Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, які стягуються із нього на користь відповідача по справі. У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів та просив змінити розмір алементів з 1/4 до 1/8 частки його доходів. При цьому посилається на те, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.11.2014 р. у цивільній справі № 295/8486/14ц з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно. Мотивуючи позов [PERSON] вказав, що після розгляду справи значно погіршився його стан здоров'я та стан здоров'я його матері, що вимагає значних матеріальних витрат і суттєво змінює його матеріальне становище. Згідно положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених особами вимог та на підставі представлених сторонами доказів. У судовому засіданні 11.06.2015 р. позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Суд заслухавши думку сторін, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступних підстав. Сторони є батьками повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.11.2014 р. з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи із 02.06.2014 р. і до 30.06.2017 року. /а.с. 7/ У відповідності до норм ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Як передбачено ч. 1 ст. 192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України . Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів\~ вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя; матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів з урахуванням стану здоровя його матері, сумлінність ставлення батька до виконання своїх обовязків по утриманню дитини, підлягає задоволенню шляхом зменшення розміру аліментів та стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання [PERSON] в Житомирському державному університеті ім. Івана Франка, починаючи із дня вступу даного рішення в законну силу і до закінчення навчання - 30.06.2017 року. При цьому суд виходив з того, що повнолітній син є працездатним, не позбавлений можливості одночасно із навчанням працювати, що річна плата за навчання становить 8500 грн., прожитковий мінімум на 1 особу на місяць становить 1176 грн., а сторони зобов'язані порівну утримувати дитину, яка навчається. У звязку із чим, суд прийшов до висновку про зменшення розміру аліментів до 1/6 частини доходів позивача, що приблизно становить 600 грн. на місяць. Що стосується позовних вимог в частині звільнення [PERSON] від сплати 50 % заборгованості за аліментами за період з 02.06.2014 року по 31.12.2014 року, то у їх задоволенні належить відмовити з огляду на таке. У відповідності із ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Із наданої позивачем довідки вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів, яка існувала до звернення до суду, погашена ним повністю. Вказану обставину також підтвердив позивач у судовому засіданні. У звязку із відсутністю заборгованості по сплаті аліментів відсутній відповідно і спір із даного предмету позову. За таких обставин, позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Outcome: partial