Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.07.1996р. по 01.01.2012р. в сумі 13384,46грн., 6058,36грн. - втрати від інфляційних процесів, 1957,70 грн. - три відсотки річних, а всього 21400,52 грн. та судові витрати. 17 січня 2013р. по справі було прийнято заочне рішення, яке ухвалою суду від 31 жовтня 2013р. по заяві відповідачів було скасовано. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, заперечення на позов не надали. Судом постановлено слухати справу заочно. Суд дослідивши матеріали справи вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню, при цьому суд виходив з наступного: судом встановлено, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS], квартира належить відповідачам на праві приватної власності. Теплопостачання будинку, у якому проживають відповідачі, робить позивач. Між сторонами виникли правовідносини в сфері комунальних послуг, в яких ЛМКП «Теплокомуненерго» є виробником послуг з централізованого опалення, що надається до будинку, де розсташована квартира відповідачів, отже відповідачі є споживачами послуг позивача. Таким чином відповідачі зобов'язані робити щомісячну оплату за теплопостачання квартири, однак, вони свої обов'язки виконують не в повному обсязі у зв'язку з чим за період з 01.07.1996р. по 01.01.2012р.. у них перед позивачем за послуги з тепло забезпечення та гарячого водопостачання утворилася заборгованість в сумі 13384,46 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості на а.с.4-6 з якого вбачається, що відповідачі періодично здійснювали оплату за спожиті послуги теплопостачання та гарячого водопостачання, що свідчить про наявність між сторонами фактичних договірних правовідносин. Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачами регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплозабезпечення», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 р. N 630, нормами ЖК та ЦК України. Відповідно ст. 162 ЖК України власник квартири зобов'язаний вносити плату за комунальні послуги згідно затверджених в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст..ст. 19, 24 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. На підставі ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідачі, будучи власниками квартири отримували послуги з теплопостачання та частково сплачували їх, тобто визнали факт надання цих послуг. У зв'язку з тим, що відповідачі користуючись послугами з теплопостачання та гарячого водопостачання оплату проводили нерегулярно суд вважає, що зобов'язання останніми виконані не належним чином, а тому суму заборгованості в розмірі 13384,46 грн. слід стягнути з відповідачів в рівних частках за рішенням суду. Відповідно до п. 10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданих позивачем розрахунку інфляційних начислень та трьох відсотків річних вбачається, що у зв'язку з порушенням відповідачами зобов'язань за період з 01.07.1996р. по 01.01.2012р. індекс інфляції складає 6058,36 грн., а три відсотки річних складають 1957,70 грн. (а.с.4-6). Даний розрахунок проведений у відповідності з нормами діючого законодавства . Відповідачі, як боржники, що прострочили виконання грошового зобов'язання зобов'язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 6058,36 грн., а також три проценти річних від простроченої суми - 957,70 грн. Дані суми підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було понесено судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 107,30 грн., зазначену суму також слід стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved