Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 813 грн. 42 коп., зазначивши при цьому, що на підставі договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідач отримала право на матеріальну допомогу по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травм, не пов'язаних з нещасним випадком на виробництві, включаючи догляд за хворою дитиною. Під час проведених заходів фахівцями позивача з контролю правильного нарахування та використання грошових коштів застрахованими особами було встановлено факт неправомірного отримання відповідачем сум матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності, виданого КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради, за яким наказом від 20.07.2012 року №293-ос Криворізькою МрВД призначена та виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності по догляду за дитиною за рахунок коштів Фонду у розмірі 903,80 грн. в період з 31.05.2012 року по 09.06.2012 року, а саме встановлено факт, що хвора дитина, по догляду за якою відповідачу було призначено та виплачено матеріальну допомогу, в період з 31.05.2012 року по 06.06.2012 року та з 08.06.2012 року по 09.06.2012 року фактично перебувала в дошкільному навчальному закладі №222, що, в свою чергу, свідчить про факт відсутності реального догляду за хворою дитиною з боку відповідача, а відтак відсутні підстави для отримання відповідачем матеріальної допомоги у вигляді компенсації втрати доходу, оскільки відсутня обов'язкова кваліфікуюча ознака такої допомоги, як факт догляду за хворою дитиною з боку відповідача згідно режиму встановленого лікарем. Представники позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідач проти їх задоволення заперечувала, послалась, зокрема, на недопустимість наданих з боку позивача доказів та на відсутність повноважень у фахівців позивача проводити зазначені в позові перевірки. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Як убачається з матеріалів справи, на підставі договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідач отримала право на матеріальну допомогу по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травм, не пов'язаних з нещасним випадком на виробництві, включаючи догляд за хворою дитиною, що передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин (а.с.5-10). Згідно з листком непрацездатності від 31.05.2012 року, дитина відповідача [PERSON] хворіла на ГРЗ з 31 травня 2012 року по 04 червня 2012 року та з 05 червня 2012 року по 09 червня 2012 року та йому було встановлено амбулаторний режим лікування (а.с.13). Однак позивачем у березні 2013 року на підставі ч. 1 ст. 9 зазначеного вище Закону, для визначення правомірності призначення відповідачу допомоги по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною, було з'ясовано, що з 31.05.2012 року по 06.06.2012 року та з 08.06.2012 року по 09.06.2012 року дитина відповідача відвідувала дошкільний заклад, і лише 07.06.2012 року була відсутньою в закладі без поважних причин (а.с.12). Такі обставини вказують на те, що з 31.05.2012 року по 06.06.2012 року 08.06.2012 року по 09.06.2012 року відповідач не здійснювала догляду за хворою дитиною, чим порушила встановлений лікарем режим лікування. Статтею 29 зазначеного Закону встановлені права і обов'язки застрахованих осіб. У пункті 3 ч. 2 ст. 29 цього Закону зазначено, що обов'язок застрахованої особи полягає в дотриманні режиму, визначеного лікарем на період тимчасової непрацездатності. Таким чином, відповідач у відповідності до вимог ст. ст. 30, 32 цього ж Закону має відшкодувати позивачу неправомірну витрачену останнім суму страхових коштів, які, згідно з наданим позивачем розрахунком, із яким погоджується суд, складають 813 грн. 42 коп. (а.с.18). Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, в свою чергу, про необхідність їх задоволення. На підставі ст. 88 ЦПК України та оскільки позивача згідно з законом звільнено від сплати державного мита, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved