Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №7, що розташована в будинку №48 на м-р Сонячному в м. Кривому Розі та зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він згідно Свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1994 року є власником вказаної квартири. З відповідачем він перебував у зареєстрованому шлюбі, який 03.08.2010 року було розірвано. Відповідач зареєстрована в зазначеній квартирі, однак з 01.04.2014 року в ній не проживає, речей її у квартирі немає, за комунальні послуги, які на неї нараховуються, не сплачує. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення предявлених позовних вимог, оскільки на час здійснення ремонту у квартирі вона також вкладала свої грошові кошти, які позивач повинен їй повернути, разом з тим, зазначила, що з квартири вона виїхала добровільно біля 2-х років тому, забравши свої речі та дитину. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1994 року позивач є власником квартири №7, що розташована в будинку №48 на м-р Сонячному в м. Кривому Розі (а.с.5). Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03.08.2010 року було розірвано (а.с.9). Відповідач зареєстрована у вказаній квартирі (а.с.12). Судом на підставі пояснень позивача та відповідача установлено, що відповідач в зазначеній квартирі не проживає біля 2-х років, речей відповідача у квартирі також немає. Крім того, факт не проживання відповідача з 01.04.2014 року у квартирі №7, що розташована в будинку №48 на м-р Сонячному в м. Кривому Розі підтверджується актом від 22.01.2016 року, складеним мешканцями будинку №48 (а.с.8). Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, при викладених вище обставинах, та враховуючи той факт, що відповідач сама зазначила, що добровільно біля 2-х років тому залишила зазначену квартиру, забравши всі свої речі, перешкод у проживанні в ній позивач не спричиняв, біля 2-х років відсутня у вказаній квартирі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, відтак позов у частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Стосовно заперечень відповідача, що вона вкладала у ремонт вказаної квартири власні грошові кошти, суд зазначає, що не приймає їх до уваги, оскільки вони не підтверджені жодним доказом та не стосуються предявлених позовних вимог, а для вирішення питання щодо повернення цих коштів відповідач має право звернутись до суду з позовом до позивача про стягнення таких коштів. Щодо частини позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку, то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial