08/1 від 28.02.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28.02.2008 року між [PERSON] (Іпотекодавець) та ЗАТКБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбан» (Іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ММНО [PERSON], в забезпечення виконання [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язань за договором кредиту. Предметом договору іпотеки є вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 142,1 кв.м., розташоване за адресою [ADDRESS], яке належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У порушення вимог діючого законодавства та умов договору [PERSON] зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 21.05.2013 року має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» у загальному розмірі 6 32 893,83 доларів США, яка складається з: - 5 85 638,24 доларів США - заборгованість за кредитом; - 44 617,26 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 2 638,33 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачкою її зобов'язань з повернення кредитних коштів, 09.04.2010 року на адресу [PERSON] ПАТ КБ»Приватбанк» було спрямовано претензію на суму 11 760,53 доларів США, згідно із якою Банк просить погасити вказану суму заборгованості в строк до 15.04.2010 року /а.с. 55/. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов'язання підлягає виконанню у встановлений договором строк. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому, відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Частиною першою статті 33 та статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. 08.04.2013 року на адресу [PERSON], а також на адресу поручителя - [PERSON], Банком було направлено повідомлення про дострокове повернення суми кредиту в повному обсязі - у розмірі 6 20 566,54 доларів США в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги. У вказаній вимозі міститься застереження ПАТ КБ «Приватбанк» з посиланням на ст. 33 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого Банк повідомляє про наміри щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - спірне нежитлове приміщення /а.с.53/. Наведене повідомлення [PERSON] отримано 12.04.2013 року, згідно із копією поштового повідомлення, що міститься у матеріалах справи /а.с.54/. Враховуючи викладене посилання представника відповідачки на необґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» у зв'язку з тим, що строк виконання основного зобов'язання ще не сплинув, є такими, що не знайшли свого правового обґрунтування при розгляді даної справи, оскільки судом встановлено факт неналежного виконання [PERSON] її зобов'язань з повернення кредитних коштів. При цьому судом враховані роз'яснення, що містяться у п. 37 постанови № 5 від 30.03.2012 року Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», згідно із яким невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотеко держателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотеко держателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладання договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Виходячи із зазначеної норми Закону, рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання іпотекодержателю права на його продаж будь-якій особі-покупцеві. Згідно з п.4 ч.2 ст.25 України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. У п.2 ч.1 ст.26 даного Закону вказаний один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження - продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем або на публічних торгах. Таким чином, нормами чинного законодавства, зокрема Законом України «Про іпотеку» і Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позивачу надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі і продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст.39 Закону України № 898-ІV у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому, відповідно до наданих в п.42 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до п. 41 постанови № 5 від 30.03.2012 року Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотеко держателю і не змінює обсяг його прав. Згідно із актом проведення переоцінки предмету застави від 20.05.2011 року, складеного ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], вартість предмету застави на момент складання акту визначена у розмірі 5 050 000 грн. /а.с.76/ В ході розгляду судом даної цивільної справи було проведено судове будівельно-технічну експертизу, згідно із висновком якої дійсна ринкова вартість об'єкту оцінки - нежитлового приміщення , що знаходиться за адресою [ADDRESS], станом на грудень 2013 року може складати 1 490 278 грн. /а.с.83-89/. Оскільки на час проведення будівельно-технічної експертизи вартість предмету іпотеки змінилась, та не відповідає вартості, визначеної на час укладення договору іпотеки та складання акту переоцінки предмету застави, суд приходить до висновку, що його вартість повинна визначатись на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності-незалежним експертом на стадії оцінки майна на час реалізації майна. Враховуючи той факт, що на момент розгляду судом даної справи відповідачкою було в добровільному порядку сплачено на користь ПАТКБ «Приватбанк» судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду - судовий збір у розмірі 3 441 грн., та в цій частині позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» судом залишено без розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, як це зазначено у ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved