Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить суд: -позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] ; -стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2019 року і до повноліття, проводити на користь тієї фізичної чи юридичної особи, куди буде влаштована дитина; -стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2019 року і до повноліття, проводити на користь тієї фізичної чи юридичної особи, куди буде влаштована дитина. Свої вимоги позивач мотивує тим, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , яка навчається в Остерському коледжі будівництва та дизайну на І курсі денної форми навчання, гр. 14 -Т. Комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Остерської міської ради розглянуто надані документи та заяву громадянки [PERSON] № 609/03-10 від 03.10.2019 про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відносно її батьків. Вказують, що [PERSON] у 2009 році залишила доньку [PERSON] на батька [PERSON] , проте дитина проживає за адресою: [ADDRESS] разом із своєю прабабусею - [PERSON] , яка увесь цей час допомагала виховувати та перейматися всіма турботами про онуку, так як батько [PERSON] схильний до вживання алкоголю та не мав постійного місця роботи. Службою у справах дітей Остерської міської ради було направлено клопотання № 323/03-08 від 24.10.2019 до служби у справах дітей виконавчого комітету Мринської сільської ради для проведення обстеження умов проживання матері [PERSON] - [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження, умови проживання сім`ї - задовільні. Навчальний заклад - Остерська гімназія повідомила, що [PERSON] навчалася в даному закладі з першого класу. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця. Навчальні досягнення мала переважно достатнього та високого рівня. За період навчання [PERSON] її мати жодного разу не з`являлася в гімназії. Увесь цей час [PERSON] проживала з батьком та прабабусею, яка допомагала виховувати та піклувалися про неї. Вказує, що на даний час [PERSON] є студенткою І курсу Остерського коледжу будівництва та дизайну. Згідно характеристики та довідки № 3225 від 24.10.2019, вона навчається з 01.09.2019. За час навчання проявила себе як відповідальна та старанна студентка. Має хороші здібності по засвоєнню матеріалу. Чесна та вихована. Не пропускає занять без поважних причин. Шкідливих звичок не має. З матір`ю не спілкується та не отримує від неї матеріальної допомоги. [PERSON] повідомила Службу у справах дітей Остерської міської ради про те, що її батько [PERSON] перебуває в СІЗО та за клопотанням Служби до Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» надійшла довідка № 6/4938/Др від 28.10.2019 про утримання [PERSON] в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» з 09.11.2018 по теперішній час. Виконавчим комітетом Остерської міської ради, як органом опіки та піклування у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків прийнято рішення № 94 від 10.12.2019 про порушення клопотання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . З наведених підстав для захисту інтересів дитини просять позов задовольнити в повному обсязі. 15.01.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Анохіну А.М. 22.01.2020 судом здійснено запит щодо реєстрації місця проживання відповідачів. 04.02.2020 та 05.02.2020 до суду надійшла відповідь про реєстрацію місця проживання відповідачів. Ухвалою суду від 06.02.2020 було відкрито провадження по справи та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 12.03.2020 судом за клопотання представника позивача було направлено запит до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» щодо утримання [PERSON] 31.03.2020 до суду надійшла відповідь про вибуття [PERSON] з установи та направлення останнього для відбування покарання у «Житомирської ВК (№4). Ухвалою суду від 15.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача та третьої особи - начальник Служби у справах дітей Остерської міської ради в судове засідання не з`явилась, проте останньою подано заяву в якій просить справу слухати у її відсутність, позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялася належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставила. Відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подано. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 7 ст. 130 ЦПК України шляхом направлення на адресу «Житомирської ВК (№4) на ім`я [PERSON] позовної заяви з додатками та судових повісток, які були отримана останнім, про що свідчить розписка. Клопотань щодо розгляду справи та відзиву на позовну заяву [PERSON] не подано. Відповідно до ч. 3, 5, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6) В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п. 1-2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, а також, що вона він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, відповідачі своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої [PERSON] не виконують, не цікавляться її життям та розвитком, протягом тривалого часу не здійснюють жодних дій, спрямованих на виконання батьківських обов`язків, при чому роблять це свідомо, без поважних причин. Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої опорним закладом - Остерською гімназією від 23.10.2019 вбачається, що [PERSON] навчалася в даному закладі з першого класу. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця. На даний час [PERSON] є студенткою першого курсу Остерського коледжу будівництва та дизайну. [PERSON] проживає в сім`ї, де батько [PERSON] , схильний до вживання алкоголю, не має постійного місця роботи та наразі, за неправомірні дії знаходиться під слідством в СІЗО. Він не піклувався про дочку після розлучення, не брав участі в її вихованні та навчанні.Мати [PERSON] проживає в іншому місті. За період навчання дитини мати жодного разу не з`являлася в гімназії.Дитина проживає зі своєю прабабусею [PERSON] , яка переймається всіма турботами про онуку (а.с.8) З характеристики, наданої Остерським коледжом будівництва та дизайну від 23.10.2019 вбачається, що навчається в коледжі з 01.09.2019 за спеціальністю 192 «Будівництво та цивільна інженерія» спеціалізація «Опорядження будівель і споруд та будівельний дизайн». За час навчання показала себе ввічливою до старших, вихованою, зібраною, дисциплінованою. У колективі серед товаришів проявляє тактовність. Реакція на критику товаришів і старших адекватна. Шкідливих звичок не має, протиправної та антисоціальної поведінки не спостерігається. З батьками не спілкується, га не отримує матеріальної допомоги від них, проживає з прабабусею(а.с.9) Згідно акту обстеження житлових та матеріально - побутових умов проживання сім`ї (особи) від 10.10.2019, [PERSON] проживає зі своєю прабабусею з п`яти років, оскільки батьки розлучені та мати дитини проживає окремо. Мати дитини не спілкується з нею, не цікавиться її життям та здоров`ям, не забезпечує матеріально. Батько дитини хоча і проживав з дитиною, проте не брав участі в її вихованні та не забезпечував матеріально, оскільки схильний до вживання алкоголю та не мав постійного місця роботи (а.с.17) Відповідно до Висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Остерської міської ради № 94 від 10.12.2019, [PERSON] у 2009 році залишила доньку [PERSON] на батька [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою проживає прабасуся [PERSON] - [PERSON] , яка ввесь цей час допомагала виховувати та переймалася всіма турботами про онуку, оскільки батько [PERSON] схильний до вживання алкоголю та не мав постійного місця роботи. Була розглянута характеристика, надана опорним закладом - Остерська гімназія, у якій зазначалось, що [PERSON] навчалася в цьому закладі з першого класу. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця. Навчальні досягнення мала переважно достатнього та високого рівня. За період навчання [PERSON] її мати жодного разу не з`являлася в гімназії. Увесь цей час [PERSON] проживала з батьком та прабабусею, яка допомагала виховувати та піклуватися про неї. Згідно з довідкою № 3225 від 24.10.2019, [PERSON] є студенткою І курсу Остерського коледжу будівництва та дизайну. Надана характеристика, у якій зазначено, що вона навчається з 01.09.2019 року. За час навчання виявила себе як відповідальна та старанна студентка. Має хороші здібності із засвоєння навчального матеріалу. Чесна та вихована. Не пропускає занять без поважних причин. Шкідливих звичок не має. З матір`ю не спілкується та не отримує від неї матеріальної допомоги. Суд вважає Висновок обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам [PERSON] , [INFO] і узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої дитини знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, є обґрунтованими, у зв`язку з чим приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Крім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні вказано вище розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідачів та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання дитини. Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути аліменти з 02.12.2019, проте з позовною заявою до суду звернувся 15.01.2020. Відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подать до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Суд вважає, що позивачем не надано доказів, які свідчать про ухилення відповідачів від сплати аліментів та вжиття заходів одержання аліментів з відповідачів. Так, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає, що під ухиленням відповідачів, як батьків дитини від сплати аліментів може свідчити невиконання ними своїх обов`язків, при цьому такі дії відповідачів повинні бути свідомі, тобто спрямовані на невиконання відповідного обов`язку визначеному законом, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили на користь позивача. З урахуванням вищенаведеного, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь тієї фізичної чи юридичної особи, куди буде влаштована дитина,аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2020 року і до досягнення нею повноліття та стягнути з [PERSON] на користь тієї фізичної чи юридичної особи, куди буде влаштована дитина,аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2020 року і до досягнення нею повноліття Отже, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пп.14 п. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з цих обставин, з [PERSON] та [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1681,60 грн. з кожного. Отже, позовні вимоги Органу опіки та піклування Остерської міської ради підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial