Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 13.04.2007 року в сумі 25862,44 грн. та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 13.04.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобовязання перед відповідачем [PERSON] виконав в повному обсязі. Остання, в свою чергу, своєчасно не повертає АТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобовязань по кредитному договору. Станом на 22.10.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 25862,44 грн., яка складається з наступного: \~ \~ \~ \~- 15930,16 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; \~ \~ \~ \~- 8224,54 грн. нараховано пені; \~ \~ \~ \~а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: \~ \~ \~ \~- 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1207,74 грн. штраф (процентна складова). З метою захисту своїх прав позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Оскільки відповідачем, у встановлений строк, не було подано відзиву на позовну заяву суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. 13.04.2007 року [PERSON] стала клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та отримала кредитну карту зі встановленим кредитним лімітом. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанк» [PERSON] висловила свою згоду, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами та памяткою клієнта складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач неналежним чином виконувала свої обовязки по кредитному договору № б/н від 13.04.2007 року і станом на 22.10.2018 року заборгованість становить 25862,44 грн., яка складається з наступного: 15930,16 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 8224,54 грн. нараховано пені; а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1207,74 грн. штраф (процентна складова). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме п.п. 1.1.5.21 та 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами п.п. 2.1.1.12.7.4 та п. 2.1.1.12.8.1 Умови і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Оскільки відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Відтак суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по пені в розмірі 8224,54 грн. необхідно відмовити. В іншій частині позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується Кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Як встановлено судом, позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а останній неналежним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості по відсотках та штрафах, зазначеної в позовній заяві, а також враховуючи позицію відповідача, яка не оспорила ні суму позову, ні підстав, з яких позов заявлений, суд задовольняє заявлений позов у вказаній частині. Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial