Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що за адресою: [ADDRESS] , надавалися послуги з розподілу та постачання природного газу. Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім`я відповідача [PERSON] , яка є власником 28/100 часток домоволодіння за вказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2017 р. За вказаним об`єктом розподілу та постачання природного газу значиться: опалювальна площа - 58,3 м2, газові прилади - 1 (одна) чотирьох камфорна плита газова; 1 (одна) газова форсунка; 2 (два) АГВ - опалення, значиться 1 (одна) особа, обсяги спожитого природного газу обліковувалися за побутовим газовим лічильником (ПГЛ). 18.05.2017 за адресою споживача працівниками ПАТ «Дніпрогаз» було виявлено ознаки порушення конструкції лічильника газу, у зв`язку з чим складено акт про виявлені порушення №194, який було підписано співробітниками товариства та представником споживача. За фактом виявленого порушення лічильник було демонтовано для проведення експертизи та складено акт № 194 від 18.05.2017. Для захисту лічильника від зовнішнього втручання до дня проведення експертизи було опломбовано вхідний та вихідний патрубки цього лічильника та пакет, до якого поміщено лічильник. 30.05.2017 комісією ПАТ «Дніпрогаз» з проведення експертизи ПГЛ у складі: начальника відділу обслуговування вузлів обліку газу Лисенко С.В. , інженера по контролю системи обліку газу відділу обслуговування вузлів обліку газу Киреєвої Л.О. , представника ДП «Дніпростандартметрологія» Данилкіної Т . Н., майстра дільниці з ремонту і повірки ПГЛ Малюжонка О.Б. , техніка дільниці з ремонту і повірки ПГЛ Минаєвої Т.П. в присутності [PERSON] проведено експертизу лічильника газу типу «Октагаз» АРІ 04 (97р.), заводський № 00518 з показаннями 39754 м3. Комісією за актом № 194 експертизи лічильника газу визначено ознаки механічного пошкодження вказаного лічильника, а саме, відсутність скла лічильного механізму (невеликий фрагмент скла з правої сторони в районі пломбувального гнізда), суматор лічильного механізму не зафіксований, вільний доступ до цифрових коліс лічильника. За висновком комісії лічильник не придатний для подальшої експлуатації. Патрубки лічильника опломбовано, сам лічильник поміщено до пакету та опломбовано його. Даний газовий лічильник з копією акту експертизи було передано споживачу. Остання в акті зауважила, що деформація газового лічильника та пошкодження захисного скла сталося внаслідок виконання будівельних робіт, але не заперечувала щодо порядку проведеної експертизи, факту та ознак виявленого порушення. Позивачем зазначається, що з пояснень відповідача не вбачається підстав для уникнення від відповідальності, оскільки споживачем не виконано вимоги п. 13 гл. З роз. XI Кодексу ГРМ, коли у разі своєчасного (до виявлення порушення представником Оператора ГРМ) письмово повідомлено споживачем Оператора ГРМ про пошкодження лічильника газу або пошкодження пломби за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу чи пошкодження пломби з прихованими заходами процедура, передбачена цією главою, не застосовується. Того ж дня представниками Оператора ГРМ складено акт про виявлені порушення №108 за участю [PERSON] , яка надала пояснення, аналогічні наданим в акті експертизи лічильника газу про виявлення порушення. Отже, на переконання позивача, за наслідком складеного акту про порушення №108 від 30.05.2017 та акту експертизи лічильника газу №194 від 30.05.2017, враховуючи обставини та ознаки виявленого порушення, члени комісії з розгляду актів про порушення дійшли висновку про обґрунтованість Акту про порушення № 108 від 30.05.2017 та на підставі гл. 5 роз. XI Кодексу ГРМ складено акт-розрахунок від 17.07.2017 про нарахування не облікованого об`єму природного в період з 17.02.2017 по 30.04.2017 у розмірі 1343,79 м3 на суму 12 836,33 грн. У позові зазначається, що дане порушення, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (лічильника газу), за вимогами п. 1 гл. 2 розд. XI Кодексу ГРМ кваліфікується як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу. Згідно п. 1 гл. 3 розд. XI Кодексу ГРМ у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявленого порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Згідно норм п. 11 гл. 5 розд. XI Кодексу ГРМ розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період до 01 числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення (тобто до закритого балансового періоду), не потребує коригування (включення до) закритих періодів, а його вартість в повному обсязі має бути компенсована споживачем (несанкціонованим споживачем) Оператору ГРМ. При цьому вартість природного газу визначається за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу. Згідно п. 12 гл. 5 розд. XI Кодексу ГРМ вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням. Розрахунок на оплату необлікованого об`єму природного газу надано споживачу, про що свідчить його підпис. Станом на момент звернення з позовною заявою до суду грошові кошти в розмірі 12836,33 грн. не сплачені відповідачем на розрахункові рахунки позивача. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 12836,33 грн. У поданому відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що стала власником 28/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2017, у зв`язку з чим ніякого споживання газу, тим більше несанкціонованого, та незаконного відбору по вказаній у позовній заяві адресі в період з лютого 2017 року по квітень 2017 року не здійснювала та ніяких зобов`язань в розумінні ст.ст. 509, 526 ЦК України між позивачем та відповідачем не виникало. Відповідача у вказаний період також не була споживачем в розумінні Кодексу газорозподільних систем. Представником відповідача зазначено, що всі надані докази позивачем про нібито підтверджене не обліковане використання газу за адресою: [ADDRESS] , в період з лютого 2017 року по квітень 2017 року є неналежними та недопустимими. Акт №194 про виявлені порушення від 18.05.2019 є недопустимим доказом, тому що в порушення глави п.5 розділу XI кодексу газорозподільних систем підписано невідомою особою з боку [PERSON] , особисто вона даний акт не підписувала. Хто саме підписав з боку споживача вищевказаний акт невідомо. Підпис особи не розшифровано, документ, який підтверджує повноваження, не зазначено та не надано, отже, на переконання представника відповідача, в даному акті зафіксована в односторонньому порядку необ`єктивна, упереджена, неправдива інформація. У відзиві на позовну заяву відповідачем також зазначається, що акт експертизи лічильнику газу №194 від 30.05.2017 року є недопустимим доказом тому, що не містить зазначення про те, що експерт попереджений про кримінальну з відповідальність; взагалі не містить в собі відомостей який саме судовий експерт проводив цю експертизу, його кваліфікацію, перелік питань тощо; не містить докладного опису проведених досліджень. Акт про порушення №108 від 30.05.2017 є неналежним доказом, оскільки ніякі обставини в ньому об`єктивно та неупереджено не зафіксовано. Згідно з наданою відповіддю на відзив на позовну заяву, виявлені у споживача ознаки порушення конструкції лічильника газу були 18.05.2017, вже після набуття позивачем у власність зазначеного вище нерухомого майна. Передбачено п. 7.4 розд. VII Типового договору розподілу природного газу (Договір розподілу), затвердженого Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року, що споживач зобов`язується не допускати несанкціонованого відбору природного газу, забезпечувати належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем й експлуатаційної відповідальності. За визначенням Кодексу ГРМ несанкціонований відбір природного газу - відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу. Та несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушення законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Отже, пошкодження конструкції та складових лічильника газу, внаслідок чого є вільний доступ до цифрових коліс лічильника, споживання природного газу відбувається з порушенням законодавства. Факт пошкодження лічильника відповідачем не спростовується та не заперечувався за рядом складених документів. Підстави для уникнення відповідальності [PERSON] відсутні: відповідачем не виконано умови п. 13 гл. 3 розд. XI Кодексу ГРМ, коли споживач має письмово, до виявленого порушення представниками Оператора ГРМ, повідомити ПАТ «Дніпрогаз» про пошкодження лічильника газу за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу чи пошкодження пломби з прихованими заходами процедури. З урахуванням чого, ПАТ «Дніпрогаз» не вказує на несанкціоноване втручання з прихованими заходами процедури в роботу лічильника. Але, за приведеними висновками вказує про допущене споживачем порушення - пошкодження конструкції та складових лічильника газу, що дає змогу доступу до цифрових коліс лічильника, тому є несанкціонованим втручанням в його роботу (Кодекс ГРМ). В такому випадку, застосовується передбачена чинним законодавством відповідальність: п. 1 гл. 3 розд. XI Кодексу ГРМ визначає, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявленого порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Період нарахування необлікованого обсягу природного газу відповідає приведеній нормі. Для об`єктивного розгляду справи долучає деталізований розрахунок. Крім того, встановлено п. 8.1 розд. VIII Договору розподілу за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України. Представником позивача вказується, що враховуючи приведене за позовом та у цій відповіді, необгрунтоване посилання відповідача на відсутність зобов`язань між сторонами спору. Стаття 509 ЦК України, на яку посилається відповідач, вказує про те, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії. В розумінні даної норми, відповідач зобов`язана була утриматися від пошкодження лічильника та його складових, і вжити заходів щодо збереження лічильника в цілісності. Тому, що споживач (власник) є відповідальним за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб, на території або у приміщенні якого вони встановлені (п. 4 гл. 6 розд. X Кодексу ГРМ). Та відповідальна сторона, [PERSON] , має відшкодувати ПАТ «Дніпрогаз» вартість за необліковані обсяги природного газу, що об`єктивно підтверджується актом про виявлені порушення, актом про порушення, актом експертизи лічильника газу та актом-розрахунком. На думку відповідача, Акт № 194 про виявлені порушення від 18.05.2019 року складено з порушенням вимог Кодексу ГРМ. Втім, складання акту про виявлені порушення передбачено «Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті» від 27.12.2005 року N 619 (далі-Положення 619), затвердженого Міністерством палива та енергетики України. Тому, даний акт не може суперечити вимогам Кодексу ГРМ. Акт про виявлені порушення є передумовою до проведення експертизи лічильника з ознаками порушення його конструкції та правильності роботи. За іншими переліченими відповідачем умовами до даного акту про виявлені порушення, законодавець не встановлює зобов`язань для позивача. Передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 77 та ч. 1 ст. 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи, що саме Положенням 619 передбачено складання акту про виявлені порушення та за ним визначено ознаки порушення конструкції лічильника, то даний акт є належним та допустимим доказом, обставини підлягають встановленню. Доводи відповідача не можуть ґрунтуватися на припущеннях, доказів на спростування вимог позивача відповідачем не надано. Припущення відповідача про те, що в Акті експертизи лічильника газу № 194 від 30.05.2017 р. мають бути застереження про кримінальну відповідальність експерта, який саме судовий експерт проводив експертизу, є необ`єктивним за наступним. Передбачено п. 3.3.1. Положення 619, що експертизу лічильника газу проводить комісія. До її складу входять представники газопостачальної (газотранспортної) організації та територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Всі члени повноважної комісії визначені в акті експертизи, були присутніми на засіданні комісії та проводили його експертизу. Відповідно до п. 3.3.2. Положення 619, споживач має право бути присутнім під час проведення експертизи лічильника газу. Пункт 3.3.3.1. Положення 619 визначає, що комісія проводить зовнішній огляд лічильника газу на предмет відповідності фактичного стану лічильника ознакам, зазначеним в акті про демонтаж лічильника газу. Результати огляду заносять до акту експертизи лічильника газу. Форму акта експертизи лічильника газу наведено в додатку 3. Члени комісії, зокрема, представник ДП «Дніпростандартметрологія» підтвердили ознаки виявленого порушення та висновок викладено у акті експертизи. Тому, експертизу було проведено повноважним складом комісії у відповідності до Положення 619 та ідентичних вимог Кодексу ГРМ. З приводу Акту про порушення зазначено, що відповідно до п. 1, 2 гл. 5 розд. XI Кодексу ГРМ, у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, представниками Оператора ГРМ складається акт про порушення, який складається в присутності споживача. Відповідно до п. 8 гл. 5 розд. XI Кодексу ГРМ акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Згідно п. 11 гл. 5 розд. XI Кодексу ГРМ, за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення. При задоволенні комісією акту про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Дані положення Кодексу ГРМ, вказують про правомірність дій Оператора ГРМ (позивача) в частині складання акту про порушення. В акті про порушення зафіксовано висновки на основі досліджених висновків комісії з експертизи. Далі комісія з розгляду актів про порушення розглянула його та прийняла одностайно рішення про його задоволення, за результатом чого складено акт-розрахунок. Форму акту про порушення передбачено додатком 16 Кодексу ГРМ. З приводу витрат відповідача на правову допомогу, то ПАТ «Дніпрогаз» не вважає поданий відповідачем звіт адвоката до договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.05.2019 та додаткової угоди від 10.05.2019, як достовірний, належний доказ фактично наданих послуг (в цілому) на момент його пред`явлення до суду і який є підставою для заявлення відповідачем відшкодування витрат на правову допомогу. На переконання позивача, відповідач намагається надати недостовірну інформацію шляхом внесення в пункт 1 звіту участі у судових засіданнях, яких на час подання відзиву на позовну заяву не було і не могло бути надано, як фактичну правничу допомогу клієнту тому, що судових засідань не було; також ставиться під сумнів за звітом нібито надану правничу допомогу у вигляді збору доказів по справі, вбачається, що за відзивом на спростовування обставин та доводів позову відповідачем не долучено жодного доказу, що об`єктивно підтверджується матеріалами справи. Всі інші види правничої допомоги за звітом потребують перевірки на співмірність з фактично наданими послугами у відповідності до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Недостовірність наданої інформації дає привід позивачу сумніватися в добросовісному ставленні до процесуальних обов`язків та не можна вважати звіт достовірним, оскільки неможливо встановити дійсний (фактичний) обсяг наданих послуг на момент пред`явлення. Як встановлено судом відповідач є власником 28/100 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2017, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. за реєстровим №1330, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.04.2017, номер запису про право власності: 20003707 (а.с. 10-13, 14). 16.05.2017 відповідач звернулася до позивача із заявою, в якій просила провести зміни, оскільки вона є новим власником 28/100 частин домоволодіння [ADDRESS] (а.с.10) та цього ж дня підписала заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) та отримала від технічного інспектора інструктаж та абонентську книжку (а.с.15,9). 18.05.2017 представниками позивача було складено Акт №194 про виявлені порушення (без участі відповідача), згідно з яким з боку відповідача зафіксовано порушення: розбито рахунковий механізм, газові прибори демонтовані (а.с.22). У вказаному актів в графі «споживач» міститься підпис представника Савченко (будь-які документи на представництво відсутні) (а.с.22). Відповідно до акту №194 про демонтаж лічильника від 18.05.2019 лічильник газу було направлено на експертизу в відділ обслуговування ВОГ ПАТ «Дніпрогаз» (а.с.22 звор.), в даному акті також відсутній підпис відповідача, натомість міститься підпис представника Савченко (будь-які документи на представництво відсутні). Згідно акту №194 експертизи лічильника від 30.05.2017 відсутнє скло лічильного механізму (невеликий фрагмент скла з правої сторони в районі пломбірованого гнізда. Сімінатор лічильного механізму не закріплено, вільний доступ до цифрових коліс) (а.с.23). У вказаному актів відповідач пояснила, що в результаті проведення будівельних робіт, при розбиранні цеглової стіни впав фрагмент цегли на газовий лічильник, під час удару було деформовано корпус і вилетіло скло, яке загубилося в будівельному смітті. За результатами проведеної експертизи представниками позивача 30.05.2017 було складено акт про порушення №108, в якому відповідач надала пояснення, аналогічні наданим в акті №194 від 30.05.2017 (а.с. 24). Відповідно до акту-розрахунку б/н від 17.07.2017 (а.с.25) розрахунковий не облікований об`єм природного газу до 01 числа місяця складає на 30.04.2017 - 1343, 79 м3 (17.02.2017 - 30.04.2017). Розрахована сума збитків, завданих порушеннями споживача, в розмірі 12836 грн. 33 коп. Спірні правовідносини склалися із правовідносин про відшкодуванню збитків. Дослідив докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 2 ст. 633 ЦК України). Згідно глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ пошкодження ЗВТ/лічильника газу - механічне пошкодження цілісності конструкції комерційного ВОГ та/або його складових, зокрема корпусу, скла, кріплення, захисних елементів, ліній з`єднання. Своєчасне повідомлення побутовим споживачем - надання споживачем у письмовій формі Оператору ГРМ інформації щодо видів споживання газу не пізніше ніж у місячний строк з дати настання відповідних змін (за відсутності лічильника газу), або інформації про недоліки в роботі лічильника газу (вихід з ладу, несправність, пошкодження лічильника, повірочного тавра, цілості пломб тощо), або інформації про пошкодження пломб на газових приладах та пристроях до виявлення таких недоліків представником Оператора ГРМ (глава 1 розділу 1 Кодексу ГРМ). За судового розгляду встановлено, що позивач набула право власності на 28/100 частин домоволодіння [ADDRESS] 15.04.2017 та 16.05.2017 повідомила позивача щодо необхідності внесення змін у зв`язку із зміною власника. Як вбачається із наданих відповідачем пояснень щодо пошкодження лічильника обліку, остання пояснювала, що вказане пошкодження відбулося внаслідок будівельних робіт, втім, коли саме такі роботи проводилися жодного доказу ні позивачем, ні відповідачем не надано, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначитись чи було своєчасне повідомлення споживачем інформації про пошкодження лічильника, адже представники позивача прибули за адресою відповідача майже одразу після звернення відповідача із заявою від 16.05.2017. Суд зауважує, що набуття права власності відповідача і звернення із заявою до відповідача 16.05.2017 відбулося в межах місячного строку, тобто в межах строку, встановленого для своєчасного повідомлення про пошкодження лічильника. Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач, обравши певний спосіб захисту (ст. 16 ЦК), на власний розсуд визначився також із колом відповідачів, та подав до суду позов саме до відповідача, яка безпосередньо не була присутня при складанні акту про виявленні порушення, натомість в акті міститься підпис «представника Савченко». Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження повноважень такого представника, тоді як в правовому розумінні відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Тоді як, згідно п. 1, 2 гл. 5 розд. XI Кодексу ГРМ, у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, представниками Оператора ГРМ складається акт про порушення, який складається в присутності споживача. Суд не може взяти до уваги розрахунок не облікованого об`єму природного газу за період з 17.02.2017 по 30.04.2017, оскільки в цей період власником 28/100 частин домоволодіння [ADDRESS] була і якою й було здійснено відчуження нерухомого майна на користь відповідача, та відповідач стала власником лише з 15.04.2017. Суд не погоджується із слушністю твердження відповідача про те, що акт експертизи лічильнику газу №194 від 30.05.2017 р. є недопустимим доказом, оскільки проведення експертизи з означених питань проводиться відповідно до спеціального закону - Кодексу ГРМ, відповідно до якого експертиза засобу вимірювальної техніки/експертиза пломб - комплекс заходів, які здійснюються комісією з проведення експертизи ЗВТ та пломб, яка затверджується наказом Оператора ГРМ, або суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу», з метою отримання даних щодо відповідності засобу вимірювальної техніки/пломб параметрам, визначеним їх виробниками, умовам монтажу та експлуатації, їх цілісності чи відповідності метрологічним характеристикам, а також пересвідчення у відсутності інших ознак впливу на засіб вимірювальної техніки/пломбу, які можуть свідчити про втручання в засіб вимірювальної техніки/пломбу та викривлення результатів вимірювання. Відтак, позивач діяв в межах закону при проведенні експертизи. Втім, позивач не довів перед судом, що відповідачем було порушено норми Кодексу ГРМ, не взяв до уваги дату набуття відповідачем права власності, а також не розглянув в діях відповідача ознак своєчасного повідомлення про пошкодження лічильника. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6). За ст. 13 ЦПК України (ч. 1) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На переконання суду позивач не виконав обов`язок доказування, не надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Що стосується тверджень представника відповідача щодо того, що на виконання вимоги ст.134 ЦПК України сума витрат [PERSON] , які вона понесла на правничу допомогу при розгляді даної справи в суді першої інстанції, становить 7 000 грн., які просила стягнути з позивача, суд керується наступним. В силу п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Конституційне право на професійну правничу допомогу та вільний вибір захисника гарантується ст. 59 Конституції України. Відповідно до ст. 22 Конституції України, воно не може бути скасоване, а звуження змісту та обсягу наявних прав і свобод не допускається. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то для суду наявні підстави для стягнення таких витрат. Зазначений обов`язок з боку відповідача не виконаний: не надано акту приймання-передачі наданих послуг та розрахунку таких послуг. При визначенні суми витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відтак, відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу з позивача на користь відповідача. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України: судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, відносяться на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed