Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вимогами про зобов'язати відповідача - районний відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в місті Києві скасувати запис про арешт, який накладено державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.07.2012 року (ВП 33591578). Позивач в судове засідання не зявилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову визнав в повному обсязі. Представник відповідача ВДВС Святошинського РУЮ в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з положень ст.ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями ст.ст.319, 321 та 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328 ЦК України, зазначають, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок зняття арешту з майна або його звільнення з-під арешту у цивільному процесі визначений положеннями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 7 лютого 2014 року. 14.07.2011З огляду матеріалів цивільної справи вбачається, що 14.07.2011 року рішенням Святошинського районного суду міста Києва, позов Банку задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 29 липня 2008 року укладеним між позивачем та відповідачем, у розмірі 1 674 834, судовий збір у розмірі 1 700 та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 (Сто двадцять гривень 00 копійок, на підставі якого 3 лютого 2012 року ПАТ «МАРФІН БАНК» отримало виконавчий лист № 2-3545/11 по вище зазначеному рішенню суду. 25.07.2012 року на підставі виконавчого листа ВДВС Святошинського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON]. З моменту відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2- 3545/11 по рішенню Святошинського районного суду міста Києва від (ВП 33591578) до 05.08.2016 року, боржником [PERSON] заборгованість по виконавчому листу № 2- 3545/11 від 03.02.2012 року на користь банку не сплачувалась. 30.01.2015 року боржник [PERSON] звернувся із заявою до ПАТ «МАРФІН БАНК» про внесення змін до Кредитного договору № 00524/RK від 29.07.2008 року. 05.08.2016 року Договором про внесення змін та доповнень №2 до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київської міського нотаріального округу [PERSON] від 06 серпня 2008 року за реєстровим № 2500, внесено зміни, а саме: за взаємною згодою Сторін викласти розділ Договору іпотеки «звернення стягнення і реалізація предмету іпотеки» у наступній редакції: Пунктом 24.1. Іпотечного договору, передбачено, що у разі невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором та/або порушення справи про банкрутство Іпотекодавеця, Іпотекодержатель має право здійснити реалізацію Предмета іпотеки або набути його у власність. Таким чином, на підставі зібраних по справі доказів суд приходить до висновку, що позивач набув правових підстав на реалізацію нерухомого майна на який накладено заборону на відчуження, з метою недопущення порушення майнових прав позивача, заборона щодо нерухомості підлягає скасуванню. На підставі наведеного та

Outcome: approved