Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 27 березня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (найменування змінено на ПАТ Комерційний банк «Надра») (надалі-банк) та [PERSON] (далі-позичальник) укладено кредитний Договір №8/2007/840-К/204-АП (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 9 207,92 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим договором, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату видачі кредиту становить 46 500,00 грн. Відповідно до п.п.1.1, 1.1.3, 1.2.3. 4.3.1, 4.3.2 кредитного договору позичальник зобов'язався належним чином виконувати умови кредитного договору. Утім, взяті на себе зобов'язання позичальник стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором терміни не виконує. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають такі правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидом якої є пеня (ст. 549 ЦК України). При цьому ст. 550 ЦК України наголошує, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Зазначаючи у позові про те, що ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору зобов'язання з боку позичальника за кредитним договором не виконані, та відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, та відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, зазначене й стало приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, розмір якої станом на 11.10.2013 р. складає 83 995,32 грн., яка складається з наступного: заборгованість за сумою кредиту - 48 029,10 грн.; заборгованість по процентам - 19 310,29 грн.; пеня - 9 295,46 грн.; штраф - 7 359,87 грн. Разом з тим, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27.03.2007 року було укладено договір поруки між банком та [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. За договором поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 Цивільного кодексу України). Відповідно до умов ст.ст. 543, 554 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки. відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 1 ст. 1050 та п. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, якщо Позичальник своєчасно не повернув суму позики, він на вимогу Кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. У судове засідання позивач не з'явився, утім, в особі представника за довіреністю надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, зазначив, що позов підтримує повністю. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Як встановлено судом, 27 березня 2007 р. між ВАТ КБ «Надра» (найменування змінено на ПАТ Комерційний банк «Надра») (надалі-банк) та [PERSON] (далі-позичальник) укладено кредитний Договір №8/2007/840-К/204-АП (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 9 207,92 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим договором, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату видачі кредиту становить 46 500,00 грн. Відповідно до п.п.1.1, 1.1.3, 1.2.3. 4.3.1, 4.3.2 кредитного договору позичальник зобов'язався належним чином виконувати умови кредитного договору. Утім, взяті на себе зобов'язання позичальник стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором терміни не виконує; розмір заборгованості станом на 11.10.2013 р. складає 83 995,32 грн., яка складається з наступного: заборгованість за сумою кредиту - 48 029,10 грн.; заборгованість по процентам - 19 310,29 грн.; пеня - 9 295,46 грн.; штраф - 7 359,87 грн. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Таким чином, оскільки з боку боржника було допущено порушення умов виконання зобов'язання, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 11.10.2013 р. складає 83 995,32 грн., через що для суду задля поновлення порушених прав позивача вбачаються підстави для ухвалення рішення про присудження до стягнення на користь позивача з відповідачів, як солідарних боржників, зазначеної вище суми заборгованості. Разом з тим, частково задовольняючи позов, суд виходить з відсутності підстав для покладення на усіх відповідачів обов'язку солідарно сплатити розмір заборгованості, оскільки з кожним з поручителів був укладений окремий договір поруки, та солідарна відповідальність наставатиме для відповідача -1 та відповідача -2, та відповідача -1 та відповідача - 3. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст. ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial