Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідно до укладеного договору № б/н від 06.04.2007 року [PERSON] 06.04.2007 року отримала кредит у розмірі 5890, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом в Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між банком та ним договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.6.6 Умов у разі невиконання зобов»язань, на вимогу банку виконати зобов»язання з повернення кредиту, оплатити винагороди банку. Відповідно до п. 8.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань більше ніж на 120 днів, позичальник зобов»язується сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У зв»язку з зазначеними порушеннями зобов»язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2013 року має заборгованість - 27705, 94 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 5490, 32 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20420, 10 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1295, 52 грн. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимоги, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором з урахуванням суми, яка була стягнута за судовим наказом від 29.09.2008 року в сумі 22730, 55 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що просить закрити провадження у справі, оскільки 29 вересня 2008 року Шахтарським міськрайонним судом Донецької області був постановлений судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 6418, 51 грн. за кредитним договором № б/н від 06.04.2007 року. Також просила застосувати строк позовної давнини, відмовити в задоволенні позовних вимог. Судом, на підставі пояснень сторін, письмових доказів по справі, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809. Згідно заяви позичальника б/н від 06.04.2007 року [PERSON] 06.04.2007 року отримала кредит у розмірі 5890, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом в Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між банком та ним договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.6.6 Умов у разі невиконання зобов»язань, на вимогу банку виконати зобов»язання з повернення кредиту, оплатити винагороди банку. Відповідно до п. 8.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань більше ніж на 120 днів, позичальник зобов»язується сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У зв»язку з зазначеними порушеннями зобов»язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2014 року має заборгованість - 22730,55 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 5490, 32 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 22100,14 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1058 грн, сума за кредитом, задоволена за рішенням суду - 6418,51грн. З довідки від 21.05.2014 року, підписаної представником позивача, вбачається, що картка № [NUMBER] за кредитним договором № б/н від 06.04.2007 року має термін дії до 12.2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто неналежне виконання. Згідно ст.ст. 1054, 1057, 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 525 цього ж кодексу одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Дія картки за кредитним договором № б/н від 06.04.2007 року закінчилась 31 грудня 2008 року. Позов пред»явлено тільки 24.10.2013 року. 29 вересня 2008 року Шахтарським міськрайонним судом Донецької області був постановлений судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 6418, 51 грн. за кредитним договором № б/н від 06.04.2007 року. З довідки відділу ДВС Шахтарського міськрайонного управління юстиції від 25.04.2014 року, вбачається що виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 6418, 51 грн. за кредитним договором № б/н від 06.04.2007 року не перебуває. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За таких підстав суд приходить до висновку, що сплив строк позовної давнини, коли позивач міг звернутися до суду. Аналогічні правові висновки і правову позицію наведено в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 прийнятої за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, які відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України і суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. На підставі ст.ст. 253,256,258,267 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed