Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути із [PERSON] кошти в сумі 9 571 грн. 51 коп. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 15.11.2015 року о 14 год. 40 хв. [PERSON] на проспекті Возз'єднання, 15 в м. Києві, керуючи автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER], не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] було застраховано [PERSON] в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування АМ.099602. На підставі рахунку-фактури № СЧ-0016177 від 19.11.2015 року та страхового акту № UA2015111600028/L01/01 від 19.11.2015 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило страхове відшкодування у розмірі 9 571,51 грн. З метою відшкодування шкоди завданої [PERSON] та на виконання зобов'язань за полісом АЕ/2731774 на адресу [PERSON] 16.03.2017 року було направлено регресну вимогу про відшкодування шкоди, однак така вимога залишилися без уваги. В судове засідання представник позивача не з'явився, суду надала заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», в заяві вказала, що вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Представник третьої особи в судове засідання не заявився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 17 жовтня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2015 року, [PERSON] 15.11.2015 року приблизно о 14 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом «Тойота» д.н.з. [NUMBER], рухаючись по проспекту Возз'єднання, 15 в м. Києві не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Шевролет» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди, крім того залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний (а.с. 33). Даною постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] був застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 099602 від 14.07.2015 року строк дії якого з 15.07.2015 року по 14.07.2016 року (а.с. 24). Згідно рахунку-фактури № СЧ-0016177 від 19.11.2015 року та страхового акту № UA2015111600028/L01/01 від 19.11.2015 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] становить 9 571,51 грн. (а.с. 30, 37). 27 листопада 2015 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» було перераховано страхове відшкодування у розмірі 9 571,51 грн. на підставі платіжного доручення № 6229 за ремонт автомобіля [NUMBER] (а.с. 38). На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. На адресу відповідача надсилалась ТОВ «Бізнес Ассіст» регресна вимога від 16.03.2017 року про сплату позивачу коштів у розмірі 9 571,51 грн. у відшкодування сплаченого страхового відшкодування, яка була отримана [PERSON] 10.04.2017 року, однак вимога залишена без задоволення (а.с. 36, 36 зв.). У спростування зазначеного відповідачем будь яких доказів суду не надано. Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню, у зв'язку з чим із [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Україна» необхідно стягнути кошти в сумі 9 571,51 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 1 762 грн. 00 коп. (а.с. 43).

Outcome: approved