Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить припинити стягнення аліментів на дружину по рішенню Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2013 року посилаючись на те, що зазначеним рішенням з нього, починаючи з 22 листопада 2013 року на користь відповідача щомісячно стягуються аліменти у розмірі 300 грн до досягнення трьохрічного віку його дочки [PERSON]. Враховуючи, що він отримує невелику заробітну плату, створив нову сім»ю, в якій у нього 30 травня 2015 року народився син [PERSON], де у дружини є також ще двоє дітей, яких він також утримує, тому вважає, що не може надавати допомогу на утримання дружини. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, вона у другому шлюбі не перебуває. Заслухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2011 року по квітень 2014 року (а.с. 6). Від спільного проживання в шлюбі 10 березня 2013 року в них народилася дочка [PERSON], на яку згідно рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 листопада 2013 року до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто аліменти на дружину [PERSON] у розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 22 листопада 2013 року і до досягнення дочкою [PERSON] трьохрічного віку (а.с. 5). Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 3 ст. 82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні також встановлено, що відповідач проживає разом з матір»ю та дитиною (а.с. 23), на яку отримує від держави допомогу (а.с. 24-26), а в період з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року отримувала тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів (а.с. 37), у повторний шлюб [PERSON] не вступала, на даний час ніде не працює, так як перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. З довідок про заробітну плату позивача вбачається, що з нього утримуються аліменти, які складають не більшу половину його заробітку (а.с. 9, 10). Останній 19 березня 2015 року уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 7), і в них 30 травня 2015 року народилася спільна дитина син [PERSON] (а.с. 38). На підставі досліджених доказів суд вважає, що позивачем факт відсутності потреби у аліментах доказами, які б підтвердили, що одержувач аліментів має стабільний дохід, який забезпечує їй встановлений законом прожитковий мінімум не доведений. Платник аліментів в суді не довів також свою неспроможність надавати матеріальну допомогу, незважаючи, що у нього народилася дитина, оскільки він фізично здоровий, працює, отримує заробітну плату, яка майже у двічі більша від мінімальної, а посилання останнього на те що він платить кредит, та у нього на утриманні 5 осіб, суд не може взяти до уваги, так я кредит останній взяв ще у 2014 році на власні потреби, а друга дружини останнього отримує допомогу на двох утриманців по втраті годувальника. За таких обставин у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed