Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів на його користь витрат на утримання житлового будинку з допоміжними будівлями та спорудами [ADDRESS] у розмірі 7653 грн. 33 коп.; 2/3 частки вартості ремонтно-будівельних робіт, виконаних для збереження житлового будинку з допоміжними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Мотивуючи свої вимоги тим, що сторони є співвласниками спірного житлового будинку по 1/3 частки кожному на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. На протязі усього часу володіння своєю часткою житлового будинку відповідачі не приймали жодної участі у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Зазначає, що він здійснював збереження спільного майна, а саме за свій рахунок виконував капітальні та поточні ремонтні роботи. Від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачів заперечують проти задоволення позову в повному обсязі. Посилаючись на те, що вони та позивач є спадкоємцями по 1/3 частки спадщини, яка складається з 31/100 частки домоволодіння [ADDRESS] . Це свідчить про те, що домоволодіння належить не тільки сторонам, а й іншим особам. Вони хоч і зареєстровані в спірному домоволодінні, проте там фактично не проживають. Крім того, їм відомо, що позивач також в домоволодінні не проживає, а проживають там його донька зі своєю сім`єю. Належна частка позивачу та відповідачам була фактично визначена та розділена за життя спадкодавця, матері сторін, та не має спільних комунікацій між собою. Належна відповідачам частка домоволодіння відповідачів не газифікована, в 2012 році позивач відключив частку домоволодіння відповідачів від електропостачання. Щодо сплати за послуги водопостачання можуть пояснити, те, що вони фактично не проживають в спірному будинку, а там проживає донька позивача зі своєю сім`єю, то і сплачувати за вказані послуги повинні їх споживачі. Крім того, надані позивачем деякі копії квитанцій не містять підтвердження сплати. Щодо стягнення витрат на збереження спільного майна, можуть пояснити наступне, листом виконкому ММР встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] складається з житлової кімнати і тамбуру та відсутні будь-які пошкодження конструктивних елементів будинку, зазначено, що приміщення потребує поточного ремонту. Вказане підтверджує відсутність в необхідності капітального ремонту частки відповідача. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить по 1/3 частки 31/100 частки домоволодіння [ADDRESS] з відповідними прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2013 року виданого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Рибачук О.В. та зареєстрованому в реєстрі за № 1-317. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Таким чином, зі змісту цієї статті випливає, що дії співвласників щодо управління, утримання, збереження спільного майна повинні бути взаємно узгодженими, як наслідок вчинення одним співвласників будь-яких дій щодо нерухомого майна без згоди іншого співвласника свідчитиме насамперед про порушення прав іншого співвласника, оскільки відсутнє волевиявлення останнього щодо вчинення певних дій одним із співвласників. Учасники спільної часткової власності повинні погоджувати одне з одним дії по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю. Учасники спільної часткової власності використовують свої права по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном за спільною згодою. У разі розбіжностей щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном або непогодження із питаннями щодо здійснення повноважень у розпорядженні спільним майном, спір може бути вирішено судом. По відношенню одне до одного співвласники зобов`язані погоджувати свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю й у зв`язку з цим утримуватися від дій, що можуть перешкоджати реалізації іншими співвласниками їх повноважень. Обов`язки співвласників можуть бути як активні так і пасивні. Угода співвласників є двостороннім чи багатостороннім правочином, у якому визначається порядок і способи здійснення повноважень співвласниками. Для таких договорів законом не передбачена обов`язкова форма, тому вони можуть бути укладені як в усній, так і у письмовій, чи нотаріально посвідчуватися. Отже, зі змісту цієї статті випливає, що дії співвласників щодо управління, утримання, збереження спільного майна повинні бути взаємоузгодженими, як наслідок вчинення одним співвласників будь-яких дій щодо нерухомого майна без згоди іншого співвласника свідчитиме насамперед про порушення прав іншого співвласника, оскільки відсутнє волевиявлення останнього щодо вчинення певних дій одним із співвласників. Також, позивач просить стягнути з відповідачів витрати на понесені капітальні та ремонтні роботи, на підтвердження зазначеного суду надано: рахунок № 15/647Р від 01.09.2008 року про сплату [PERSON] 89 грн. 86 коп. за ремонт БСГ; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 02657 від 03.09.2008 року про сплату [PERSON] 89 грн. 86 коп. за ремонт БСГ; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 567 від 16.01.2012 року , [PERSON] сплачено 25 грн. 56 коп. за пере узгодження робочого проекту № 07/12-02, [PERSON] [ADDRESS] ; рахунок № 2/Л_188 від 31.01.2012 року на суму 18,22 грн. платник [PERSON] адреса: [ADDRESS] ; кошторис № 09/12/48 та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 616 від 16.01.2012 року про сплату [PERSON] за газифікацію по [ADDRESS] ; квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н від 20.05.2017 року про сплату [PERSON] за проект газифікації у розмірі 1280 грн. 00 коп.; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 8415 від 05.09.2017 року про сплату [PERSON] за послуги на підставі договору 38Мк10797-17 Погодження проектної документації у розмірі 88 грн. 62 коп.; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 5246 від 26.05.2017 року про сплату [PERSON] за послуги на підставі договору 38Мк10797-17 Технічні умови у розмірі 647 грн. 40 коп.. Проте, судом дані докази не беруться до уваги, оскільки позивач надає квитанції про сплату послуг, які мали місце в 2012 році, а як встановлено судом сторони стали власниками спірного житлового будинку в 2013 році. Крім того, на деяких квитанціях зазначено платником [PERSON] та зазначена інша адреса. В квитанціях про сплату [PERSON] послуг в 2017 році не зазначено, які саме послуги та на яку адресу дані послуги надавалися. З урахуванням викладеного, суд вважає, що усі витрати, понесені позивачем на ремонт спільного майна, здійснені ним із власної ініціативи, отже, відшкодуванню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів витрат понесений на сплату комунальних послуг у розмірі 7653 грн. 33 коп., суд приходить до наступного. Позивач зазначає, що ним сплачувалися комунальні послуги на утримання житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачі в відзиві на позовну заяву зазначали, що вони хоч і зареєстровані в спірному житловому будинку, проте фактично не проживають. Ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що незалежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до вимог п.6 ч.1, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Статтею 544 ЦК України встановлено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Суд не приймає до уваги твердження відповідачів про те, що в них не виникло будь-яких зобов`язань по оплаті житлово-комунальних послуг, так як вони не проживають у вказаному спірному житловому будинку та не користувалися житлово-комунальними послугами, оскільки факт непроживання не позбавляє обов`язку співвласників нести витрати на утримання спільного майна, зокрема витрати на комунальні послуги. Згідно квитанції № 1347-7110-7005-1262 від 09.09.2018 року; № 0.0.1057167911.1 від 11.06.2018 року; № 0.0.1034648465.1 від 14.05.2018 року; № 64 від 04.04.2018 року; № 0.0.982372517.1 від 09.03.2018 року; № 0.0.935009080 від 10.01.2018 року; № 0.0.866613173.1 від 10.10.2017 року; № 0.0.849624361.1 від 15.09.2017 року; № 0.0.820684403.1 від 03.08.2017 року; № 70 від 07.06.2017 року, [PERSON] сплачено комунальні послуги за вивезення мукора на загальну суму 467 грн. 22 коп. Судом не беруться до уваги копії виписок з розрахункової книжки по сплаті за комунальні послуги «Миколаївкомунтранс» на сплату [PERSON] послуги на вивіз мусора на загальну суму 177 грн. 40 коп., оскільки в даних виписках не містяться відмітки щодо підтвердження сплати. Також судом не береться до уваги квитанція № 1133-4579-7593-4294 від 07.02.2018 року про сплату за вивезення сміття у розмірі 29,00 грн., оскільки прізвище, ім`я по-батькові платника зазначено [PERSON] . Згідно квитанцій № 0.0.1034644608.1 від 14.05.2018 року; № 0.0.1057168447.1 від 11.06.2018 року; № 1347-7104-7008-4738 від 09.09.2018 року; № 1278-4771-4771-1115 від 02.07.2018 року; № 72 від 07.06.2017 року; № 0.0.820685735.1 від 03.08.2017 року; № 0.0.849622049.1 від 15.09.2017 року; № 0.0.866612921.1 від 10.10.2017 року; № 0.0.935012080.1 від 10.01.2018 року; № 0.0.957855863.1 від 07.02.2018 року; №0.0.982371555.1 від 09.03.2018 року; № 56 від 04.04.2018 року; № 0.0.758409506.1 від 05.05.2017 року; № 0.0.738279512.1 від 04.04.2017 року; № 0.0.669510822.1 від 14.12.2016 року; № 0.0.646638435.1 від 07.11.2016 року; № 0.0.626364028.1 від 30.09.2016 року; № не вбачається від 01.09.2018 року; № 206 від 11.08.2016 року; № 36 від 07.07.2016 року; № не вбачається від 01.06.2016 року; виписки з розрахункової книжки по сплаті за комунальні послуги ПАТ «Миколаївобленерго» з відміткою про сплату за суму 224,89 грн. [PERSON] сплачено комунальні послуги за електроенергію на загальну суму 3499 грн. 12 коп. Судом не беруться до уваги копії виписок з розрахункової книжки по сплаті за комунальні послуги ПАТ «Миколаївобленерго» про сплату [PERSON] послуги за електроенергію на загальну суму 1046 грн. 68 коп. оскільки в даних виписках не містяться відмітки щодо підтвердження сплати. Згідно квитанцій № 1278-4775-3109-9443 від 02.07.2018 року; № 1347-7107-0046-2527 від 09.09.2018 року; № 0.0.1034646978.1 від 14.05.2018 року; № 55 від 04.04.2018 року; № 0.0.982371921.1 від 09.03.2018 року; № 0.0.957857527.1 від 07.02.2018 року; № 0.0.935006036.1 від 10.01.2018 року; № 0.0.866612178.1 від 10.10.2017 року; № 0.0.849623121.1 від 15.09.2017 року; № 0.0.820687583.1 від 03.08.2017 року; № 0.0.820686913.1 від 03.08.2017 року; № 69 від 07.06.2017 року; № 0.0.758409196.1 від 04.05.2017 року; № 0.0.738281547.1 від 03.04.2017 року; № 0.0.669511844.1 від 14.12.2016 року; № 0.0.646641373.1 від 07.11.2016 року; № 0.0.626351920.1 від 30.09.2016 року; № 0.0.609783800.1 від 01.09.2016 року; № 208 від 11.08.2016 року; виписки з розрахункової книжки по сплаті за комунальні послуги ОКП «Миколаївводоканал» з відміткою про сплату за суму 0,10 грн. [PERSON] сплачено комунальні послуги за водопостачання на загальну суму 1044 грн. 90 коп. Судом не беруться до уваги копії виписок з розрахункової книжки по сплаті за комунальні послуги ОКП «Миколаївводоканал» про сплату [PERSON] послуги за водопостачання на загальну суму 137 грн. 40 коп. оскільки в даних виписках не містяться відмітки щодо підтвердження сплати. Згідно квитанцій № 0.0.669509182.1 від 14.12.2016 року; № 0.0.646639637.1 від 07.11.2016 року; № 0.0.626350010.1 від 30.09.2016 року; № 0.0.609783196.1 від 01.09.2016 року; № 207 від 11.08.2016 року; № 35 від 07.07.2016 року; № квитанції не вбачається від 01.06.2016 року; № 0.0.1057167203.1 від 11.06.2018 року; № 0.0.1034642117.1 від 14.05.2018 року; № 57 від 04.04.2018 року; № 0.0.982372226.1 від 09.03.2018 року; № 0.0.957861503.1 від 07.02.2018 року; № 0.0.935002714.1 від 10.01.2018 року; виписки з розрахункової книжки по сплаті за комунальні послуги ТОВ «Миколаївгаз збут» з відміткою про сплату за суму 474,20 грн., [PERSON] сплачено комунальні послуги за газопостачання на загальну суму 1944 грн. 10 коп. Судом не береться до уваги копії квитанції № 0.0.738281933.1 від 03.04.2017 року про сплату за послуги газопостачання у розмірі 0,10 грн, оскільки платником послуг та призначення платежу зазначено [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . Таким чином, всього [PERSON] сплачено комунальні послуги на загальну суму 6955 грн. 32 коп., які підлягають сплаті в солідарному порядку всіма власниками житлового будинку. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 468, 72 грн. (61% від фактично задоволених позовних вимог).

Outcome: partial