Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 17 жовтня 2014 року [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики у формі розписки. У відповідності до умов даного договору [PERSON] було отримано грошові кошти у сумі 10 000,0 гривень зі строком повернення до 23 жовтня 2014 року. Із настанням граничного строку [PERSON] не повернув надану позику, а окрім того не вчинив жодних дій, спрямованих на врегулювання цього питання. Вказує, що він звернувся до [PERSON] з вимогою про виконання зобов'язання від 20 травня 2015 року; 22 травня 2015 року вимога була отримана [PERSON], однак він жодним чином на вимогу не відреагував, на його телефонні дзвінки не відповідає, грошові кошти не повертає. На даний час грошові зобов'язання [PERSON] перед ним у погодженому розмірі 10 000,0 гривень виконані не були. Вказує, що виходячи із положень ст. 1048 ЦК України загальний розмір процентів за період користування грошовими коштами з 18.10.2014 року по 18.06.2015 року складає 5 232,0 гривень. З 24.10.2014 року по 18.06.2015 року (238 днів прострочки) три відсотки річних згідно вимог ст. 625 ЦК України складає 195,62 гривень. Відповідно загальна сума заборгованості складає: сума боргу (10 000,0 гривень) + сума процентів (5 232,0 гривень) + сума трьох процентів (195,62 грн.) = 15 427,62 гривень. Таким чином у зв'язку із неналежним виконанням грошових зобов'язань за Договором позики від 17 жовтня 2014 року, що пов'язано із простроченням повернення суми позики у розмірі 10 000,0 гривень із відповідача підлягає стягненню на користь позивача грошова сума 15 427,62 гривень. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за Договором позики від 17.10.2014 року у розмірі 15 427,62 гривень, яка складається із 10 000,0 грн. - сума основного боргу; 5 232,0 грн. - проценти; 195,62 грн. - 3 % річних від простроченої суми; судові витрати покласти на відповідача [PERSON] В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, в зв'язку із чим суд, враховуючи письмову заяву представника позивача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши по справі письмові докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 17.10.2014 року відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000,0 гривень та зобов'язався повернути кошти до 23.10.2014 року, що підтверджується копією розписки від 17.10.2014 року. Встановлено, що 23.10.2014 року відповідач борг позивачу не повернув; позивач 20 травня 2015 року звертався до відповідача із вимогою про повернення коштів, яка була отримана відповідачем 21.05.2015 року, однак відповідач борг позивачу не повернув. Наведені обставини підтверджені копією розписки від 17.10.2014 року, вимоги, іншими матеріалами справи. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.ст. 1047, 1049 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем борг в сумі 10 000,0 гривень позивачу не повернутий. У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що доводи позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 10 000,0 гривень, 5 232,0 грн. - процентів та 195,62 грн. - 3 % річних від простроченої суми, а всього - 15 427,62 гривень підтверджуються належними доказами, а тому позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають до задоволення. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 гривен. На підставі викладеного ,

Outcome: approved