Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути на свою користь з останнього: 1 521 000,00 гривень - заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 01.11.2012 року; 1602883,96 гривень - сума з врахуванням пені за кожну добу прострочення платежу; 1384513,95 гривень сума заборгованості по індексу інфляції; 128014,03 гривень три відсотки річних від простроченої суми; 10000 гривень штрафу, а всього 4646286,92 гривні. Відшкодувати Позивачу витрати по сплаті судового збору за рахунок Відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що 01 листопада 2012 року між Приватним підприємством «Банс» та [PERSON], було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги строком дії до 31.10.2013 року. Відповідно до п.2.1. вищезазначеного Договору, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті в межах суми 1 521 000,00 гривень без ПДВ, шляхом внесення на поточний рахунок позичальника, вказаний у реквізитах цього договору, або готівкою у касу підприємства до 31 жовтня 2013 року. На виконання п.2.1 умов надання допомоги ПП «Банс» отримало від [PERSON] поворотну фінансову допомогу в національній валюті в сумі 1 521 000,00 грн. чим кредитор повністю виконав покладені на нього обовязки з надання фінансової допомоги. Пунктом 2.2 Договору зазначено, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується. Відповідно до умов договору п.3.1 Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню в строк та на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.3.2 Повернення грошових коштів проводиться шляхом внесення грошових коштів позичальника в касу кредитора або шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок кредитора в установі банку. Згідно п.4.1 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобовязань за даним договором відповідно до чинного законодавства України. Крім того 16.10.2013 року між Приватним підприємством «Банс» та [PERSON], було укладено додаткову угоду про зміну договору про надання поворотної фінансової допомоги засновником від 01.11.2012 року. Згідно даної додаткової угоди п.3.1 викладено в наступній редакції: Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню в строк до 30.04.2014 року. У відповідності до п.4.2 додаткової угоди - « Позичальник» у разі прострочення повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги сплачує «Кредитору» штраф у розмірі 10000,00 (десять тисяч гривень ), а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобовязання за кожний день прострочення, інфляційні збитки, а також три відсотки річних від простроченої суми. Згідно даної додаткової угоди внесені зміни до п. 8.1 розділу 8 вищезазначеного Договору та викладено його у наступній редакції:Договір про надання поворотної фінансової допомоги засновником від 01 листопада 2012 року діє зі змінами відповідно до цієї угоди до 30.04.2014 року. Також згідно додаткової угоди від 16.10.2013 року внесені зміни до розділу 5 вищезазначеного Договору , а саме до пункту 5.4 та викладено його у наступній редакції: сторони домовились про те, що згідно вищезазначеного Договору та цієї угоди загальна та спеціальну позовна давність становить пять років. ПП «Банс» звернулось до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору про надання поворотної фінансової допомоги фіктивним , який ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2017 року залишено без розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в позові, в подальшому в судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав викладених письмово та долучених до матеріалів справи, в подальшому двічі не зявилась в судове засідання, подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Незважаючи на те, що представник відповідача подавала до суду заяву про розгляд справи без її участі, така заява не може бути врахована судом, оскільки після її подання представник неодноразово заявляла клопотання про відкладення розгляду справи. Це свідчить про те, що представник, незважаючи на раніше подану нею заяву, не бажає, щоб судовий розгляд справи було проведено за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 01 листопада 2012 року між Приватним підприємством «Банс» та засновником підприємства [PERSON], було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги строком дії до 31.10.2013 року. Відповідно до п.2.1. вищезазначеного Договору, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті в межах суми 1 521 000,00 гривень без ПДВ, шляхом внесення на поточний рахунок позичальника, вказаний у реквізитах цього договору, або готівкою у касу підприємства до 31 жовтня 2013 року. На виконання п.2.1 умов надання допомоги ПП «Банс» отримало від [PERSON] поворотну фінансову допомогу в національній валюті в сумі 1 521 000,00 грн. чим кредитор повністю виконав покладені на нього обовязки з надання фінансової допомоги, що підтверджено квитанціями долученими до матеріалів справи. Пунктом 2.2 Договору зазначено, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується. Відповідно до умов договору п.3.1 Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню в строк та на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.3.2 Повернення грошових коштів проводиться шляхом внесення грошових коштів позичальника в касу кредитора або шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок кредитора в установі банку. Згідно п.4.1 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобовязань за даним договором відповідно до чинного законодавства України. Крім того 16.10.2013 року між Приватним підприємством «Банс» та [PERSON], було укладено додаткову угоду про зміну договору про надання поворотної фінансової допомоги засновником від 01.11.2012 року. Згідно даної додаткової угоди п.3.1 викладено в наступній редакції: Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню в строк до 30.04.2014 року. У відповідності до п.4.2 додаткової угоди - « Позичальник» у разі прострочення повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги сплачує «Кредитору» штраф у розмірі 10000,00 (десять тисяч гривень ), а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобовязання за кожний день прострочення, інфляційні збитки, а також три відсотки річних від простроченої суми. Згідно даної додаткової угоди внесені зміни до п. 8.1 розділу 8 вищезазначеного Договору та викладено його у наступній редакції:Договір про надання поворотної фінансової допомоги засновником від 01 листопада 2012 року діє зі змінами відповідно до цієї угоди до 30.04.2014 року. Також згідно додаткової угоди від 16.10.2013 року внесені зміни до розділу 5 вищезазначеного Договору , а саме до пункту 5.4 та викладено його у наступній редакції: сторони домовились про те, що згідно вищезазначеного Договору та цієї угоди загальна та спеціальну позовна давність становить пять років. 08 серпня 2016 року [PERSON] прийняв рішення про вихід зі складу учасників ПП «БАНС» та про прийняття до складу учасників підприємства [PERSON] [PERSON] повністю розрахувалась з [PERSON] за продане ним підприємство «Банс», що підтверджується нотаріально засвідченою заявою [PERSON] від 08.08.2016 року за реєстр. № 741, з якого вбачається що [PERSON] не має ні яких претензій, в т.ч. майнових, як до [PERSON] так і до ПП «БАНС». Однак саме за продаж підприємства. В той же період новим засновником було прийнято рішення про звільнення керівника підприємства [PERSON] та призначення на посаду директора [PERSON], що підтверджується рішенням засновника та витягом з ЄДРЮОФОП (копії надаються) тощо. Свідки - [PERSON], яка станом на 2012р. була головним бухгалтером ПП «Банс» та [PERSON] - на той час директор підприємства, в судове засідання не з'явились, подали суду письмові пояснення. Вказали, що було укладено договір 01 листопада 2012 року між Приватним підприємством «Банс» та засновником підприємства [PERSON], в подальшому укладено між ними ж додаткову угоду, після чого [PERSON] вносив кошти та йому видавались квитанції до прибуткового касового ордеру, касові операції здійснювались у відповідності до законодавства, кошти були задекларовані та податки сплачені, крім того було направлено фінансові звіти до управління статистики Херсонської області. Кошти [PERSON] не повертались. В 2016р. їх було звільнено. Таким чином, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, які регулюються главами 47-49, 71 ЦК України, а також нормами Податкового кодексу України. Відповідно до п. 14.1.257 ст. 14 Податкового кодексу України фінансова допомога поворотна фінансова допомога це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення. Поворотна фінансова допомога за своєю цивільно-правовою природою є позикою. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений термін відповідно до умов договору. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Стаття 611 ЦК України передбачає, що уразі порушення зобовязання, настають правові наслідки , встановлені договором або законом. Беручи до уваги статтю 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Outcome: approved