Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 100\~000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що в ході виконання службового обовязку в складі збройних сил при ліквідації наслідків аварії в зоні Чорнобильської АЕС позивач отримав захворювання, яке сталою причиною визнання його інвалідом 2 групи. Вказаним пошкодженням здоровя йому завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні нормальних життєвих звязків, позбавленні можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійних болях та спазмах, перенесених стражданнях. З наведених підстав позивач, посилаючись на положення ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 23, 1167 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача 100\~000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що позивач та його представник не надали суду доказів, які свідчать про обставини отримання інвалідності з вини відповідача та наявність моральних страждань внаслідок зазначеного пошкодження здоровя. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що [PERSON], [INFO], в період з 20 вересня 1986 р. до 20 грудня 1986 р. в ході виконання службового обовязку у складі Збройних Сил СРСР приймав участь в ліквідації наслідків аварії в 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС (а.с. 7), має право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів війни та осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. (а.с. 6) Згідно виписки з амбулаторної карти [PERSON] з 1999 р. перебуває на обліку з діагнозом: Са щитовидної залози. (а.с. 13) За висновком Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 20 вересня 1999 р. вказане захворювання повязано з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС. (а.с. 8) Згідно висновку МСЕК від 12 жовтня 1999 р. позивачу вперше встановлено ІІ групу інвалідності у звязку із захворюванням, повязаним з виконанням обовязків військової служби по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, безстроково з втратою працездатності на 70 %. (а.с.9) В судовому засіданні встановлено, що внаслідок отримання при виконанні обовязків військової служби онкологічного захворювання, позивачеві завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні нормальних життєвих звязків, позбавленні можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійних болях та спазмах, перенесених стражданнях. Порядок відшкодування моральної шкоди вперше в Україні на законодавчому рівні встановлено ст. 440-1 ЦК Української РСР в редакції Закону України від 6 травня 1993 р., в подальшому знайшов відображення в ст. 23, 1167 ЦК України, а також в спеціальній нормі ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку. У відповідності зі ст. 440-1 ЦК Української РСР, яка діяла на час виникнення у позивача права на відшкодування шкоди (зі дня встановлення втрати працездатності на підставі висновку МСЕК від 12 жовтня 1999 р., моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст. 1168 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. У відповідності зі ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач отримав захворювання, яке призвели до встановлення інвалідності, під час виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, що призвело до фізичного болю та моральних страждань внаслідок ушкодження здоровя, він має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 23, 1167 ЦК України. При цьому суд приймає до уваги, що хоча право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло під час дії ст. 440-1 ЦК Української РСР, але наслідки пошкодження здоровя під час виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС носять триваючий характер та продовжуються до цього часу. Про це свідчать надані позивачем медичні документи. (а.с. 10-12) Оскільки відповідно до ст. 268 ч.1. п. 3 ЦК України позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я не поширюється, суд вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачеві моральну шкоду відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 23, 1167 ЦК України. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги наступне. Відповідно до ст. 23 ч.3 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно розясненням, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи глибину моральних та психічних страждань позивача внаслідок пошкодження здоровя, ступень втрати ним професійної працездатності внаслідок захворювання на 70%, стан його здоровя на цей час, ступінь порушення нормальних життєвих звязків, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 100\~000 грн., повністю задовольнивши позов. Вказана сума підлягає стягненню з Міністерства оброни України, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦК України держава України є учасником цивільних відносин. Згідно зі ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про збройні сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» фінансове забезпечення витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України. Таким чином, обовязок держави відшкодувати позивачеві завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління. Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 р. у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для суддів. При вирішені справи суд не приймає до уваги ствердження представника відповідача про те, що позивачем не доведено спричинення моральної шкоди внаслідок зазначеного пошкодження здоровя, оскільки в судовому засіданні встановлена наявність у позивача захворювання, причиною якого стало виконання службових обовязків, а згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судові витрати в сумі 1 600,00 грн. суд вважає за необхідне стягнути з відповідача.

Outcome: approved