Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, в якому просить витребувати з незаконного володіння [PERSON] майно, яке належить на праві приватної власності позивачу, а саме: автомобіль ВАЗ, модель 21061, 1982 року випуску, об»ємом двигуна 1500 куб. см., реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 1500 грн., витребувати з незаконного володіння [PERSON] майно, яке належить на праві приватної власності позивачу, а саме: станок для обробки деревини «Фуганок», вартістю 5000 грн., станок для обробки деревини «Циркулярка», вартістю 1500 грн., фрезерний станок, вартістю 2000 грн., мотооприскувач «Штиль», вартістю 5000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з 1979 року вони мешкали за адресою: [ADDRESS], разом вели спільне господарство, у тому числі спільно купували майно та обладнання. Від попереднього шлюбу [PERSON] мала дітей: [PERSON], [PERSON], які є відповідачами по справі. [INFO] [PERSON] померла. Ще за життя дружини позивач видав нотаріально посвідчену довіреність на право розпоряджатися належним йому на праві власності автомобілем ВАЗ, модель 21061, 1982 року випуску [PERSON] та [PERSON]. Вказаний автомобіль експлуатував саме [PERSON], автомобіль перебував у його володінні. Вказує, що після смерті дружини відповідачі змусили позивача виїхати з будинку [ADDRESS], де залишилися всі його речі. Після спроби позивача забрати свої речі [PERSON] були йому нанесені легкі тілесні ушкодження, у зв»язку з чим порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України. У зв»язку з цим позивачем було скасовано раніше видану довіреність на право розпоряджатися вищевказаним автомобілем, але відповідач [PERSON] автомобіль позивачу не повернув. Відповідач [PERSON] незаконно володіє належним позивачу майном а саме: станком для обробки деревини «Фуганок», вартістю 5000 грн., станком для обробки деревини «Циркулярка», вартістю 1500 грн., фрезерним станком, вартістю 2000 грн., мотооприскувачем «Штиль», вартістю 5000 грн. Посилаючись на норми ст.. ст.. 328, 386, 387 ЦК України, просить витребувати від відповідачів вищезгадане майно. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги за вищевказаними обставинами. Крім того, пояснили, що документи на вказані станки відсутні, оскільки позивач їх збирав протягом декількох років самотужки, відповідач [PERSON] ніякого відношення до них не має, оскільки не мав достатнього досвіду зі зборки станків. Пояснив, що у вересні 2013 року видав довіреність на ім»я відповідача [PERSON] на право розпорядження автомобілем з таким розрахунком, що буде й надалі проживати в будинку, де мешкав 35 років разом з [PERSON] й відповідач не буде йому в цьому заважати. Але за рік після смерті дружини позивачу запропонували виїхати з будинку, при цьому відповідачі віддали йому усю дребедень, утримавши станки та мотооприскувач, які належать позивачу. В подальшому в судовому засіданні позивач зазначив, що йому також відповідачі віддали пасіку, ваги, причеп. Вказав, що мотооприскувач купував разом з відповідачем [PERSON] десь у 2010 році . Також вказав, що востаннє бачив автомобіль ВАЗ, модель 21061, 1982 року випуску під керуванням [PERSON] десь у травні 2014 року, де зараз знаходиться автомобіль, не знає. Відповідачі [PERSON], [PERSON], їх представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили в повному обсязі, пояснили наступне. [PERSON] самотужки зібрав у 1990-х роках станок для обробки деревини «Фуганок», у 2010-2011 роках-станок для обробки деревини «Циркулярка», в 1991 році- фрезерний станок для особистих потреб, для чого мав достатній досвід, оскільки працював плотником-столяром у СМК «Дружба» з 1990 по 29.02.2000 рр. У власності [PERSON] перебували аналогічні станки, який той теж самотужки збирав, але позивач перевіз їх до свого сина, який згодом їх відчуждив. Мотооприскувач «Штиль» купували разом [PERSON] та [PERSON] на сумісні кошти, отримані від збору врожаю черешні, паспорт на даний інструмент знаходиться на руках у відповідача. Крім того, зазначили, що 21.07.2006 року позивач надав довіреність відповідачу [PERSON] на керування автомобілем ВАЗ, модель 21061, строк дії довіреності - до 21.07.2016 року. Поряд з цим, в період дії даної довіреності -27.09.2013 року позивачем надана інша довіреність, нотаріально засвідчена на право розпорядження з правом продажу та експлуатації автомобіля на ім»я [PERSON] та [PERSON]. У цей же час [PERSON] сплатив позивачу 7000 грн., що на думку відповідачів, свідчить про те, що відповідач [PERSON] викупив долю позивача в спільному майні подружжя-автомобілі. На підставі цієї довіреності наприкінці травня 2014 року [PERSON] продав вказаний автомобіль за 4000 грн.. невідомій особі, яка відгукнулася на оголошення про продаж автомобіля. Після цього у зв»язку із виникненням конфлікту між сторонами справи, позивач скасував останню довіреність. Крім того, пояснили, що в червні 2014 року відповідачі віддали позивачу його майно, а саме: причеп, пасіку, медогонку, поштові ваги, морозильну камеру, свідками чого були [PERSON], [PERSON], які допитані в судовому засіданні. Претензій до відповідачів під час передачі майна від [PERSON] не надходило. Вважають позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Вислухавши сторони, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні позивачу та його представнику роз'яснювалося право змінити підстави і предмет позову до початку судового розгляду справи по суті, чим вони не скористалися. Як вбачається з матеріалів справи, зазначені позивачем обставини, якими він аргументує свої позовні вимоги, наданими суду доказами не доведені. За положеннями ст. 395,396, 387 ЦК України, особа, яка має володіння, або користування чужим майном - речові права на чуже майно, має право на захист цього права, шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння Судом встановлено наступне. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу-автомобіля ВАЗ, модель 21061, 1982 року випуску, об»ємом двигуна 1500 куб. см., реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.10), [PERSON] є власником даного транспортного засобу. 21.07.2006 року позивач надав довіреність відповідачу [PERSON] на право керування автомобілем ВАЗ, модель 21061, строк дії довіреності - до 21.07.2016 року(а.с.38). Поряд з цим, в період дії даної довіреності -27.09.2013 року позивачем надана інша довіреність, нотаріально засвідчена на право розпорядження з правом продажу та експлуатації автомобіля на ім»я [PERSON] та [PERSON] (а.с.45). 03 червня 2014 року [PERSON] скасовано останню довіреність шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса (а.с.11). Згідно пояснень відповідача [PERSON], він наприкінці травня 2014 року (тобто в період дії довіреності) продав вказаний автомобіль невідомій особі, яка відгукнулася на оголошення про продаж транспортного засобу. Свідок [PERSON] теж зазначила про продаж відповідачем даного автомобіля. Свідок [PERSON] пояснив, що востаннє бачив автомобіль під керування [PERSON] в травні 2014 року. Позивачем жодних доказів факту утримання автомобіля відповідачем [PERSON] до суду не надано, факт продажу останнім даного транспортного засобу не оспорено, більш того, в судовому засіданні позивач зазначив, що він не знає, де зараз перебуває автомобіль, востаннє бачив автомобіль під керування [PERSON] в кінці травня- на початку червня 2014 року. У зв»язку з викладеним, у суду немає підстав вважати, що спірний автомобіль знаходиться у володінні відповідача [PERSON] На теперішній час у суду відсутні підстави вважати відповідача [PERSON] належним відповідачем за вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння. Таким чином, суд не знаходить законних підстав для задоволення зазначеної позовної вимоги. Крім того, позивачем не надано доказів належності йому станка для обробки деревини «Фуганок», станка для обробки деревини «Циркулярка», фрезерного станку або їх комплектуючих, мотооприскувача «Штиль». З суперечливих показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були допитані в судовому засіданні з боку сторони позивача та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були допитані з боку сторони відповідача, які давали різні показання стосовно походження вказаних станків (виготовлення їх позивачем або відповідачем [PERSON]) неможливо встановити належність даного майна саме позивачу. Крім того, неможливо встановити їх місцеперебування. Щодо витребування мотооприскувача «Штиль» необхідно зазначити, що з товарного чеку на його продаж, наданого відповідачами, неможливо встановити особу, якій він був проданий. Позивачем не доведено в судовому засіданні факт його набуття саме ним. Таким чином, суд вважає обставини, зазначені в обгрунтування позову [PERSON] не доведеними, а, отже, такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed