Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що він - [PERSON] з 06.08.1987 року по 28.01.2019 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». Позивач працював за професією котельника. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.04.2019 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання: - ХОЗЛ ІІ ст. токсико-пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст., легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне; - Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму (Основний діагноз); - Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ризик помірний. СН І ст. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична) І-ІІ ст. з ХНМК, переважно у вертебро-базилярному басейні. Поширений остеохондроз та спондилоартроз хребта, деформуючий спондильоз з переважним ураженням шийного та попереково-крижового відділів. Вторинний полірадикулярний больовий синдром. Хронічний тонзиліт, ремісія. Викривлення носової перегородки. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки (Супутній діагноз). Професійне захворювання виникло внаслідок неефективного використання засобів індивідуального захисту та тривалу роботу в шкідливих умовах праці; ступінь втрати працездатності - 35%. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 35000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив справу розглянути без його участі та зазначив про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до п. 19 Акту розслідування професійного захворювання Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці. Крім того, [PERSON] не надано доказів спричинення йому моральної шкоди та порядку її оцінки. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 06.08.1987 року по 28.01.2019 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», а саме працював на посаді котельника, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-8). 16.04.2019 року було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] , в якому зазначено, що професійне захворювання виникло внаслідок неефективного використання засобів індивідуального захисту та тривалої роботи в шкідливих умовах праці (а.с.9-10). Згідно Акта, [PERSON] встановлено такі професійні захворювання: - ХОЗЛ ІІ ст. токсико-пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст., легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне; - Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму (Основний діагноз); - Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ризик помірний. СН І ст. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична) І-ІІ ст. з ХНМК, переважно у вертебро-базилярному басейні. Поширений остеохондроз та спондилоартроз хребта, деформуючий спондильоз з переважним ураженням шийного та попереково-крижового відділів. Вторинний полірадикулярний больовий синдром. Хронічний тонзиліт, ремісія. Викривлення носової перегородки. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки (Супутній діагноз). Причина виникнення професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та пилу (а.с.9-10). Згідно довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми, про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №048564 від 22.05.2019 року, в ході первинного огляду (14.05.2019 року) [PERSON] встановлено 35% втрати професійної працездатності (а.с.11), що також підтверджується Актом №306 огляду МСЕК від 22.05.2019 року. Між сторонами виникли цивільно-трудові правовідносини, які регулюються КЗпП України. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разу виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Згідно роз`яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р.), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 08.10.2008 року №20-рп/2008 року зазначив, що громадянам України надано право на підставі ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Незважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч. 1 ст. 43 Конституції України та абз. 2 ст. 5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст. 43 Конституції України, ст. ст. 153, 157 КЗпП України та ст. ст. 6, 13 Закону України «Про охорону праці» зобов`язаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним та нормам охорони праці. Моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України по справі №1-9/2004 від 27.01.2004 року). Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між сторонами виникли цивільно-трудові правовідносини, які регулюються КЗпП України. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разу виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Згідно роз`яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р.), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 08.10.2008 року №20-рп/2008 року зазначив, що громадянам України надано право на підставі ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Незважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч. 1 ст. 43 Конституції України та абз. 2 ст. 5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст. 43 Конституції України, ст. ст. 153, 157 КЗпП України та ст. ст. 6, 13 Закону України «Про охорону праці» зобов`язаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним та нормам охорони праці. Моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України по справі №1-9/2004 від 27.01.2004 року). За таких обставин, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним, стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 14000 грн., оскільки [PERSON] зазнав ушкодження здоров`я та втратив працездатність у зв`язку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обов`язків в шкідливих умовах праці, внаслідок чого йому встановлено 35% втрати професійної працездатності, втім, відповідач, як роботодавець, не забезпечив безпечних умов праці, у зв`язку з чим позивач поніс певні моральні страждання. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивача, на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial