Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, мотивуючи його тим, що сторони уклали договір № б/н від 01.10.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.05.2017 року, у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, у відповідача є заборгованість в загальному розмірі 20 852,41 грн., в тому числі: 3 277,85 грн. заборгованість за кредитом; 16 105,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 969,16 грн. (процентна складова). До цього часу заборгованість відповідачем не погашена. З зазначених підстав позивач звернувся до суду з цим позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в загальному розмірі 20 852,41 грн. та 1 600 грн. сплаченого судового збору (а.с.2-3). Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а.с.3-зворотна сторона, 20). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом за місцем його реєстрації, а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та є таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір № б/н від 01.10.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами кредитного договору, кредитор прийняв на себе зобов'язання надати кредитні кошти позичальнику, в порядку визначеному в кредитному договорі. Пунктом 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Пунктом 6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання, внаслідок чого станом на 31.05.2017 року має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в загальному розмірі 20 852,41 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 3 277,85 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 16 105,40 грн.; а також штрафи відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 969,16 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.10.2008 року підлягають задоволенню, оскільки позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування заявлених вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved