Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.02.2016 року з нього стягнуто аліменти на утримання їх сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з 22.12.2015 року. Позивач зазначив, що на даний час він має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 56022,68 грн. за період з грудня 2015 року по 01.02.2019 року. Однак із вказаним розміром заборгованості він, позивач, не погоджується, оскільки він сплачував аліменти на утримання сина на банківську картку, відкриту на ім`я останнього, але у нього не збереглися квитанції на підтвердження вказаних обставин. За його розрахунками розмір заборгованості по аліментам повинен становити 42544,29 грн. З огляду на зазначене, просив суд зменшити йому розмір заборгованості по аліментам з 56022,68 грн. о 42544,29 грн. Крім того, позивач зазначив, що він 04.12.2015 року уклав шлюб з [PERSON] . З кінця 2016 року почав різко погіршуватися стан здоров`я його дружини, у зв`язку з тим, що вона має лише одну нирку і має постійно вживати ліки для підтримки здоров`я. Його дружина щорічно проходить медичні обстеження, котрі коштують багато грошей. В лютому 2017 року у нього, позивача, також різко погіршився стан здоров`я та в грудні 2017 року в нього сталася гіпертонічна криза. В лютому 2018 року знову сталося погіршення стану здоров`я його дружини, у зв`язку з чим вона була змушена приймати дорогі ліки. Його дружині встановлено діагноз: гіпоплазія лівої щитовидної залози, гіпоплазія лівої хребтової артерії, гіпотиреоз, енцефалопатія, дипиркуляторна енцефалопатія ІІ степеню, тиреоджит зі стійким цефалічним синдромом та інші побічні хвороби. Тільки за період з лютого 2019 року по квітень 2019 року він витратив на лікування дружини 8710,82 грн.; був змушений позичати грошові кошти. У зв`язку з хворобою його дружина з 22.11.2014 року не працює та не має доходу; повністю перебуває на його утриманні. З урахуванням викладеного, позивач просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з жовтня по листопад 2016 року, з липня по січень 2018 року за лютий, жовтень 2018 року, березень 2019 року. Також позивач зазначив, що [INFO] помер його батько, котрий був фермером, мав фермерське господарство та був його, позивача, роботодавцем. Після смерті батька він не має можливості переоформити на своє ім`я земельну ділянку через судові суперечки з його матір`ю. З огляду на це він знаходиться у вкрай скрутному матеріальному становищі і не має можливості погасити одним платежем заборгованість по аліментам. Тому просив суд розстрочити йому сплату заборгованості по аліментам строком на три роки. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що позивач працює фермером і має фінансову можливість сплатити заборгованість по аліментам. Просила вирішити справу відповідно до діючого законодавства. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно з рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.02.2016 року позивач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8). Відповідно до наданої позивачем копії довідки-розрахунку, виданої державним виконавцем, позивач станом на 01.02.2019 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 56022,68 грн (а.с. 9). \~ \~ \~ \~Також встановлено, що 04.12.2015 року позивач уклав шлюб із [PERSON] (а.с. 20). Остання, відповідно до наданих позивачем медичних документів хворіє на гіпоплазію лівої щитовидної залози, гіпоплазію лівої хребтової артерії, гіпотиреоз, енцефалопатію, дипиркуляторну енцефалопатію ІІ степеню, тиреоджит зі стійким цефалічним синдромом. У зв`язку із вказаними хворобами дружина позивача постійно проходить обстеження та лікування. Остання не працює та повністю перебуває на утриманні позивача (а.с. 23-48). \~ \~ \~ \~Відповідно до наданих позивачем протоколів обстеження він також хворіє на холецистит та панкреатит (а.с. 49-50). \~ \~ \~ \~Звернувшись до суду з позовними вимогами про зменшення розміру заборгованості по аліментам, позивач зазначив, що державним виконавцем заборгованість по аліментам нараховувалася виходячи з розрахунку 1/4 частини від середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, котра становила близько 12000,00 грн. Натомість він не отримував таку заробітну плату. Крім того, державним виконавцем не враховані всі його аліментні платежі. Відповідно до ст.. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої і другої ст..27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1089 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Частиною 3 цієї статті визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині зменшення розміру заборгованості по аліментам необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього заборгованості по аліментам у меншому розмірі, ніж нараховано державним виконавцем. Крім того, державним виконавцем правомірно та у відповідно до закону нараховувалася заборгованість зі сплати аліментів виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки як встановлено судом та не заперечувалося позивачем в судовому засіданні, останній офіційного доходу з 22.12.2015 року не мав. Стосовно вимог позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам за період з жовтня по листопад 2016 року, з липня по січень 2018 року за лютий, жовтень 2018 року, березень 2019 року суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. Натомість, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності у нього тяжкої хвороби або наявності інших обставин, що мають істотне значення, котрі б переважували встановлений статтею 180 СК України обов`язок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття та давали суду підстави дійти висновку про звільнення позивача від сплати аліментів за період з жовтня по листопад 2016 року, з липня по січень 2018 року за лютий, жовтень 2018 року, березень 2019 року. Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині розстрочення йому сплати заборгованості по аліментам підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач тривалий час офіційно не отримував доходів, хворіє на серцево-судинні захворювання, хвороби нирок та жовчного міхура; його дружина також хворіє, у зв`язку з чим потребує постійного лікування та повністю перебуває на утриманні позивача, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач офіційно працевлаштований машиністом у ТОВ «М`ясокомбінат Ювілейний» та отримує постійний дохід, суд вважає можливим розстрочити позивачеві сплату заборгованості по аліментам строком на два роки. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial