Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 04.06.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №007-03038- 40611, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 3 849 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором. Відповідно до умов договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01% на рік, а також за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,23% в місяць (п.п. 2.3, 2.5 Договору). Як зазначається позивачем при зверненні до суду позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 3 849 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 19704091 від 06.06.2011 року та рахунок-фактура № СФMST-0000003310 від 04.06.2011 року; зі свого боку відповідач, отримав у своє розпорядження майно, що підтверджується накладною № 4MST4-0038 від 04.06.2011 р. Утім, станом на 25.07.2013 р. відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, розмір якої станом на 25.07.2013 р. складає 4 192,58 грн., яка складається з наступного: заборгованість за сумою кредиту - 3 728,04 грн., заборгованість за відсотками - 0,14 грн., заборгованість за комісіями - 464,40 грн. Про стягнення даної суми з відповідача на користь позивача у позові й заявлено відповідну вимогу. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, зазначив, що позов підтримує повністю. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Судом встановлено, що 04.06.2011 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №007-03038- 40611, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 3 849 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором. Відповідно до умов договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01% на рік, а також за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,23% в місяць (п.п. 2.3, 2.5 Договору). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 3 849 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 19704091 від 06.06.2011 року та рахунок-фактура № СФMST-0000003310 від 04.06.2011 року; зі свого боку відповідач, отримав у своє розпорядження майно, що підтверджується накладною № 4MST4-0038 від 04.06.2011 р. Утім, станом на 25.07.2013 р. відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, розмір якої станом на 25.07.2013 р. складає 4 192,58 грн., яка складається з наступного: заборгованість за сумою кредиту - 3 728,04 грн., заборгованість за відсотками - 0,14 грн., заборгованість за комісіями - 464,40 грн. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Утім, з боку боржника було допущено порушення умов виконання зобов'язання, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 25.07.2013 р. складає 4 192,58 грн., через що для суду задля поновлення порушених прав позивача вбачаються підстави для ухвалення рішення про присудження до стягнення на користь позивача з відповідача зазначеної вище суми заборгованості. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст. ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved