Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування законом після смерті [PERSON], померлого, 25.09.2009 року, та після смерті матерів [PERSON], померлої 14 січня 2015 року. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначив,\~що за життя її матері - [PERSON], яка померла 14.01.2015 року та її синові [PERSON], який помер 25.09.2009 року належала на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: [ADDRESS] Після смерті кожного відкрилася спадщина на їх частку у вищевказаній квартирі. За життя ні її мати - [PERSON], ні її син - [PERSON] заповітів не склали. Вона є єдиною спадкоємця першої черги за законом після кожного з них, окрім неї до нотаріальної контори ані після смерті матері, ані після смерті сина ніхто не звертався. При зверненні до нотаріуса [PERSON]. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері та сина, нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що позивач пропустила 6- ти місячний строк на прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після сина [PERSON], оскільки вона довгий час не могла оговтатися від смерті сина, доглядала за дуже хворою матірю [PERSON] аж до її смерті 14.01.2015 року, яка потребувала постійного стороннього догляду, самостійно не пересувалася, що підтверджується медичними висновками ВКК та актом від 04.08.2015 року,складеним жителями будинку № 16 по вул. Подбєльського. У встановлений законом шестимісячний строк вона також не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , оскільки я довгий час не могла оговтатися від смерті найріднішої її людини, перебувала в шоковому стані, крім того, позивач зазначає, що вона не є юридично обізнаною людиною і не знала, що законом передбачено певний строк для прийняття спадщини. Тому звернулася до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспрюваних, прав чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Так, 25 вересня 2009 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серія І-КИ № 643819, актовий запис № 1791 (а.с.4) та 14 січня 2015 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серія І-КИ № 612702, актовий запис № 209 (а.с.3) Згідно свідоцтва про народження серії ЯВ № 282051, [PERSON] народилась 28 квітня 1951 року, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-АВ №120396 [PERSON] народився 08 липня 1971 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до довідки від 14 лютого 2005 року № 07-68 25липня 1970 року в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON], про що зроблено актовий запис № 653. 07 липня 1977 року в Саксаганському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано розірвання вищезазначеного шлюбу, про що зроблено відповідний актовий запис № 412 (а.с.9) Згідно довідки від 20.09.1983 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кривого Рогу 22.07.1983 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис № 629. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с.10) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] 19 січня 1995 року розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №40 (а.с.11) Згідно свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS] належить на праві спільній сумісній власності [PERSON] та членам її сімї [PERSON] (а.с. 12-12 зворот) Відповідно до акту від 04 серпня 2015 року, складеного мешканцями будинку № 6 по вулиці Подбєльського, [PERSON] проживала та вела спільне господарство разом зі своєю матірю - [PERSON] з 2005 року по 14 січня 2015 року (а.с. 14) Згідно відповідей приватного нотаріуса [PERSON] від 25.03.2010 року та від 2.03.2016 року позивачу відмовлено в оформленні спадщини,після померлого 25 вересня 2009 року [PERSON] та померлої 14 січня 2015 року [PERSON], відповідно, в звязку з пропуском шестимісячного терміну для прийняття спадщини (а.с.15;16 ). Кім того, як вбачається з витягів зі спадкових реєстрів після смерті [PERSON] та [PERSON] за прийняттям спадщини ніхто не звертався (а.с.17;19) Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 25.03.2016 року [PERSON] заповіту не залишив (а.с.18). Як вбачається з висновків ВКК від 04.07.2006 року та від 20.09.2005 року, виданих КЗ «Міська лікарня № 5», [PERSON] хворіла на хронічну мієлополірадикулопатію (а.с.13) Згідно виписки з амбулаторної картки хворої від 14.09.2016 року КЗ «Софіївська центральна лікарня» Дніпропетровської області, вбачається що позивач з 2003 року знаходилась на обліку в лікарні. За період з серпня 2015 року по 2016 рік остання не однократно зверталась до поліклініки з приводу погіршення самопочуття та перебувала на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні в ЦРЛ в період з 20.10.2015 року по 03.11.2015 року та 16.05.2016 року по 31.05.2016 року (а.с. 37-37 зворот). Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають\~\~задоволенню з наступних підстав. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до статті 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади. На теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. В своїй постанові Верховний Суду України, відвід 26 вересня 2011 року №6-85цс12 висловив свою правову позицію, а саме, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячнийстрок подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На основі аналізу цих правових норм, ВСУ під час розгляду цивільної справи № 6-85цс12 сформулював правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що правила ч. 3ст. 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює переліку поважних причин, тому вони визначаються поважними за висновками суду. Головною ознакою поважних причин є те, що вони роблять своєчасне звернення про прийняття спадщини неможливим. Як на поважну причину пропуску строку позивач зазначає, що оскільки після смерті сина довгий час не могла оговтатись після втрати рідної людини. ЇЇ мати тяжко хворіла, потребувала постійного догляду. Коли померла її мати у позивача була психологічна травма, точний порядок оформлення спадщини їй не був відомий , а тому до нотаріальної контори у передбачений законом строку вона не звернулась. Відповідно до роз'яснень п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому\~статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, прийняв спадщину. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права». Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України , за позовом спадкоємця,\~який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити\~йому\~додатковий\~строк,\~достатній\~для\~подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, судом встановлено, що після смерті матері та сина позивача, відкрилася спадщина на квартиру загальною площею 61,6 кв.м. в м. Кривому Розі по вул.. Побєльського, 16/52, яка належала її матері [PERSON] та її сину [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності від 26 жовтня 1993 року. В вищезазначеній квартирі з 2005 року по 2015 рік позивач проживала разом зі своєю матірю - [PERSON] , вели спільне господарство. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки позиває пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, є єдиним спадкоємцем за законом, за життя [PERSON] та [PERSON] заповіту не склали. Перешкодою для реалізації права на спадкування за законом є пропуск позивачем шестимісячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини. Таким чином суд вбачає, що єдиним способом захисту цивільного права позивача права на спадкування за законом, є визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті її матері [PERSON], померлої 14 січня 2015 року та її сина [PERSON] померлого 25 вересня 2009 року. В зв'язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved