Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказав, що перебував у трудових відносинах з Ніжинською нафтогазорозвідувальною експедицією по випробуванню свердловин ДП «Чернігівнафтогазгеологія». За період з вересня 2014 року по січень 2015 року включно йому не виплачена заробітна плата в розмірі 10912,17 гривень, а також виплати з польового забезпечення в розмірі 6030 гривень. Позивач вважає, що затримка з виплати заробітної плати та польового забезпечення завдала йому моральної шкоди, яку він оцінює в 2000 гривень, так як відсутність коштів тривалий період вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя та життя його сім'ї, він залишався без грошей на всі новорічні свята, що морально підриває не лише його настрій, а й психологічно навантажує організм та впливає на здоров'я. Просив стягнути з дочірнього підприємства «Чернігівнафтогазгеологія» на його користь 10912,17 гривень заборгованості по заробітній платі, 6030 гривень заборгованості з польового забезпечення та 2000 гривень моральної шкоди. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився надавши заяву про визнання позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та польовому забезпеченню, розгляд справи в його відсутність. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Стаття 15 Закону України «Про оплату праці» вказує, що підприємства можуть самостійно встановлювати форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, а також умови введення і розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат у колективних договорах з обов'язковим дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною і галузевою угодами. Встановлення надбавок у вигляді польового забезпечення регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Про надбавки (польове забезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених для виконання монтажних, налагоджувальних, ремонтних і будівельних робіт, та працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер» від 31 березня 1999 року №490. Довідкою Ніжинської нафтогазорозвідувальної експедиції по випробуванню свердловин ДП «Чернігівнафтогазгеологія» від 06.04.2015 року підтверджується, що станом на 06.04.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати за вересень 2014 року складає 990,81 гривень, за жовтень 2014 року 3244,25 гривень, за листопад 2014 року 2593,53 гривень, за грудень 2014 року 3387,17 гривень, за січень 2015 року 696,41 гривень, а всього 10912 гривень 17 копійок. Заборгованість по польовому забезпеченню за 2012 рік становить 1530 гривень, за 2013 рік 675 гривень, за 2014 рік 3825 гривень, а всього 6030 гривень. Отже сума нарахованої та не виплаченої заробітної плати [PERSON] за період з вересня 2014 року по 31.01.2015 року включно в розмірі 10912,17 гривень підлягає стягненню з Дочірнього підприємства «Чернігівнафтогазгеологія». Враховуючи, що розмір заборгованості по польовому забезпеченню підтверджується довідкою на а.с.3, позовні вимоги позивача в частині стягнення вказаного боргу за 2012-2014 роки в розмірі 6030 гривень також слід задовольнити. Абзац 5 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вказує на те, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму заборгованості по оплаті праці без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів. Тому слід вказати, що стягнута судом з відповідача на користь позивача сума заборгованості по заробітній платі визначена до видачі на руки (що обов'язкові платежі з неї вже утримано). Відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з невиплатою відповідачем належних сум заробітної плати у встановлені строки позивачу спричинено моральну шкоду, яка призвела до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховуючи положення ст. 237-1 КЗпП України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню 500 гривень моральної шкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487,20 гривень (243,60 гривень за вимогу майнового характеру - стягнення заборгованості по зарплаті та польовому забезпеченню та 243,60 гривень - за вимогу про стягнення моральної шкоди) слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial