Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 01.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/22/2219, відповідно якому остання отримала кредит в сумі 103 020 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 13, 50 % річних за користування кредитом, із строком повернення до 31.10.2017 року. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 3.2 Кредитного договору у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника. З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 12.03.2009 року була укладена Додаткова угода № 1 до Кредитного договору, відповідно до якої, остаточний строк погашення кредиту був збільшений та встановлений до 30.09.2027 року та Графік погашення кредиту та сплати інших платежів викладений в новій редакції в Додатку, який є невід'ємною частиною Додаткової угоди. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вищевказаним кредитним договором [PERSON] передала в іпотеку однокімнатну квартиру, житловою площею 17, 9 кв.м., загальною площею 35, 2 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS], що підтверджується договором іпотеки від 02.11.2007 року. Станом на 30.07.2014 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 014/22/2219 від 01.11.2007 року становить 108 031, 33 грн. З моменту отримання кредиту та по теперішній час відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на однокімнатну квартиру, житловою площею 17, 9 кв.м., загальною площею 35, 2 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 06.06.2003 року за реєстровим № 3080 та Свідоцтва про право власності на житло, виданого Херсонським заводом карданних валів 15.11.1993 року, за № 8, згідно з розпорядженням від 15.11.1993 року, за № 8, зареєстрованих Херсонським бюро технічної інвентаризації за № 7884, реєстраційний № 1212682 - шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (м. Київ, вул. Лєскова, 9, реквізити для перерахування коштів: рахунок № 29090993 в Херсонській обласній дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 352093, ЄДРПОУ 22761811) по кредитному договору № 014/22/2219 від 01.11.2007 року у розмірі 108 031, 33 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 080, 31 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявою від 02.10.2014 року просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник позивача надав до суду заяву про уточнення позовних вимог від 02.10.2014 року в якій просив суд, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на однокімнатну квартиру, житловою площею 17, 9 кв.м., загальною площею 35, 2 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 06.06.2003 року за реєстровим № 3080 та Свідоцтва про право власності на житло, виданого Херсонським заводом карданних валів 15.11.1993 року, за № 8, згідно з розпорядженням від 15.11.1993 року, за № 8, зареєстрованих Херсонським бюро технічної інвентаризації за № 7884, реєстраційний № 1212682 - шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (м. Київ, вул. Лєскова, 9, реквізити для перерахування коштів: рахунок № 29090993 в Херсонській обласній дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 352093, ЄДРПОУ 22761811) по кредитному договору № 014/22/2219 від 01.11.2007 року у розмірі 109 797, 55 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 080, 31 грн. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Причину своєї неявки не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали вищезазначеної цивільної справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/22/2219, відповідно якому остання отримала кредит в сумі 103 020 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 13, 50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із строком повернення 31.10.2017 року. Відповідно додатковій угоді № 1 до Кредитного договору від 12.03.2009 року строк повернення кредитних коштів було продовжено до 30.09.2027 року. Згідно меморіальному ордеру № 14/22/2219 від 02.11.2007 року [PERSON] були передані грошові кошти в розмірі 103 020 грн. Крім того, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 02.11.2007 року, відповідно умов якого остання передала в іпотеку однокімнатну квартиру, житловою площею 17, 9 кв.м., загальною площею 35, 2 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 06.06.2003 року за реєстровим № 3080 та Свідоцтва про право власності на житло, виданого Херсонським заводом карданних валів 15.11.1993 року, за № 8, згідно з розпорядженням від 15.11.1993 року, за № 8, зареєстрованих Херсонським бюро технічної інвентаризації за № 7884, реєстраційний № 1212682. Наданим суду розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 29.09.2014 року у боржника загальна заборгованість складає 109 797, 55 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст.ст.625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Зі змісту вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. На вимогу даних норм закону та у відповідності до судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 13.06.2014 року своїм листом повідомив [PERSON] про необхідність повернення кредитних коштів, та зазначив, що у разі не повернення, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задовольнить свої вимоги за рахунок іпотечного майна, але на даний час відповідач на зазначене повідомлення не відреагувала. У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Згідно п. 38 вищезазначеної постанови, у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитним договором №014/22/2219 від 01.11.2007 року, внаслідок чого станом на 29.09.2014 року загальна заборгованість за кредитом становить 109 797, 55 грн., з яких заборгованість за кредитом складає 87 688, 17 грн., заборгованість за відсотками складає 11 318, 92 грн., пеня за порушення графіку повернення кредиту та сплату відсотків складає 10 790, 46 грн. У відповідності до положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік способу захисту цивільних прав та інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором. Обраним ПАТ «Райффайзен банк Аваль» способом захисту порушеного права стало звернення стягнення на предмет іпотеки, а не стягнення кредитної заборгованості, що відповідає положенням постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд вважає, за необхідне в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/22/2219 від 01.11.2007 року, в розмірі 109 797, 55 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, що відповідає положенням ст.589 ЦК України, Закону України «Про іпотеку» та договору іпотеки від 02.11.2007 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 080, 31 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved