Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і страховим відшкодуванням, виплаченого страховою компанією відповідача, у розмірі 29258,11 грн. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю їхнього представника за наявними в позовній заяві документами та про підтримання позову. В ході розгляду справи він позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог до 13537 грн.14 коп. Відповідач заперечував проти позову, вважав оцінку позивачем матеріальної шкоди завищеною. Внаслідок ремонту автомобілю його характеристики були суттєво покращені. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 27 жовтня 2014 року о 17 годині 40 хвилин, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом «HYUNDAI SANTA FE», номерний знак [NUMBER], застрахований полісом №АС6886319 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з терміном дії до 11.02.2015 року, виданого товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», в м. Миколаєві по вул. 1 Слобідська, та виїхавши на перехрестя з вул. Чигрина, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу», не надав перевагу в русі та допустив зіткнення із транспортним засобом SKODA FABIA ACTIVE, номерний знак [NUMBER], застрахований полісом №АС8347024 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з терміном дії до 07.12.2014 року, виданого приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група», під керуванням водія [PERSON], який рухався по головній дорозі по вул. Чигрина (а.с. 18). Свідок [PERSON] опитаний у судовому засіданні зазначив, що він виїжджав на місце ДТП та фіксував пошкодження автомобілів, про які він зробив відображення в протоколі огляду. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2014 року [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 19). 02 грудня 2013 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «ПРО-фарма» укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-5000-00495/00003, предметом якого є страхування транспортного засобу SKODA FABIA ACTIVE, номерний знак [NUMBER] (а.с. 10-15). 28 жовтня 2014 року до позивача звернувся страхувальник товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «ПРО-фарма» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та того ж дня на підставі угоди від 10.02.2015 року позивачем був складений акт огляду пошкодженого транспортного засобу (а.с. 20, 21, 39). 23 лютого 2015 року позивачем був здійснений розрахунок суми страхового відшкодування та складений страховий акт №ПСКА-4657, за яким розмір страхового відшкодування склав 52791,00 грн. (а.с. 22). У відповідності з платіжним дорученням №3605 від 23.02.2015 року, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 52791,00 грн., враховуючи заяву директора товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «ПРО-фарма» від 10.02.2015 року (а.с. 23, 24). Як вбачається із заяви від 11.03.2015 року №11/11161, позивач звернувся до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу та 28 квітня 2015 року останнім було виплачено позивачу в межах ліміту страхове відшкодування в сумі 23532,89 грн. (а.с. 40). В ході розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги посилаючись на наступне. ТДВ «СК Альфа гарант» звернулось до ТОВ «Експертум_АВЕ» з метою визначення коефіцієнта фізичного зносу для автомобіля «Шкода» державний номер АІ 0436ВР. На підставі звіту ЦВ/14/1487 спеціаліст ТОВ «Експертум-АВЕ» розрахував значення коефіцієнта фізичного зносу «Ез» - 0,32. Таким чином з урахуванням зазначеного коефіцієнту до рахунку від 02.02.2015 року складеного СПД [PERSON], вартість матеріального збитку склала 40217,86 грн. (а.с.68). ТДВ СК «Альфа-гарант» було сплачено згідно умов договору страхування 23532,89 грн. (40217,86*61%+24532,89 грн. 1000 грн. франшизи). Залишок, який підлягає сплаті позивачу за виплату страхового відшкодування потерпілій особі, складає 13573,14грн. (52791-40217,86+1000). Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, щоу разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, щоособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 статті 1187 цього Кодексу передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Положеннями статті 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно із ст. 993 цього Кодексу, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні приписи містяться в ст. 27 Закону України «Про страхування». Постановою ВСУ по справі №6-2808цс15 визначено, що вимога страховика до винної особи визначається не тільки розміром завданої ТЗ шкоди, а й сукупністю фактичних затрат, які понесені страховиком і які, в свою чергу, підтверджені відповідним платіжним дорученням. Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу у підтвердження доводів викладених у відзиві та запереченнях, так само як й на спростування доводів позивача щодо розміру заподіяної шкоди. Приймаючи до уваги те, що позивачем виплачено потерпілій особі страхове відшкодування, то до нього переходить право вимоги до відповідача про виплату різниці між виплаченим позивачем розміром страхового відшкодування та виплаченою страховиком відповідача сумою страхового відшкодування, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.. На підставі ст. ст. 22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1194 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved