overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи тим, що згідно рішення Чаплинського районного суду громадянку [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], а батько дитини помер, внаслідок чого дитина набула статусу позбавленої батьківського піклування. Піклувальником дитини було призначено громадянку [PERSON]. Але останнім часом стан здоров'я піклувальника [PERSON] погіршився, внаслідок чого вона не в змозі надалі виконувати обов'язки піклувальника. [PERSON] не може в повній мірі виконувати свої обов'язки, внаслідок чого виникла необхідність звільнення її від повноважень піклувальника. В судовому засіданні представник позивача за дорученням позов підтримала. Відповідач не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні правовідносини. Так, згідно рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року (справа № 665/537/15-ц), громадянку [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], а батько дитини помер 25.03.2011 року, згідно свідоцтва про смерть від 28.03.2011 року серії І-НО № 525315, дитина набула статусу позбавленої батьківського піклування. Крім того, вказаним рішенням суду піклувальником дитини було призначено громадянку [PERSON], [INFO], бабусю хлопчика, у якої на той час проживав онук та у неї з дитиною склалися родинні стосунки. Фактично неповнолітній [PERSON], [INFO], прожинав з бабусею з дитинства, яка постійно про нього піклувалась. Але останнім часом стан здоров'я піклувальника [PERSON] погіршився, внаслідок чого вона не в змозі надалі виконувати обов'язки піклувальника відносно свого онука [PERSON]. Тому громадянка [PERSON] звернулась з письмовою заявою на ім'я заступника голови Чаплинської районної адміністрації про звільнення її від виконання обов'язків піклувальника дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON], [INFO], за станом здоров'я. Згідно частини 1 статті 75 Цивільного кодексу України Суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника до винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи тим, що згідно рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 01 березня 2006 року № 2-320/06 громадянку [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]; крім того, вказаним рішенням суду дитину було передано під опіку громадянці [PERSON] Проте останнім часом між піклувальником та підопічною дитиною почали складатися неприязні стосунки через девіантну поведінку [PERSON] Внаслідок чого 01 липня 2014 року громадянка [PERSON] відмовилася виконувати обов'язки піклувальника дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON], про що надала відповідну заяву. В судовому засіданні представник позивача за дорученням позов підтримала. Відповідач не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні правовідносини. Так, згідно свідоцтва про народження малолітній [PERSON] 1999 р.н. є сином [PERSON], яка рішенням Чаплинського районного суду від 01.03.2006р., що набуло законної сили, позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини. Відповідно до рішення Чаплинського районного суду від 01.03.2006р. [PERSON] було призначено піклувальником малолітнього [PERSON] Проте останнім часом між піклувальником та підопічною дитиною почали складатися неприязні стосунки. Так, згідно інформації наданої службою у справах дітей Бериславської районної державної адміністрації неповнолітній [PERSON] перебуває на обліку дітей, які схильні до вчинення правопорушень. Внаслідок чого 01 липня 2014 року громадянка [PERSON] відмовилася виконувати обов'язки піклувальника дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON], про що надала відповідну заяву. Після чого дитину згідно направлення служби у справах дітей Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області від 01 липня 2014 року № 01-38/309 та акту прийому дитини від 01 липня 2014 року було направлено до притулку та влаштовано до Чаплинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Згідно частини 3 статті 75 Цивільного кодексу України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту. Фактично дитина, позбавлена батьківського піклування, [PERSON] з 01 липня 2014 року перебуває в закладі соціального захисту, яким є Чаплинський центр соціально-психологічної реабілітації дітей, так як піклувальник відмовилася продовжувати виконувати свої обов'язки, внаслідок чого виникла необхідність звільнення відповідача від повноважень піклувальника. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи, що 13.11.1998р. між ним та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], однак у нього виявились розбіжності прізвищ, а саме у зазначеному договорі вказано «Кузьмичев», а в паспорті «Кузьмичов». У звязку із наведеним просить встановити належність [PERSON] правовстановлюючого документу договору дарування жилого будинку, а саме 51/200 частини будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: м.Херсон, вул.Старостіна,б.47, на земельній ділянці 234,4кв.м. укладеного 13.11.1998року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстраційним №2259. Представник позивача в судове засідання не зявилась, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про народження серії 1-ЯК №888166, яке видано повторно 05.10.1965р. Міським бюро ЗАГС м.Херсона, актовий запис №11, 12.06.1948р. народився [PERSON]; відповідно до обліково - послугової картки до військового квитка серії НО №2491041, в якому вказано що [PERSON] є майстром по ремонту та зберіганню апаратури та обладнання. Відповідно до домової книги [PERSON], 12.12.1948р.н. при зміні паспорту, змінив прізвище с [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до паспорту МР 242909 виданого 02.01.2008 року Дніпровським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області, [PERSON], 12.12.1948р.н., зареєстрований за адресою: [INFO]/36. Відповідно до договору дарування укладеного 13.11.1998р. між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстраційним №2259, [PERSON] прийняв в дар 51/200 частин будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: м.Херсон, вул.Старостіна,б.47 на земельній ділянці 234,4кв.м. Згідно ст.256 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки факт того, що [PERSON], 12.12.1948р.н. та [PERSON], 12.12.1948р.н., є однією і тією ж самою особою, знайшов своє підтвердження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, остаточно уточненим в судовому засіданні 09.10.2014 року. Просить про оспорювання батьківства: визнати, що він не є батьком дитини [PERSON], [INFO], виключити з актового запису №309 від 29.01.2009 року, проведеного відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві відомості про нього, як батька вказаної дитини : у графі «батько» - [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтвердив, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Зазначила, що позивач не є біологічним батьком дититини сина [PERSON], вона тривалий час ( понад 10 років) не проживала однією сім*єю з позивачем, не підримувала інтимних стосунків; зачаття дитини було від іншого чоловіка. Сторони не наполягають на проведенні генетичної експертизи. Ст . 136 СК України передбачає , що особа, записана, батьком дитини відповідно до ст.ст. , 124, 126 і 127 цього Кодексу , має право оспорити своє батьківство , пред*явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, судом не досліджуються. Враховуючи викладене суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом покликаючись на те, що 27.07.2016 року [PERSON] здійснив самовільну рубку 1 сухостійного дерева породи ялиця біла в кварталі №35 Підбузького лісництва, загальною кубомасою 3,88 куб.м. Факт порубки лісу стверджується протоколом про адміністративне правопорушення №0000011 від 1.08.2016 року. Згідно розрахунку розміру шкоди заподіяної державі заподіяна шкода становить 4315,19 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, послався на обставини викладені у позовній заяві, яку просить задоволити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що здійснив самовільну рубку сухостою для того, щоб обігрівати оселю, так як через важкий матеріальний стан не має можливості придбати дрова. Вважав, що так як зрубав сухостійне дерево, то шкоду державі не заподіє. Просить розмір шкоди зменшити у звязку із фінансовою скрутою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Встановлено, що [PERSON] здійснив самовільну рубку 1 сухостійного дерева породи ялиця біла в кварталі №35 Підбузького лісництва, загальною кубомасою 3,88 куб.м., про що складено протокол про адміністративне правопорушення №0000011 від 01.08.2016 року. Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.08.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. Відповідно до розрахунку таксової вартості та шкоди завданої л/г при самовільній рубці, відповідачем внаслідок своєї протиправної діяльності заподіяно шкоду, розмір якої становить 4315,19 грн. Зі змісту п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З цих підстав, суд вважає доведеною вину відповідача [PERSON] у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, прямим результатом якого стало заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Враховуючи вище наведене, зокрема те, що відповідач добровільно не відшкодував заподіяну своїми неправомірними діями шкоду позивачу, а також беручи до уваги особу відповідача, його майновий стан, зокрема те, що він ніде не працює, є учасником бойових дій АТО, то суд приходить до переконання, що позов слід задоволити частково, зменшивши розмір відшкодування шкоди, та стягнути з відповідача 2000 грн. заподіяної позивачу шкоди.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилався на те, що він з 05 квітня 2011 року по теперішній час працює на ПАТ «Азовзагальномаш». На час подання позовної заяви, відповідач не виплатив йому заробітну плату у розмірі 15451 гривень 82 коп., за період з вересня 2014р. по квітень 2015р. включно, через що позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 15451 гривень 82 коп. Позивач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти постановлення заочного рішення не заперечував та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'являється, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, повідомлення про причини неявки та клопотань про відкладення справи від нього не надходило, і тому суд, враховуючи, що позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутністю відповідача, за правилами ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, приходить до висновку про можливість ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що позивач у період з 05 квітня 2011 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш», працює на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 5-10). Судом встановлено, що заборгованість ПАТ «Азовзагальмаш» перед позивачем по заробітній платі з вересня 2014р. по квітень 2015р. включно, складає 15451 гривень 82 коп., що підтверджується розрахунковим листом за квітень 2015р. (а.с. 11). Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, відповідачем були порушені права позивача, передбачені ст. 115, КЗпП України, за захистом яких він звернувся до суду, тому суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 15451 гривень 82 коп., а на підставі ст. 88 ч.ч. 3, 2 ЦПК України - судовий збір. На підставі викладеного, ст. 115, ч. 2 ст. 233 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 10.02.2017 року під час проведення рейду (контрольної перевірки) представниками Голопристанського РЕЗ і ЕМ за адресою: Херсонська область Голопристанський район с. Стара Збурївка вул. Кутузова, 12, було виявлено безоблікове користування електричною енергією шляхом самовільного підключення до мереж ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» з порушенням схеми обліку споживачем [PERSON]. Внаслідок самовільного підключення електрична енергія споживалася, але лічильником не враховувалася. По даному факту було складено відповідний акт № 229228 від 10.02.2017р. Таким чином, внаслідок порушення правил користування електричною енергією споживачем завдано збитки на суму 9817,40 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також компенсувати за рахунок останнього понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги на підставах, що вказані в позовній заяві та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їхнього задоволення, оскільки дійсно мало місце безоблікове використання електроенергії. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується і повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні було встановлено, що в ході перевірки користування електричною енергією контролери Голопристанського РЕЗ і ЕМ виявили порушення правил користування електричною енергією для населення відповідачем, про що було складено акт №229228 від 10.02.2017р. На підставі даного акту та відповідно до [PERSON] визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, було визначено розмір заподіяних [PERSON] збитків енергопостачальнику, який складає 9817,40 грн. Згідно ст.ст. 48, 53 Правил користування електричною енергією, споживач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією, розкрадання електроенергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електроенергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку. Розмір завданих енергопостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акту при виявлені порушення за методикою, затвердженої НКРЕ України. З огляду на вище наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 13.12.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» правонаступником якого є публічним акціонерним банком «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-15012-131207, відповідно до умов якого, відповідач отримала кредит у сумі 4926,00 грн. зі сплатою відсотків виходячи зі ставки 0,01% в рік, з кінцевим терміном повернення до 12.10.2008 року. В порушення умов договору, відповідачем сума заборгованості не сплачена, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 20.03.2014 року становить 1048,08 грн. Тому, позивач просив суд стягнути на свою користь кредитну заборгованість, судові витрати та розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач повторно в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідачки, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 13 жовтня 2017 року уклав шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, актовий запис № 2234. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, поваги, систематичних сварок, які виникали на побутовому ґрунті з різного роду причин. Постійні сварки в сім`ї призвели до того, що вони втратили почуття поваги та любові один до одного, внаслідок чого вони припинили спільне проживання. Вважає подальше спільне проживання сторін неможливим та таким, що суперечить їх інтересам, а тому просив розірвати їх шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] будучі належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, однак від останньої до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вислухавши думку позивача та дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] , тобто сторони, 13 жовтня 2017 року уклали шлюб, який був зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, актовий запис № 2234 (а.с.05). Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують й спільне господарство як подружжям не ведеться. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що шлюб між сторонами існує формально без будь-яких на то ознак сім`ї, то суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечать їх інтересам, у зв`язку із чим їх шлюб підлягає розірванню. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним так як у збереженні шлюбу сторони не зацікавлені. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі ст.ст. 56, 105, 112 СК України,

Outcome: approved