Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання щлюбу та поділ спільного майна подружжя, в якому просить розірвати укладений з відповідачем шлюб, посилаючись на припинення сімейних відносин та неможливість збереження сім'ї й просить поділити придбану в період шлюбу за рахунок спільних коштів квартиру [ADDRESS], виділивши йому у власність ? вказаної квартири. В судовому засіданні позивач просив заявлені ним вимоги задовольнити за підставами вказаними у позові. Відповідач в судовому засіданні просила вимоги позивача задовольнити частково, не заперечувала проти розірвання шлюбу, в частині поділу майна просила відмовити, посилаючись на те, що вказана квартира є її особистою власністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від доходу подружжя, в разі поважної причини відсутності самостійного заробітку у одного з подружжя. Згідно зі ст.ст. 69-71 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу, та у разі поділу майна частки подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки, допускається за його згодою. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.08.1983 року й в період шлюбу сторони отримали в житлово-будівельному кооперативі № 116 квартиру [ADDRESS] та повністю внесли пайові внески за вказану квартиру, яка в 2005 році була зареєстрована на ім'я відповідача. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача та відповідача, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, довідкою ОСББ «Порядок» від 20.08.2015 року за № 18/423, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.10.2005 року видане на підставі рішення виконавчого комітету від 18.10.2005 року за № 498 та ніким не заперечуються. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача та відповідача й матеріалів справи вбачається, що з липня 2015 року сімейні стосунки між сторонами припинені у зв'язку з втратою почуття любові та взаємоповаги, на теперішній час сторони прийшли до твердого переконання про неможливість подальшого спільного життя та збереження шлюбу, що відповідачем не заперечується. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги в частині розірвання щлюбу є обґрунтованими та в силу ст.ст. 111, 112 СК України підлягають задоволенню, оскільки підстав для відмови у задоволенні цих вимог та надання подружжю строку для примирення суд не вбачає. Вимоги в частині поділу спільного майна подружжя в силу ст.ст. 60, 69 СК України є також обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки вказана квартира придбана подружжям в період шлюбу та є їх спільним майном. Визначаючи спосіб поділу спільного майна між сторонами з урахуванням заявлених позивачем вимог та враховуючи, що такий спосіб поділу спільної власності подружжя, не порушує інтересів інших осіб, суд вважає можливим в порядку поділу спільного майна подружжя поділити квартиру [ADDRESS], як спільне майно подружжя, між сторонами в рівних частках. Доводи відповідача щодо неможливості поділу квартири, оскільки вона є її особистою власністю, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідачем недоведена вказана обставина всупереч ст.ст. 10, 11 ЦПК України та не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цього, та в судовому засіданні достовірно встановлено, що оспорювана квартира придбана сторонами у період шлюбу та є їх спільним майном. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 974 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved