Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом просить суд визнати недійсною довіреність від імені [PERSON], видану на ім'я [PERSON] на дії щодо розпорядження майном [PERSON], посвідчену державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори Кривенець А.А. 26 лютого 2013 року за реєстровим №4-66; визнати недійсним заповіт, складений [PERSON], на користь [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори Кривенець А.А. 26 лютого 2013 року за реєстровим №4-65; визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем, посвідчений 22 серпня 2013 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 907; повернути сторони договору купівлі-продажу від 22 серпня 2013 року у первісний стан, скасувавши державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та відновивши державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: позивач з 13 січня 1995 року по [INFO] року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], та постійно з ним проживала у [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] року. За життя [PERSON] хворів, перебував на обліку та лікувався у Харківської обласній психіатричній лікарні № 3. Останні два роки його хвороба прогресувала, останні місяці він не вставав з ліжка, не міг сам себе обслуговувати, не розумів оточуючої обстановки. У січні 2013 року до позивачки звернулась [PERSON], дружина померлого сина [PERSON] та запропонувала позивачу допомогу в оформленні документів на квартиру, відновлення втраченого паспорту, на що позивач віддала їй документи. Після смерті [PERSON], позивачу стало відомо, що власником квартири є [PERSON], який купив квартиру у померлого [PERSON] на підставі доручення від 26 лютого 2013 року, на ім'я [PERSON] Також в день оформлення доручення був складений заповіт на ім'я [PERSON] Позивач зазначає, що зв'язку з тяжкою психічною хворобою [PERSON], на момент посвідчення довіреності та заповіту, 26 лютого 2013 року, останній не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними. Крім того, договір купівлі-продажу квартири від 22 серпня 2013 року має ознаки фіктивності, оскільки новий власник [PERSON] ніколи не був у вказаній квартирі, купив її без огляду, без обговорення умов, після укладення договору ніколи не намагався вселитися та здійснювати свої права власника. Зазначені обставини змусили позивача звернутись до суду. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги та просили задовольнити позов. Також, [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 1962 року, потім вони розлучались, а у 1995 році знову уклали шлюб, та мешкали разом до смерті [PERSON] В останній час [PERSON] дуже хворів, постійно лікувався у психіатрів, уходив з дому, та у 2013 році вже на міг сам себе обслуговувати, зривав з себе весь одяг, находився постійно голим, не міг користуватися туалетом. Позивач зазначив, що дійсно, у неї з чоловіком були відсутні документи на квартиру та паспорта, які [PERSON] розірвав під час чергового уходу з дому. Колишня невістка [PERSON], запропонувала свою допомогу у оформленні документів, та разом зі своїм співмешканцем почала оформляти документи, та пропонувала [PERSON] та [PERSON] переїхати жити за місто та продати квартиру. Позивач була згодна на продаж квартири, щоб на виручені гроші купити будинок, мешкати за містом, де було б зручніше доглядати за хворим, та на різницю у сумі мати можливість купувати їжу та ліки. 26 лютого 2013 року у квартиру, де мешкала позивач, прийшли люди, та почали щось оформлювати, при цьому [PERSON] пояснювала, що проходить оформлення втрачених документів. Також позивачка зазначила, що після смерті [PERSON] до її квартири прибули якісь особи та стали вимагати від неї виселитися з квартири, пояснюючи свої вимоги тим, що вона взагалі не має ніякого відношення до квартири, що власником квартири є [PERSON], який купив квартиру у [PERSON], уклавши з останнім договір купівлі - продажу 22 серпня 2013 року. Від імені [PERSON] діяла [PERSON] на підставі довіреності на розпорядження майном, яка була посвідчена 26 лютого 2013 року. Також 26 лютого 2013 року був посвідчений нотаріально заповіт від імені [PERSON], яким він все своє майно заповів [PERSON] Позивачка відмовилась виконувати явно незаконні вимоги вказаних вище осіб, які пішли, погрожуючи фізичною розправою та обіцяючи повернутися з нарядом міліції та викинути позивачку з квартири силою. Ні [PERSON], ні позивачка не знали, що квартира продана, ніяких грошей від продажу квартири вони від [PERSON] не отримували. Вказаними діями [PERSON] та нотаріус, який посвідчив довіреність та заповіт, позбавили позивачку її майна, яке вона повинна отримати у спадщину, як спадкоємець першої черги (дружина) після смерті [PERSON] Померлий чоловік позивачки [PERSON] у зв'язку з тяжкою психічною хворобою на момент посвідчення довіреності та заповіту - 26 лютого 2013 року - не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними. Відповідач [PERSON] судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні. У обґрунтування своїх заперечень зазначила, що вона перебувала у шлюбі з сином [PERSON] з 1997 року по 2000 рік. Відповідачу відомо, що позивач мешкала разом з [PERSON] з 60-х років, вони то реєстрували шлюб, то розривали його. Останнім часом [PERSON] став скаржитися на позивача, і благати щоб [PERSON] забрала його до себе, і тому відповідачка стала шукати квартиру для [PERSON] Оскільки документи і паспорти позивачка і покійний [PERSON] втратили, відповідачка стала їх відновлювати. Після того, як вона поновила документи, вона оформила доручення від імені [PERSON] на себе та заповіт. Відповідачка зазначила, що вона оформлювала доручення та продала квартиру, а гроші залишила собі, для того, щоб здійснювати догляд за [PERSON] Вона мала намір у майбутньому купити квартиру [PERSON], але не встигла. Відповідачці відомо про психічні хвороби [PERSON] тільки зі слів [PERSON] Також відповідачка зазначила, що вона продала квартиру [PERSON], але останній особисто її не бачив, у квартирі не був, а здійснив покупку тільки після прогляду фотографій у квартирі, та йому було відомо про те, що у квартирі мешкають люди, але для нього це не було перешкодою. Відповідач [PERSON] до судового засіданні не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. У судовому засіданні представник [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у позові. Представник відповідача 10-ї ХДНК до судового засіданні не з'явився, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду представник 10 ХДНК надала заяву з проханням слухати справу за їх відсутності. Третя особа [PERSON] до судового засіданні не з'явився, про день та час розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення не надав. Третя особа - Державний нотаріус 10 ХДНК Кривенець А. А. до судового засіданні не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду представник 10 ХДНК надала заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області - [PERSON] до судового засіданні не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. У судовому засіданні були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він працює лікарем психіатром у комунальному закладі охорони здоров'я обласної психіатричної лікарні № 1 у с. Стрілечне, у 6 відділенні. Приблизно у травні 2012 року, до лікарні був доставлений невідомий чоловік, якій не міг нічого сказати про себе. На другий день свідок оглянув, але він нічого не міг сказати про себе. З супровідних документів було відомо , що його знайшли у Дергачівському районі, де швидку допомогу викликали люди, до яких він намагався потрапити до квартири. При себе мав порваний на мілкі частини паспорт, з якого нічого не вбачалось. Вів себе неадекватно. На тілі чоловіка була татуїровка - птиця з крилами, про що свідок повідомив в Липецьке відділення міліції, та на наступний день до лікарні приїхала [PERSON], яка впізнала чоловіка. На наступний день, коли [PERSON], приїхала та показала свої документи, робітники лікарні віддали їй чоловіка, якій оказався [PERSON] Через деякий час, 6-8 місяців, свідку телефонувала [PERSON], для з'ясування, чи не перебуває знову у них [PERSON], але невідомих осіб на той час не було. Вона пояснила, що її чоловік знову пішов з будинку та невідомо де знаходиться. У судовому засіданні, на виконання ухвалу суду про витребування документів, свідком надана для огляду медична картка [PERSON] з лікарні Стрілеччя, з якої вбачаються обставини, поясненні свідком. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він працює оперуповноваженим Фрунзенського РВ ХГУ УМВДУ. Свідок вказав, що 18 червня 2012 року до Фрунзенського РВ звернулась [PERSON] з заявою, що пропав її чоловік. Під час здійснення розшуку, [PERSON] був знайдений у психіатричної лікарні у с. Стрілеччі. 17 липня 2012 року знову від [PERSON] надійшла заява про розшук чоловіка [PERSON], якій був знайдений в 15 психічної лікарні. Свідок намагався його опросити - де він був, але він був непродуктивний контакту, на питання не відповідав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона працювала медичною сестрою в урологічному відділенні Харківської обласної лікарні. До свідка у 2013 році звернулась [PERSON] з проханням оказати медичну допомогу [PERSON], робити йому уколи. Свідок приходила до дому, робила [PERSON] уколи, вимірювала тиск. Свідок зазначила, що [PERSON] останнім часом був вже неадекватною людиною, нікого не впізнавав, він не знав ні дату, ні місце де знаходиться. Повний догляд за ним здійснювала його дружина, постійно було чисто та доглянуто. Свідок також зазначила, що знає [PERSON] та [PERSON] з 1994 року, коли [PERSON] ще був викладачем, підтримували приятельські відносини. Свідок [PERSON], у судовому засіданні зазначила, що вона працює хірургічною медичною сестрою у КЗОЗ Харківська міська поліклініка № 3. Приходила до квартири [PERSON] з серпня 2013 року для перев'язок ран на правій поверхні стегна та куприку [PERSON], який був у неадекватному стані. [PERSON] не спілкувався зі свідком, нічого не розумів, просто лежав та тремтів. Останній раз бачила у день смерті. Йому було дуже погано та він помирав. Ходила практично кожний день за проханням [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він знає родину [PERSON] з 1993 року, дружили сім'ями. Приблизно у 2010 року [PERSON] захворів, та [PERSON] за ним доглядала як за дитиною, мила, кормила та інше. У 2013 році він взагалі нічого не розумів, не впізнавав свідка, не міг назвати дату, не розумів де знаходиться. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що [PERSON] знає давно, вони є сусідами по дому. У 2010 році [PERSON] просила допомогти зібрати [PERSON] з м. Лозова Харківської області з лінейного відділу, але там його не було, та свідок його знайшов на вокзалі. Після цього [PERSON] неодноразово зверталась до свідка з проханням допомогти його розшукати. Останнім часом [PERSON] вже був непродуктивний контакту. Свідок отримував, за проханням [PERSON], пенсію за [PERSON] тому кожним місяць він приходив до них до дому. Останнім часом він вже не реагував на свідка, не впізнавав його, міг бігати по квартирі голим. Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає що позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. [INFO] року помер [PERSON], який постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. 26 лютого 2013 року державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори Кривенець А.А. була посвідчена довіреність від імені [PERSON], видана на ім'я [PERSON] на дії щодо розпорядження будь-яким майном [PERSON]. В цей же день і цим же нотаріусом був посвідчений заповіт, складений [PERSON], яким він все своє майно заповідає [PERSON]. 22 серпня 2013 року, приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] був посвідчений договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] як продавцем, від імені якого згідно довіреності діяла [PERSON], та [PERSON] як покупцем, згідно якого право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло від продавця до покупця. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] останнім часом хворів. Відповідно відповіді Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 від 19.06.2013 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в 13 відділенні ХОКПЛ № 3 з 08.02.2012 року по 13.02.2012 року; з 02.07.2012 року по 09.07.2012 року; з 18.07.2012 року по 24.07.2012 року; з 13.09.2012 року по 04.10.2012 року з діагнозом: деменеція при хворобі Альцгеймера з пізнім початком.(а.с.61) Згідно відповіді КЗОЗ «Центра екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» за період 2013 року службою екстреної медичної допомоги здійснено дев'ять викликів швидкої допомоги до громадянина [PERSON], у 2012 році - вісім викликів. (а.с. 132) По справі була проведена судово-психіатрична посмертна експертиза № 222 від 13 березня 2014 року, відповідно висновків якої [PERSON] за життя мав ознаки стійкого хронічного психічного розладу в формі деменції при хворобі Альцгеймера з пізнім початком, в періоди часу, які відносяться до моменту посвідчення від його імені довіреності та заповіту від 26.02.2013 року та договору купівлі-продажу від 22.08.2013 року, [PERSON] за своїм психічним станом не був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 60). Відповідно до правових позицій , викладений у п.16 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. При цьому, за змістом п.1 правових позицій, викладених у листі Вищого Спеціалізованого Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів із зобов'язань, що виникають із договорів та інших правочинів» № 10-1390/0/4-12 від 27.09.2012 р., висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину (який оспорюється за ст. 225 ЦК України) слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів і йому слід надавати належну оцінку в сукупності з іншими доказами (ст. 212 ЦПК України), будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до вказаного роз'яснення Вищого Спеціалізованого Суду України підставою для визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Враховуючи вказаний вище висновок експертизи, пояснення свідків та позивача по справі, суд зазначає, що [PERSON], який помер [INFO] року, на момент посвідчення довіреності та заповіту - 26 лютого 2013 року, а також на момент посвідчення договору купівлі-продажу - 22 серпня 2013 року - не усвідомлював у повному обсязі значення своїх дій та не міг керувати ними. Тому вказані довіреність та заповіт є недійсними з моменту їх посвідчення. Крім того, договір купівлі-продажу, укладений від імені [PERSON], який знаходився у такому стані, не відображає справжньої волі [PERSON] щодо правових наслідків укладеного договору, а також той факт, що при укладенні договору купівлі-продажу спірної квартири [PERSON] діяла від імені продавця - власника квартири [PERSON], на підставі довіреності, яка є недійсною з моменту посвідчення, то суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнає договір купівлі-продажу квартири - недійсним. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, абз. 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України» № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» правом на звернення до суду наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено правочином. Оскільки в результаті укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який є недійсним, право власності перейшло від [PERSON] до [PERSON], і, відповідно, відбулася державна реєстрація цього переходу права власності у відповідному державному реєстрі, суд вважає за можливе застосувати наслідки недійсності правочину - договору купівлі-продажу, повернути сторони договору купівлі-продажу від 22 серпня 2013 року у первісний стан, скасувавши державну реєстрацію права власності на вказану квартиру на ім'я [PERSON] та відновити державну реєстрацію права власності на вказану квартиру на ім'я [PERSON] Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved