Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача 14134 грн. 19 коп. у відшкодування матеріальної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що з 05.05.2010р. відповідач відбував покарання в Диканівській ВК УДПтС України у Харківській області (№12) за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 22.11.2005р., яким був визнаний винним за ст.ст.289 ч.3, 185 ч.5, 357 ч.3, 70, 71 КК України та засуджений до покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Постановою начальника Диканівської ВК (№12) відповідачеві було змінено умови тримання згідно зі ст.ст.100, 101 КВК України шляхом переведення до дільниці соціальної реабілітації установи. При цьому відповідач був ознайомлений з Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, розпорядком дня на дільниці соціальної реабілітації, особливостями відбування покарання на вказаній дільниці, межами території дільниці та попереджений про кримінальну відповідальність за ст..393 КК України. 03.06.2013р. відповідач скоїв втечу з дільниці соціальної реабілітації при Диканівській ВК (№12). На виконання вимог п.11 ч.1 та п.8 ч.2 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» в період з 03.06.2013р. по 30.07.2013р. персоналом Диканівської ВК (№12) проводилася розшукова діяльність по встановленню місця знаходження та затримання відповідача. Під час проведення ОРД було відряджено особовий склад установи у місця можливої появи відповідача у межах міст Харкова, Києва, Одеси. За результатами розшукових заходів 30.07.2013р. відповідач був затриманий. На розшукові заходи, пов'язані зі встановленням місця знаходження відповідача, а саме, на відрядні співробітників виправної колонії, паливно-мастильні матеріали, позивач витратив 14134 грн. 19 коп. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання з місця відбування ним покарання доставлений не був, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що проти позову не заперечує. За таких обставин суд розглядає справи без фіксування судового засідання технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Наказом Державної пенітенціарної служби України від 01.11.2011р. №480 було затверджено Перелік найменувань органів, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів і навчальних закладів, що належать до сфери управління Державної пенітенціарної служби України (ДПтС України). Згідно з цим переліком однією з таких установ виконання покарань є Диканівська виправна колонія Управління ДПтС України у Харківській області (№12) (а.с.5-6). Згідно з довідкою по особовій справі [PERSON], засуджений 22.11.2005р. вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 22.11.2005р. за ст.ст.289 ч.3, 185 ч.5, 357 ч.3, 70, 71 КК України до покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, з 05.05.2010р. відбуває покарання у Диканівській ВК УДПтСУ у Харківській області (№12) (а.с.8-9). Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.09.2013р. було затверджено угоду про визнання винуватості від 16.08.2013р. по кримінальному провадженню відносно [PERSON], укладену між ним та прокурором, визнано [PERSON] винуватим за ч.1 ст.393 КК України, призначено йому узгоджене покарання за ч.1 ст.393 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначене покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі (а.с.42). Як вбачається з копії цього вироку, судом при розгляді вказаного кримінального провадження було встановлено, що 05.05.2010р., засуджений 22.11.2005р. Суворовським районним судом м.Одеса за ч.5 ст.185, ч.3 ст.289, ч.3 ст.357, ст..ст.70, 71 КК України строком на 12 років позбавлення волі, [PERSON] прибув до Диканівської ВК №12 УДПтСУ в Харківській області з Чортківського слідчого ізолятору у Тернопільській області для відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, кінець строку - 11.09.2016р. На підставі постанови начальника Диканівської ВК №12 УДПтСУ в Харківській області від 06.03.2013р., погодженої з головою спостережної комісії, 12.03.2013р. [PERSON] був переведений з колонії середнього рівня безпеки для подальшого відбуття покарання до дільниці соціальної реабілітації цієї ж колонії. [PERSON] під розписку було доведено межі дільниці соціальної реабілітації, а також межі контрагентських об'єктів, та він був попереджений про відповідальність за самовільне незаконне залишення місця позбавлення волі та контрагентських об'єктів. 03 січня 2013 року між Диканівською ВК №12 УДПтСУ в Харківській області в особі начальника Бартощака Є.М. та ТОВ « Науково-виробниче об'єднання «Ю БІ СІ-ПРОМО» укладено угоду № Г-4, згідно якої Диканівська ВК №12 УДПтСУ в Харківській області щоденно надає зазначеному підприємству робочу силу з числа засуджених у кількості 30 чоловік для виконання господарських робіт. Згідно рознарядки виходу на працю засуджених дільниці соціальної реабілітації Диканівської ВК №12 УДПтСУ в Харківській області на 03.06.2013 року [PERSON] з 07-00 разом з іншими засудженими був залучений на господарські роботи на контрагентський об'єкт ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Ю БІ СІ-ПРОМО», розташований за адресою: м. Харків, вул. Селянська, 110. 03.06.2013 року у період часу з 09-00 години до 10-00 години засуджений [PERSON], діючи умисно, з метою ухилення подальшого покарання у вигляді позбавлення волі, самовільно залишив територію контрагентського об'єкту ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Ю БІ СІ-ПРОМО» розташований за адресою: м. Харків, вул. Селянська, 110, та скрився у невідомому напрямку. При перевірці о 17-00 годині 03 червня 2013 року наявності засуджених на місцях праці на зазначеному об'єкті співробітниками дільниці соціальної реабілітації Диканівської ВК №12 УДПтСУ в Харківській області було виявлено відсутність [PERSON] Наказами від 03.06.2013р. №66 о/с, від 07.06.2013р. №68 о/с, від 03.07.2013р. №79 о/с, від 15.07.2013р. №82 о/с, від 24.07.2013р. №85 о/с службові особи з числа персоналу Диканівської ВК були відряджені до міст Харкова, Києва, Одеса з метою проведення оперативно-розшукових заходів засудженого (а.с.10-15). Перебування цих службових осіб у відрядженні на підставі вказаних вище наказів та витрати, пов'язані з розшуковими заходами, підтверджуються копіями посвідчень про відрядження, талонів посвідчення про відрядження, чеків на придбання пального та звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, усього на суму 14134 грн. 19 коп. (а.с.16-41) . Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, проаналізувавши усі докази у справі у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог. На підстави викладеного,

Outcome: approved