Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між BAT Всеукраїнський [PERSON] та [PERSON] 25 вересня 2007 року укладено кредитний договір № 277, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 252500 грн. у тимчасове користування до 24.09.2012 року, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності зі сплатою 17% річних (підвищено до 224,5% річних згідно додаткового договору № 1 від 03.12.2008 року). Згідно із п. 3.3.3. договору встановлено, що позичальник зобовязаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п. 2.5.1 цього договору. Не пізніше визначеного п. 13 цього договору терміну повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплачувати кошти, передбачені пп. 1.4.1, 2.3 цього договору, а також на вимогу банку сплачувати можливу неустойку. 20 січня 2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси ухвалено рішення по цивільній справі № 2-721-2011 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором № 277 від 25.09.2007 року в розмірі 219201,89 грн., з яких: кредит 167496,37 грн., відсотки 32280,02 грн., пеня 17667,97 грн. Незважаючи на рішення суду, зобовязання за кредитним договором до цього часу не виконано. Станом на 20.04.2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості, становить 309298,62 грн., з них: кредит 83003,44 грн., відсотки 215398,08 грн., комісія за РО 4719,23 грн.,пеня за несвоєчасне погашення кредиту 6177,87 грн. Таким чином різниця нестягненої суми заборгованості склала 194015,16 грн. з них: різниця не стягненої заборгованості по кредиту 0,00 грн., різниця не стягненої заборгованості по відсотках 183118,06 грн., різниця нестягненої заборгованості по комісії РО 4719,23 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 6177,87 грн. Просили суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «ВіЕйБі» заборгованість в сумі 194015,16 грн. Представник позивача в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд у задоволенні позовних вимог Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі» в частині стягнення з [PERSON] 79082,15 грн. заборгованості по відсотках, 4719,23 грн. комісії за РО, 6177,87 грн. пені, всього 89979,25 грн., застосувавши строк позовної давності. Розподіл судових витрат здійснити з урахуванням часткового задоволення позовних вимог відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між BAT Всеукраїнський [PERSON] та [PERSON] 25 вересня 2007 року укладено кредитний договір № 277, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 252500 грн. у тимчасове користування до 24.09.2012 року, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності зі сплатою 17% річних (підвищено до 224,5% річних згідно додаткового договору № 1 від 03.12.2008 року). 18.05.2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи. ПАТ «ВіЕйБі Банк» є правонаступником ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». На підставі постанови Правління Національного Банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноважену особу на ліквідацію. Відповідно п. 2.5.1 договору, позичальник зобовязується щомісячно не пізніше дати встановленої в графіку поповнювати рахунок банку шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суму платежів, встановлені в графіку. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п. 3.3.3. договору встановлено, що позичальник зобовязаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п. 2.5.1 цього договору. Не пізніше визначеного п. 13 цього договору терміну повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплачувати кошти, передбачені пп. 1.4.1, 2.3 цього договору, а також на вимогу банку сплачувати можливу неустойку. 20 січня 2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси ухвалено рішення по цивільній справі № 2-721-2011 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором № 277 від 25.09.2007 року в розмірі 219201,89 грн., з яких: кредит 167496,37 грн., відсотки 32280,02 грн., пеня 17667,97 грн. В основу даного рішення було покладено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 277 від 25 вересня 2007 року станом на 24.09.2010 року Незважаючи на рішення суду, зобовязання за кредитним договором до цього часу не виконано. Як зазначив позивач, станом на 20.04.2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості, становить 309298,62 грн., з них: кредит 83003,44 грн., відсотки 215398,08 грн., комісія за РО 4719,23 грн.,пеня за несвоєчасне погашення кредиту 6177,87 грн. Таким чином різниця нестягненої суми заборгованості склала 194015,16 грн. з них: різниця не стягненої заборгованості по кредиту 0,00 грн., різниця не стягненої заборгованості по відсотках 183118,06 грн., різниця нестягненої заборгованості по комісії РО 4719,23 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 6177,87 грн. Статтею 610 Цивільного кодексу України, встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість, а тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 6177,87 грн. підлягають до задоволення. Згідно з пп. 2.5.2 п. 2.5 кредитного договору, сплата процентів та інших плат за користування кредитом здійснюється відповідно до умов, зазначених в п. 2.5.6 цього договору, шляхом договірного списання банком коштів з поточного рахунку позичальника, відкритого в банку щомісяця в дату, зазначену в графіку. Представник відповідача заявила про застосування строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення суми заборгованості по відсотках в розмірі 79082,15 грн. оскільки позов про стягнення заборгованості поданий 30.05.2016 року. Також просила відмовити у стягненні комісії за РО, яка нараховувалась з 25.09.2007 року по 24.09.2012 року в розмірі 4719,23 грн. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 24.09.2012 року. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, а процентів - кожного 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту(місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14, у справі № 6-53цс14 від 17.09.2014 року, у справі № 6-154цс15. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом підлягають до часткового задоволення в сумі 79951,58 грн. Позивачем було подано позовну заяву 30.05.2016 року, а тому слід застосувати строк позовної давності до 30.05.2013 року. Також враховуючи те, що комісія за РО в сумі 4719,23 грн. нарахована за період з 25.09.2007 року по 24.09.2012 року, тому вона також не підлягає до задоволення, згідно ст. 256, 257 ЦК України. Посилання представника позивача на те, що відповідач проводить відповідні виплати по квитанціях, а тому строк позовної давності позивачем не пропущено, суд вважає необґрунтованим. Відповідач, починаючи з січня 2013 року здійснює сплату платежів. Відповідно до наданих відповідачем копій квитанцій вбачається, що сплата вказувалась за рішенням суду. Тому внесення цих платежів не може трактуватись як вчинення відповідачем дій, які свідчать про визнання ним боргу, нарахованого позивачем після винесення судового рішення. Окрім того, враховуючи, що позивач при подачі позову не сплачував судовий збір, суд на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з позивача та відповідача на користь держави судові витрати в сумі по 1455,11 гривень.

Outcome: approved