Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення заробітної плати, в якій зазначає, що трудові відносини між сторонами було припинено, при цьому відповідачем не було проведено повний розрахунок з позивачем по заробітній платі, просив стягнути з відповідача заборгованість по зарплаті в розмірі 12 500 грн. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на порушення відповідачем трудового законодавства, несвоєчасну виплату заробітної плати, просили суд задовольнити позовні вимоги, постановивши заочне рішення. Представник відповідача в судове засідання не зявився втретє, хоч про день, час та місце розгляду справи були повідомлявся належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направив, тому суд вважає можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. З 01.09.2007 року по 01.03.2013 року [PERSON] працював на посаді оператора технологічного обладання ТОВ «Профіконфідент», що підтверджується записами у трудовій книжці. На момент звільнення до виплати позивачеві підлягала нарахована відповідачем заробітна плата в розмірі 12 500 грн., яка сплачена не була, що підтверджується розрахунком, а відповідачем не спростовано. Позивач звертався до відповідача із письмовою заявою із вимогами погасити борг по зарплаті, однак відповіді не отримав, спір в позасудовому порядку вирішено не було, що підтверджується заявою, поштовими квитанціями. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно доводів позивача, неспростованими відповідачем та узгодженими із матеріалами справи сума, що підлягає виплаті позивачеві складає 12 500 грн. і включає лише заборгованість по зарплаті. Згідно ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Доводи позивача ґрунтуються на законі, оскільки відповідач неправомірно допустив невиплату заробітної плати позивачеві при звільненні, тому позов суд вважає обґрунтованим. Позивач просив розглянути спір в межах заявлених ним позовних вимог, тому суд встановлений ст.11 ЦПК України застосовує принцип диспозитивності цивільного судочинства і розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів. Всупереч положенням ст.ст. 10,11,60 ЦПК України відповідач заперечень проти позову не представив, будь-якими доказами доводи позову не спростував. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити повністю. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача відповідно задоволеним позовним вимогам, оскільки позов визнаний судом обгрунтованим.

Outcome: approved