Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що йому на праві приватної власності належить 9/25 частин житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В належній йому частині будинку зареєстровані і проживають він, його дружина [PERSON] та його донька [PERSON] . Також в цій частині будинку зареєстровані його колишня дружина, [PERSON] , та їх з нею спільний неповнолітній син, [PERSON] , однак з травня 2010 року у вказаній вище частині будинку вони не проживають. Відповідач комунальні платежі не сплачує, в утриманні домоволодіння участі не бере. Добровільно знятися з реєстрації не бажає. Реєстрація відповідача у спірному будинку створює позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За вказаних обставин, та зважаючи на те, що відповідач, понад один рік без поважної причини відсутня за місцем реєстрації, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - 9/25 частинами житлового будинку [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явилася, а представила заяву, в якій повністю підтримує позовні вимоги та просить суд розглядати справу без її участі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відзив на позов не подала. Третя особа - [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, а представила заяву, в якій позов визнає повністю та просить суд розглядати справу без її участі. Враховуючи дані обставини та зважаючи на положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального округу Сумської області 05 квітня 2007 року за №579, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14175777 від 10.04.2007, позивачу на праві приватної власності належить 9/25 частин житлового будинку з відповідними надвірними та господарськими будівлями, житловою площею 100,3 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки відділу ведення реєстру територіальної громади Глухівської міської ради від 11.11.2019 за вих. № 942/01-12 та будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за вищезазначеною адресою з 29.01.2008 року. Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 20 січня 2011 року, шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. А, з довідок голови квартального комітету від 09 січня 2014 року та від 04 листопада 2019 року вбачається, що відповідач [PERSON] , 1986 року народження, хоча і зареєстрований по [ADDRESS] , однак за даною адресою не проживає з травня 2010 року. Відповідно до довідки, виданої завідувачем гуртожитком Глухівського агротехнічного інституту імені С.А. Ковпака Сумського НАУ від 08.11.2019, відповідач [PERSON] з 01 серпня 2009 року проживає в гуртожитку №2 Глухівського агротехнічного інституту імені С.А. Ковпака Сумського НАУ. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. При цьому, ч.2 ст. 405 цього Кодексу передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. А за змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки судом встановлено, що відповідач вже більше року без поважної причини не проживає у спірному будинку, то у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - 9/25 частинами житлового будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved