Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення, сплаченої позивачем, у період з 01.10.2016 року по 01.11.2018 року за житлово - комунальну послугу централізоване опалення. В обґрунтування своїх вимог посилається (зокрема) на рішення судів, якими встановлено необґрунтованість ціни на газ, як складової частини тарифу. Крім того, у відповіді на відзив позивач зазначила, що відповідач зобов`язаний сформувати нові тарифи та подати їх для встановлення до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідач позов не визнав, надав відзив, згідно якого вважає, що питання встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, зокрема - житлово - комунальну послугу централізоване опалення не належить до компетенції відповідача, а є компетенцією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Дослідивши надані сторонами докази та вивчивши позиції сторін, викладені у позові та заявах по суті справи, суд доходить наступного висновку: Сторонами фактично не оспорюються будь-які обставини у справі, окрім факту наявності чи відсутності у відповідача компетенції на здійснення перерахунку вартості послуги з централізованого опалення, що, власне, і є предметом позову. При вирішенні даного питання, суд виходить з наступного: Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про теплопостачання», до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, належать (зокрема) встановлення тарифів на теплову енергію суб`єктам природних монополій у сфері теплопостачання, ліцензування діяльності яких здійснюється Комісією. На вказану обставину посилається відповідач у відзиві. Позивач вказане фактично не заперечує, однак у відповіді на відзив посилається на інший пункт ч.1 ст.16 Закону України «Про теплопостачання», згідно якого до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, належать (зокрема) розроблення і затвердження методології (порядку) формування тарифів на теплову енергію у сфері теплопостачання для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках. При цьому, у відповіді на відзив позивач сам зазначає, що за таких обставин відповідач повинен сформувати нові тарифи на виробництво, транспортування та постачання послуги з централізованого опалення та подати їх до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг для затвердження. Водночас, там же просить позов задовольнити та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення. Суд вважає очевидним та не потребуючим доказування той факт, що значення понять «перерахунок вартості послуг» та «формування нових тарифів на виробництво, транспортування та постачання послуги з централізованого опалення та подання їх до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг для затвердження» є різними за своїм значенням та змістом та не бачить жодних підстав для їх ототожнення, що, фактично, просить визнати позивач. При цьому, Постанова Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 377 від 24.03.2016 року, на п.2.3 якої посилається позивач як на підставу формування відповідачем нового тарифу, втратила чинність 05.07.2019 року, тобто ще до подання позивачем позову. Суд ще раз зазначає, що позивач у позові просить зобов`язати відповідача здійснити саме перерахунок вартості наданих послуг, а не «сформувати нові тарифи на виробництво, транспортування та постачання послуги з централізованого опалення та подати їх до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг для затвердження». За таких обставин, суд доходить до висновку, що чинним законодавством не передбачено обов`язок відповідача самостійно здійснювати перерахунок вартості послуг чи встановлювати нові тарифи. Згідно ч.1 ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed