Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним цивільним позовом, який представник підтримав у клопотанні про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що умови та порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особами, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю регламентовані ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», а також деталізовані Порядком, затвердженим постановою КМ України №261 від 02.04.2005 року. Так, за заявою [PERSON] від 28.09.2018 року, на підставі актів огляду МСЕК, яким останньому встановлено інвалідність з 06.09.2018 року по 30.09.2020 року, і поданих документів, Департаментом було призначено відповідачу соціальну допомогу у період з 06.09.2018 року по 30.09.2020 року, який у подальшому було продовжено до 31.10.2020 року. 05.10.2020 року Департамент отримав від ГУ ПФУ в Сумській області довідку №167/о про невизнання [PERSON] з 14.09.2020 року особою з інвалідністю. Тобто, відповідач був зобов`язаний самостійно повідомити Департамент про відсутність підстав для виплати йому соціальної допомоги, однак вказаного обов`язку не виконав, що призвело до безпідставного нарахування останньому грошових коштів на суму 1712,00 грн. У добровільному порядку повертати безпідставно набуті грошові кошти, виплачені у вигляді соціальної допомоги особам з інвалідністю, відповідач відмовляється. Тому позивач просить суд стягнути зі [PERSON] на користь Департаменту соціального захисту населення СМР грошові кошти в сумі 1712,00 грн., а також 2270,00 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 23.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив про визнання позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правові засади надання державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, а також надання державної соціальної допомоги на догляд регламентовані положеннями ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», а також деталізовані Порядком, затвердженим постановою КМ України №261 від 02.04.2005 року. Згідно положень ст.ст. 2, 4 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», громадяни України, які є особами з інвалідністю і не мають права на пенсію по інвалідності або державну допомогу у зв`язку з інвалідністю та постійно проживають на території України, мають право на державну соціальну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Державна соціальна допомога згідно із цим Законом призначається, крім іншого, особі, яка визнана особою з інвалідністю у встановленому порядку. У відповідності до п. 5 Порядку №261 від 02.04.2005 року, право на державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю мають особи, що одночасно відповідають таким умовам: 1) особи, які досягли віку 65 років і не мають права на пенсію відповідно до законодавства або яким установлено інвалідність в установленому порядку; 2) не одержують пенсію або соціальні виплати, що призначаються для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та допомоги, що призначається відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (крім осіб з інвалідністю з дитинства або дітей з інвалідністю, які мають право на державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» і державну соціальну допомогу відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю»); 3) є малозабезпеченими особами (крім осіб з інвалідністю I групи та дітей померлого годувальника). За змістом ст. 5 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державна соціальна допомога на догляд призначаються з дня звернення за допомогою. Соціальна допомога особам з інвалідністю призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. Перелік документів, необхідний для призначення соціальної допомоги, визначений п. 10 Порядку №261 від 02.04.2005 року. 28.09.2018 року [PERSON] , [INFO] , звернувся до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради із заявою про призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та інвалідам ІІ групи (а.с.9-17). Рішеннями Департаменту від 20.10.2018 року та 30.09.2019 року, на підставі поданої заяви і доданих до неї документів, актів огляду МСЕК №942351 від 19.09.2018 року та №383620 від 26.09.2019 року, [PERSON] призначено соціальну допомогу особами з інвалідністю у період з 06.09.2018 року 30.09.2020 року (а.с.18-19). Розпорядженням Департаменту від 22.09.2020 року, [PERSON] продовжено виплату державної соціальної допомоги, як особі з інвалідністю 3 групи, з 01.10.2020 року по 31.10.2020 року (а.с.21). В зазначений період відповідачу було виплачено 1712,00 грн. соціальної допомоги (а.с.22). За правилом ст. 14 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», одержувачі державної соціальної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають державну соціальну допомогу, про обставини, що можуть вплинути на умови призначення державної соціальної допомоги та її виплату. У разі невиконання цього обов`язку та одержання у зв`язку з цим зайвих сум державної соціальної допомоги одержувачі повинні відшкодувати органам, що призначають державну соціальну допомогу, надміру виплачені суми. 05.10.2020 року на адресу Департаменту від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надійшла Довідка №167/о про невизнання гр. [PERSON] інвалідом з 14.09.2020 року (а.с.20), що є підставою для припинення виплати соціальної допомоги. Тобто, [PERSON] був зобов`язаний самостійно повідомити Департамент про відсутність підстав для виплати йому соціальної допомоги, однак вказаного обов`язку не виконав, що призвело до безпідставного нарахування останньому грошових коштів у сумі 1712,00 грн., в якості соціальної допомоги особам з інвалідністю за період з 01.10.2020 року по 31.10.2020 року. 04.06.2021 року Департамент соціального захисту населення СМР направив на адресу за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] лист, у якому зазначив про необхідність повернення на рахунок Департаменту зайво отриманих коштів у сумі 1712,00 грн. за період з 01.10.2020 року по 31.10.2020 року (а.с.23). Станом на 13.12.2021 року, надмірно виплачені грошові кошти на рахунок Департаменту відповідачем повернуті не були. Частиною 1 статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] отримав переплату коштів соціальної допомоги особам з інвалідністю за період з 01.10.2020 року по 31.10.2020 року в розмірі 1712,00 грн. без достатньої правової підстави, не повідомивши вчасно Департамент соціального захисту населення СМР у встановленому законом порядку про зміну обставин, які впливають на призначення соціальної допомоги, а саме щодо припинення інвалідності, та в добровільному порядку її не повертає, тому суд вважає необхідним стягнути суму надмірно сплачених грошових своїм рішенням. Крім того, у заяві про розгляд справи без його участі, [PERSON] зазначив про визнання заявлених позовних вимог. Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та охоронюваних законом інтересів інших осіб, тому позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення СМР підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду із даним цивільним позовом Департаментом соціального захисту населення СМР було сплачено 2270,00 грн. судового збору (а.с.1) У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на викладене, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача 1135,00\~грн. в рахунок повернення судового збору. Інші 50% судового збору, що становить 1135,00 грн., підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved