Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що між сторонами було укладено депозитний договір, згідно умов якого відповідач зобов'язаний забезпечити повне збереження та повернення вкладу з нарахованими процентами і повернути вкладнику його вклад за вимогою в кінці терміну дії вкладу. Оскільки відповідач вказані зобов'язання не виконав, кошти на вимогу вкладника не повернув, позивач просив стягнути з ПАТ «Південкомбанк» 350 000,00грн. основного боргу та 40 000грн. моральної шкоди. Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу у його відсутності (заява №09/5113 від 28.11.2014р.), надіславши до суду письмові заперечення проти пред'явленого позову. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Статтею ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 18.09.2013р. між сторонами було укладеного договір банківського вкладу №4110Д-21Ф, згідно умов якого вкладник (позивач) передав грошові кошти банку (відповідачу) в сумі 350 000,00грн. на строк 212 днів: дата початку вкладу 18.09.2013р., дата повернення вкладу 18.04.2014р. Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вкладе),, що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. 08.04.2014р. позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення грошових коштів за депозитом та нараховані проценти не пізніше дня закінчення строку депозиту - 18.04.2014р. Однак, його вимога не виконана, чим фактично порушено умови депозитного договору. Заперечуючи стосовно пред'явлених вимог, представник відповідача посилається на Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Так, згідно ч.6 ст.36 цього Закону, згідно якої обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Представник відповідача зазначив, що позивач отримав через установу банку - агента ПУАТ «ФІДОБАНК» відшкодування коштів за вкладами, розміщеними в ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» у розмірі 200 000,00грн., чого не заперечував у судовому засіданні сам позивач. При цьому, представник відповідача зазначив, що діюче законодавство України передбачає право та спосіб захисту прав позивача щодо стягнення з відповідача суми вкладів за договорами банківських вкладів, за винятком суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом звернення з вимогою про визнання кредиторських вимог до відповідача без застосування судового захисту (позивач своїм правом скористався та заявив свої кредиторські вимоги до відповідача). Разом з тим, суду не надано належних доказів у розумінні ст.58 ЦПК України про зарахування позивача до списку кредиторів. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, позивач за умовами договору свої зобов'язання виконав належним чином, у той час, коли відповідач за письмовою вимогою вкладника кошти після закінчення строку розміщення вкладу не повернув. Згідно ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Отже, банк був зобов'язаний виконати доручення клієнта, але порушив своє зобов'язання. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як визначено ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що між сторонами укладався депозитний договір, за умовами якого відповідач за вимогою позивача був зобов'язаний повернути грошові кошти за депозитом не пізніше дня закінчення депозиту, однак належним чином свої зобов'язання не виконав, суд приходить до висновку про задоволення позову у частині стягнення з відповідача коштів в сумі 150 000,00грн. (різниці між розміром вкладу та повернутою позивачеві сумою.) Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні у розумінні ст.58 ЦПК України докази та у судовому засіданні позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, зважаючи на що суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову у частині стягнення моральної шкоди. На підставі ст.ст.526,638,627,1058,1060,1073, ЦК України,

Outcome: partial