Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюбу між ним та відповідачем, який було зареєстровано 10.11.2006 року в Костопільському районному відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №300. В обґрунтування позову позивач зазначає, що шлюбні відносини між ними припинилися у грудня 2013 року, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя вважає неможливим. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримує. Окрім того зазначає, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 листопада 2006 року в Костопільському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №300, що стверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про народження останньої (а.с.4). Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved