Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 42 838 грн. 70 коп. та понесених судових витрат. Мотивує позовтим, що 10.09.2016 на підставі заявки відповідача, заповненої на офіційному веб-сайті позивача із зазначенням всіх ідентифікуючих даних, між сторонами укладено договір позики № 31371 на суму 1050 грн. на строк 14 днів та зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі, визначеному договором. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання та видав відповідачу обумовлену суму коштів, однак останній не виконує обов`язку з їх повернення. Станом на 12.09.2019 загальний розмір заборгованості становить 42 838,70 грн., з яких: 1 050,00 грн. основний борг, 21 120,50 грн. заборгованість по відсотках, 20 668,20 грн. заборгованість по прострочених відсотках, які просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою від 21.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) відповідача. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності. Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, відзив не подав, про причини не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд зі згоди представника позивача, обумовленої у прохальній частині позовної заяви, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Перевіривши зібрані докази, постановляючи заочне рішення, суд позовні вимоги задовольняє з наступних підстав. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.27-33) на підставі заявки відповідача, заповненої на офіційному веб-сайті позивача із зазначенням всіх ідентифікуючих даних, між сторонами укладено договір позики № 71764 на суму 1 050,00 грн. на строк 14 днів та зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі, визначеному договором. При цьому, згідно з п.1.2 договору позики, строк дії договору становить 14 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п.1.5 договору, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку, зазначеного в п. 1.2 цього договору; 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1,2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.3.1 договору позики, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіка розрахунків. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем в порядку, встановленому п.1.4 Договору позики на картковий рахунок відповідача перерахована сума позики в розмірі 1 050 грн., що підтверджується повідомленням від 30.08.2019 ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (а.с.44), яке надає позивачу технічну можливість для проведення операцій, по яких банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно з договором про організацію переказу коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 (а.с.45-49). Разом з тим, відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно з представленою позивачем довідкою (а.с.43) станом на 12.09.2019 становить 42 838,70 грн., з яких: 1 050 грн. заборгованість за основною сумою позики, 21 120,50 грн. заборгованість за відсотками згідно з договором, 20 668,20 грн. заборгованість за простроченими відсотками згідно з договором. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану заборгованість. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.8, 53) судові витрати, що становлять 1921 грн. судового збору.

Outcome: approved