Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 23 травня 2008 року в розмірі 8724,49 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 23 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 16000,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов кредитного договору від 23 травня 2008 року [PERSON] зобовязалася повернути кредит, сплатити відсотки за його використання, комісії, пеню та штрафи. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором про надання банківських послуг від 23 травня 2008 року виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених вказаним договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 09 жовтня 2015 року [PERSON] померла. Станом на дату її смерті заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 23 травня 2008 року становить 8724,49 гривень. Спадкоємцями померлої є відповідачі по справі: [PERSON], [PERSON]. 02 серпня 2016 року позивач направив на адресу відповідачів лист-претезію з вимогою про сплату заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 23 травня 2008 року, але вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» залишилась без задоволення. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду клопотання, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи сповіщалися належним чином, тому суд на підставі письмової згоди представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до анкети - заяви [PERSON] від 23 травня 2008 року, остання надала згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та позивачем договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору про надання банківських послуг від 23 травня 2008 року, позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 16000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а [PERSON] зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, сплатити відсотки за його використання, комісії, пеню та штрафи у випадках передбачених договором. 09 жовтня 2015 року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 505792, що видано 12 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, запис № 190 від 12 жовтня 2015 року. Станом на дату смерті [PERSON], заборгованість останньої за договором про надання банківських послуг від 23 травня 2008 року становить 8724,49 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором від 23 травня 2008 року. Також судом встановлено, що відповідно до листа нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 908/02-14 від 22 червня 2015 року, спадкоємцями [PERSON] є діти померлої: син [PERSON] та дочка - [PERSON]. ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] направляв лист-претензію вих. № SAMDN51000021391634 від 26 липня 2016 року, в якому повідомив про заборгованість спадкодавиці [PERSON] за кредитним договором від 23 травня 2008 року в розмірі 8724,49 гривень та про обовязок спадкоємців [PERSON] та [PERSON] задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» повністю. Станом на час розгляду справи вимога позивача залишена без задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Враховуючи, що відповідачі прийняли спадщину після смерті [PERSON], яка не повернула позивачу борг за договором про надання банківських послуг від 23 травня 2008 року, тому суд вважає що сума боргу підлягає стягненню у примусовому порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON], як спадкоємців боржника, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі, при цьому виходить з того, що зобовязання за кредитним договором від 23 травня 2008 року не є зобовязаннями, що нерозривно повязані з особою боржника та можуть бути виконані його спадкоємцями. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачів на корить позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved