Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 30.10.2006 року між ВАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KS48530653, відповідно якому остання отримала кредит в сумі 19 888, 36 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08 % на рік. З моменту отримання кредиту та по теперішній час відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь кредитну заборгованість у розмірі 79 592, 21 грн. та судові витрати в розмірі 795, 92 грн. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 80 754, 20 грн., а також судові витрати в розмірі 795, 92 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Причину своєї неявки не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 30.10.2006 року між ВАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNH4KS48530653, відповідно якому остання отримала кредит в сумі 19 888, 36 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст.ст.625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Відповідно п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязанний сплатити банку пеню в розмірі 0, 15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу. Згідно п.5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитним договором №DNH4KS48530653 від 30.10.2006 року, а рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.12.2010 року вже була стягнута заборгованість в розмірі 80 916, 14 грн., внаслідок чого за період з 20.11.2010 року по 30.04.2014 року заборгованість за відсотками складає 25 419, 51 грн., яку суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому, на підставі п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» пеню, розрахувавши її за один рік, тобто за період з 30.04.2013 року по 30.04.2014 року, в розмірі 5 317, 46 грн., в зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Вимоги позивача про стягнення, окрім пені, також і штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 4 037, 41 грн. (процентна складова) не підлягають задоволенню з огляду на таке. За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Банк же в своєму позові просив застосувати до боржника подвійну цивільну-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечать вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Враховуючи, що відповідач ухиляється від добровільної вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що вона підлягає стягненню у примусовому порядку. Таким чином, із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість в загальній сумі 30 736, 97 грн. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 795, 92 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial