Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 30.07.2011 р. взяв шлюб із відповідачем: у червні 2011 р. дізнався від відповідача, що вона вагітна, та у липні 2011 року було зареєстровано шлюб. Після народження [INFO] сина подружжя то проживало разом, то не підтримувало шлюбних відносин. Як зазначається позивачем при зверненні до суду після народження дитини позивач не заперечував проти того, щоб він був записаний батьком дитини, та відповідний актовий запис був зроблений. 29.10.2013 р. позивач дізнався від відповідача про те, що він не є батьком дитини. Предмет позову становить вимога про виключення [PERSON], [INFO], з актового запису №444, складеного 28.03.2012 р. Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції як батька народженого [INFO] [PERSON]. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні, посилалася на те, що звернення до суду із даним позовом має на меті уникнення від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, позов про стягнення яких з батька дитини (позивач) вже перебуває у провадження суду. Третя особа надала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Заслухав пояснення сторін та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Судом відповідно до свідоцтва про народження, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції повторно 18.09.2013 р. встановлено, що [PERSON] народився [INFO], та його батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими зареєстрований 30.07.2011 р. (актовий запис №548 від 30.07.2011 р.). Запис про батьків дитини - [PERSON], [INFO], зроблений в силу ч. 1 ст. 122 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (ч. 3 ст. 136 СК України). Звертаючись із позовом до суду та за розгляду позивач заперечував батьківство відносно дитини - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що йому відомо про існування у відповідача іншого хлопця, з яким вона зустрічалася, та про обізнаність зі слів відповідача щодо відсутності батьківства позивача відносно сина [PERSON], що наштовхнуло позивача на думку, що син [PERSON] може бути не його (тобто позивача) біологічним сином. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 зазначеного вище кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На переконання суду, позивач не виконав обов'язок доказування, не надав докази відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК України, через що суд мав би змогу дійти до іншого висновку у справі, яка розглядалася. Так, відповідно до ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно висновку експерта №14, виконаного на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2013 р., за результатами проведення судово - медичної молекулярно - генетичної експертизи з встановлення батьківства гр. [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], [INFO], народженого гр. [PERSON], встановлено, що гр. [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менш 99,9999%. Таким чином, оскільки в силу ч. 2 ст. 136 СК України суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження лише у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, а в цій справі відсутність кровного споріднення не доведена, позов задоволенню не підлягає. Судові витрати віднести на рахунок позивача (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України).

Outcome: dismissed