Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.04.2014 року відповідач наніс йому один удар передніми пасажирськими дверима автомобіля «Ніссан Санні» по лівій нозі та ще один удар власною ногою по тій же нозі потерпілого. В результаті отриманих ударів, [PERSON] було заподіяно травму у вигляді закритого перелому зовнішньої лодижки лівої гомілки, яка по критерію тривалості розладу здоров'я відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. У зв'язку з отриманими ушкодженнями, позивач змушений був звернутися за медичною допомогою до Голопристанської ЦРЛ, де перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 28.04.2014 по 12.05.2014р. Також, 30.04.2014 року йому була проведена операція. За час лікування ним були витрачені грошові кошти на придбання медикаментів та інших речей необхідних для одужання на загальну суму 6240,30 грн. Окрім матеріальної шкоди, йому також була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, пов'язаних з ушкодженням здоров'я, яку оцінює у сумі 20 000 грн. У зв'язку з тим, що вина відповідача в заподіянні тілесних ушкоджень встановлена вироком суду, просить стягнути з [PERSON] на свою користь вищевказану матеріальну та моральну шкоду, а також витрати пов'язані з отриманням правової допомоги в сумі 3300 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані по справі докази та надавши їм правову оцінку в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 27.04.2014 року близько 17:00 год., [PERSON] знаходячись в м. Гола Пристань, біля автомобіля [NUMBER], поблизу ЗОШ №1 по вул. 1 Травня, 62, на ґрунті особистих неприязних відносин з [PERSON], умисно наніс останньому один удар передніми пасажирськими дверима вказаного автомобілю в ліву ногу, після чого наніс потерпілому один удар власною ногою по тій же нозі потерпілого, тим самим спричинивши [PERSON] тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію тривалості розладу здоров'я. Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 16.03.2015 року за вищевказаним фактом [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі. Вирок набрав законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно висновку експерта № 78/ГП від 29.05.2014 року, [PERSON] було завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому зовнішньої щиколотки малогомілкової кістки лівої гомілки, крововиливи в м'які тканини в області перелому і навколо нього. Відповідно до довідки лікаря [PERSON], для проведення операції потерпілому необхідні були наступні медикаменти: фурацилін, спирт, хлоргенсидин, марля, бинт, вата, рукавички стерильні, рукавички не стерильні, скальпелі, система ПК, система ВК, фіз. розчин, лідокаїн, анальгін, димедрол, діксангін, зацеф, шприци та засоби гігієни. Придбання вищевказаних медикаментів та інших необхідних засобів підтверджується долученими до матеріалів справи товарними чеками з «Аптеки» ПП [PERSON] від 30 квітня 2014 року та від 02 травня 2014 року на загальну суму 1919,40 грн., які суд визнає належними доказами та вважає, що позовні вимоги у даному розмірі підлягають задоволенню в повному обсязі. Також задоволенню підлягають понесені та підтверджені позивачем витрати на придбання комплекту імплантів для накісткового остеосинтеза щиколотки в сумі 3500 грн., згідно видаткової накладної № 206 від 29.04.2014р. та інших медикаментів відповідно до чеків № 17776, № 35552, № 35881, №19300, № 42827 на загальну суму 677,88 грн. Надані позивачем п'ять товарних чеків від 30.04.2014р, 05.05.2014р., 07.05.2015р. та 12.05.2015 р. суд визнає неналежними доказами та відмовляє в задоволенні стягнення матеріальної шкоди на зазначені суми, у зв'язку з відсутністю найменувань медикаментів, які були по них придбані та неможливості встановити і порівняти їх з ліками призначеними лікарем за отриманими ушкодженнями потерпілим. Що ж стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то в цій частині суд виходить з наступних норм права та обставин справи. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом. Згідно положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Правова позиція Верховного Суду України з цього питання викладена в абзаці 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Звертаючись до суду позивач в позовній заяві вказував, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень змінився звичний ритм його життя, він вимушений був переносити операцію, тривалий час лікуватися стаціонарно. Крім цього, моральні страждання були обумовлені пережитою фізичною біллю, обмеженням здатності вільно та самостійно пересуватися, використовувати для ходьби милиці та палицю, що викликало в нього почуття дискомфорту та неповноцінності, як людини. Больові відчуття супроводжують його і тепер, особливо при зміні погодних умов на яку реагує травма. Також посилається на цинізм відповідача, який полягав в тому, що побиття позивача відбувалося на очах його двох малолітніх дітей та інших родичів, які також зазнали моральних переживань за здоров'я [PERSON] Тілесні ушкодження позбавили його можливості виконувати домашню роботу та займатися заробітком коштів для сім'ї. Догляд за дітьми став затрудженим, через що йому доводилось звертатися за допомогою до родичів та сусідів. Всі ці обставини призвели до заподіяння йому моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 20000 грн. Згідно роз'яснень, які містяться в пункті 9 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер та обсяг пережитого фізичного болю позивачем та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час і зусилля, необхідних йому для відновлення попереднього стану та виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають повному задоволенню у розмірі 20 000 грн., оскільки ця сума є достатньою для компенсації моральних переживань та такою, що відповідає обставинам справи. При цьому, суд виходить із того, що отриманою [PERSON] травмою є перелом кістки ноги, яка позбавила позивача вільно рухатися та призвела до використання для ходьби додаткові знаряди. Крім цього, лікування ушкоджень вимагало хірургічного втручання. В зв'язку з цим, потерпілий переніс операцію та два тижні перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Голопристанської ЦРЛ. Після виписки з лікарні тривалий час ще не міг самостійно пересуватися та потребував сторонньої допомоги, що вплинуло на звичний ритм його життя. Отже, тілесні ушкодження, які спричиненні протиправними діями відповідача сприяли фізичному болю та стражданням, яких позивач зазнав у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч.3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги (ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача також підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 295,40 грн.

Outcome: partial