Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі наказу №26ок від 18.02.2010 року [PERSON], було прийнято на роботу до ЗАТ «Авіокомпанія «Українські вертольоти» на посаду бортового інженера льотної служби, 07.06.2011 року між ЗАТ «Українські вертольоти», правонаступником якого є ПАТ «Авіокомпанія «Українські вертольоти», та [PERSON], було укладено договір безпроцентної позики №93-11, згідно якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 85683,18грн., а останній прийняв на себе зобов'язання повернення позики до 17.02.2015 року та відповідно до п.4.2. уразі розірвання трудового договору між позивачем та відповідачем незалежно від умов та причин, що стали підставою для звільнення. Позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, передавши кошти відповідачу. [PERSON], наказом №85ок від 08.05.2013 року був звільнений за власним бажанням проте суму позики до теперішнього часу не повернув. Сума заборгованості за договором станом на 05.12.2013 року становить 131558,75грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором безпроцентної позики. Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, на адресу суду надав письмову заяву, згідно якої підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові та надав заяву про стягнення також витрат за розміщення оголошення в засобах масової інформації з метою інформування відповідача про час і місце судового засідання в сумі 420,00грн та розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлено належним чином, причину неявки суду не повідомлено. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що на підставі наказу №26ок від 18.02.2010 року [PERSON], було прийнято на роботу до ЗАТ «Авіокомпанія «Українські вертольоти» на посаду бортового інженера льотної служби, 07.06.2011 року між ЗАТ «Українські вертольоти», правонаступником якого є ПАТ «Авіокомпанія «Українські вертольоти», та [PERSON], було укладено договір безпроцентної позики №93-11, згідно якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 85683,18грн., а останній прийняв на себе зобов'язання повернення позики до 17.02.2015 року та відповідно до п.4.2. уразі розірвання трудового договору між позивачем та відповідачем незалежно від умов та причин, що стали підставою для звільнення. В силу ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір було укладено відповідно до вимог ст.ст.203, 205, 207, ЦК України, а саме його укладено у письмовій формі, та підписано уповноваженими особами. З матеріалів справи вбачається, що позивач передав відповідачу кошти, передбачені договором безпроцентної позики.(а.с.12-52). Пунктом 4.2. Договору передбачалось, що у разі розірвання трудового договору між позивачем та відповідачем незалежно від умов та причин, що стали підставою для звільнення. Відповідач зобов'язаний в день звільнення з роботи повернути позику в повному обсязі в порядку встановленому п.6.2 Договору, відповідно до якого, сума позики підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця, або шляхом внесення в касу Авіакомпанії. Наказом № 85ок Відповідача було звільнено з займаної посади 08.05.2013 року за власним бажанням у відповідності з ст. 38 КЗпП України. Про розмір заборгованості, а також про правові наслідки порушення умов договору відповідач був повідомлений, що підтверджується його особистим підписом про ознайомлення із наказом про звільнення. Судом встановлено, що відповідачем було частково повернуто суму заборгованості за договором позики, що підтверджує те, що відповідачу було відомо про його заборгованість перед позивачем. Так, відповідно до прибуткових касових ордерів №943 від 17.11.2011 року, №366 від 30.07.2013 року, відповідач вніс в касу Авіакомпанії в рахунок часткового виконання зобов'язань із погашення позики, суму в розмірі 3 416,70 грн. (1465+1951,7). Сума неповернутої відповідачем позики за договором складає: 82 266,48 грн. (85 683,18-3 416,70 грн.). Положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України передбачається,що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В порушення зобов'язань, встановлених пунктом 4.2. Договору та вищенаведеними нормами законодавства України, відповідачем, станом на день подання даного позову, позика за договором не повернута. Сума простроченої заборгованості (сума основного боргу) становить 82 266 ,48грн. Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно до ч.1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Порушенням зобов'язання відповідно до положень статей 610, 612 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до вимог пункту 7.1 Договору при простроченні повернення позики позичальник сплачує штраф в розмірі 50% від неповерненої суми позики. Зважаючи на прострочення відповідачем виконання договірних зобов'язань, Відповідач згідно пункту 7.1. Договору та статей 610-612 ЦК України повинен сплатити на користь Позивача штраф у розмірі 41 133,24грн (82 266,48*50%=41 133,24 грн.). Крім цього, Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до положень ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При підписанні договору сторони погодились, що при простроченні повернення позики (її частини), відповідач зобов'язаний повернути суму позики (її неповернуту частину) збільшену з урахуванням процентів за користування грошовими коштами в період прострочення, із розрахунку 20% річних (пункт 7.2. Договору). У відповідності до положень статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Зважаючи на вимоги пункту 7.2 Договору, статей 536, 625, 1049 ЦК України, Відповідач, крім повернення суми основного боргу та сплати штрафу, зобов'язаний виплатити позивачу проценти за користування чужими грошовими коштами в період прострочення виконання основного зобов'язання у розмірі 8 159,03 грн. До теперішнього часу суми боргу за договором в повному обсязі не повернута, у зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача основна сума боргу за договором безпроцентної позики та інші обов'язкові платежі. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати, які в даному випадку складаються з 1315,59грн. сплаченого судового збору та витрати за розміщення оголошення в засобах масової інформації з метою інформування відповідача про час і місце судового засідання в сумі 420,00грн. Враховуючи викладене, суд на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved