Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаними позовними вимогами. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У цій же квартирі зареєстрований, але не мешкає з 2011 р. відповідач [PERSON], який ніяких витрат по сплаті за комунальні послуги не несе. Але його реєстрація призводить до додаткових виплат за сплату комунальних платежів, оскільки за нього продовжують систематично нараховувати комунальні платежі, що спричиняє позивачу значні збитки, та позбавляє права оформити житлову субсидію. В звязку з вищезазначеним позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовним вимог наполягає, відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, з урахуванням положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про час, місце і дату слухання справи повідомлений належним чином.Відзиву на позов та будь-яких інших заяв, клопотань до суду не надав, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно заяви позивача, останній не заперечує проти заочного розгляду справи, у зв'язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.06.1997 р. та Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.04.2017 р. Місце проживання відповідача зареєстроване за даною адресою, що підтверджується довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Запорізькій області від 18.05.2017 року. З акту обстеження житлових умов від 05.05.2017 року, завіреного головою правління ЖБК «Комунаровець-15», випливає, що [PERSON] з 2011 року в квартирі [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Судом встановлено, що відповідач не мешкає з 2011 р. у вищезазначеній квартирі, але є зареєстрованим за цією адресою. Реєстрація відповідача у квартирі, що належить позивачу на праві власності, перешкоджає йому у здійсненні ним права користування цією квартирою, оскільки він вимушений нести додаткові фінансові витрати на утримання цього нерухомого майна та не може скористатися у повній мірі своїм правом на отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, відновити порушені права власників та усунути перешкоди в користуванні власністю цілком можливо шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою. У звязку з наведеним суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved