Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на автомобіль марки «ЗАЗ 110307» , червоного кольору, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № Y6D11030770107117, реєстраційний № [NUMBER] та зняти з нього арешт. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він 02 квітня 2012 року придбав вказаний автомобіль у [PERSON]. Останній в підтвердження надав розписку про отримання коштів та видав довіреність на розпорядження транспортного засобу. Автомобіль не було зареєстровано на його ім’я у встановленому законодавством порядку із-за його необізнаності, а згодом йому стало відомо, що автомобіль перебуває під арештом із-за чого у нього відсутня юридично забезпечена можливість розпоряджатися майном. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з’явились, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Відповідачі були повідомлені за місцем реєстрації проживання та юридичною адресою, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Особа вважається повідомленою за місцем реєстрації її проживання і в тому разі, якщо вона відсутня за такою адресою. За таких підстав, за письмової згоди позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України В судовому засіданні встановлено, що Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.05.2014 року судом задоволено заяву позивача про залишення позовних вимог до [PERSON] без розгляду. На підставі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб визначений законами України. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з’ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «ЗАЗ 110307», червоного кольору, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № Y6D11030770107117, реєстраційний №АА0447СІ є [PERSON]. 02 квітня 2012 року [PERSON] видав довіреність на право розпорядження вказаного транспортного засобу [PERSON]. В цей же день було складено розписку про продаж цього автомобіля [PERSON] за 13000,00 гривень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] оформили перехід права володіння, користування та розпорядження автомобілем, шляхом видачі довіреності та укладення розписки, тобто у спосіб не заборонений законом. 11 березня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції [PERSON] складено акт опису й арешту майна, яким орган ДВС при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1537 виданого 23.08.2009 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] боргу, накладено арешт на транспортний засіб марки «ЗАЗ 110307» , червоного кольору, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № Y6D11030770107117, реєстраційний № [NUMBER] та передано на відповідальне зберігання позивачу. Відповідно до вимоги державного виконавця від 11.03.2014 р. № 2617 арештований автомобіль безоплатно передано [PERSON]. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що права позивача на розпорядження транспортним засобом порушені і підлягають захисту судом.

Outcome: approved