Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на ті обставини, що на виконанні у відділі ДВС Черкаського районного управління юстиції знаходиться на виконанні виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на користь першої дружини [PERSON] на утримання їх спільної доньки [PERSON]. У зв'язку з нерегулярною сплатою аліментів та не у повному обсязі, ним було допущено заборгованість по сплаті аліментів, однак він вважає, що така заборгованість допущена через тривалу неможливість працевлаштуватися, а також через хворобу та смерть його батька, за яким треба було доглядати та фінансувати лікування, та через власний незадовільний стан здоров'я. Тому просить звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів, що виникла за період з червня 2003 року по даний час - повністю. Також зазначає, що за указаний проміжок часу він вдруге одружився та має у шлюбі двох неповнолітніх дітей, на яких згідно судового рішення також повинен сплачувати аліменти, тому просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на дочку [PERSON] від першого шлюбу з 1/4 до 1/6. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та зазначили, що на даний час позивач знову не працює, тому вважають за необхідне просити про звільнення його від заборгованості по аліментах та зменшення розміру стягуваних аліментів до 1/6. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, направивши свого представника, яка у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та зазначила, що позивач завжди мав достойні підробітки, хоч і не працював офіційно, також мав у власності кілька транспортних засобів, однак належної фінансової підтримки дитині не надавав, як і не приділяв уваги її вихованню, відтак вважає, що звільняти його від сплати заборгованості по аліментах підстави відсутні, як і для зменшення розміру стягуваних аліментів. Представник третьої особи зазначив, що позивач на виклики до ДВС не з'являється, аліменти сплачує не регулярно, за виключенням часу, коли офіційно працював і такі платежі стягувалися примусово з його заробітної плати, а тому підстав для задоволення позову не вбачає. Судом встановлено, що з 06 листопада 1999 року по 30 липня 2002 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилася донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, відповідачка звернулася до суду з заявою, за результатами розгляду якої постановою Черкаського районного суду від 12 серпня 2002 року постановлено стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання їх доньки [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше встановленого ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 30 липня 2002 року. Згідно оглянутих у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження, до відділу ДВС Черкаського районного управління юстиції виконавчий лист надійшов з поміткою, що аліменти утримані з позивача по 31.05.2003 року. Після указаного періоду позивач припинив сплачувати аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість. Однак, через рік він її сплатив і знову продовжував сплачувати аліменти не регулярно та у неповному обсязі, внаслідок чого станом на 01 березня 2014 року, згідно довідки державного виконавця заборгованість по сплаті аліментів позивача склала 23235 грн. 62 коп. Як пояснив позивач у судовому засіданні такі нерегулярні проплати виникли через неможливість працевлаштуватися. Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні і це підтверджується відповідною медичною документацією, долученою до матеріалів справи, батько позивача тяжко хворів на онкохворобу з 03 серпня по 17 листопада 2012 року, у зв'язку з чим позивач надавав йому, як син, фінансову підтримку на лікування, [INFO] батько позивача помер, що також потягнуло додаткові витрати. У кінці 2013 року хворів сам позивач, що також вимагало додаткових фінансових затрат. Тому суд вважає, що указані обставини є поважними і дійсно могли потягнути за собою виникнення заборгованості по аліментах. Хоча за указаний період, як вбачається з розрахунку державного виконавця, позивач намагався сплачувати аліменти на свою доньку [PERSON]. Також судом встановлено, що 12 червня 2004 року позивач вдруге одружився, та у другому шлюбі у нього народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 березня 2014 року задоволено позов його другої дружини [PERSON] до позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей і таким чином вирішено стягувати з нього аліменти на користь дружини на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 усіх видів його доходів (заробітку) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що сімейний стан позивача змінився, він тривалий час був безробітній, хворів сам та доглядав хворого батька, суд вважає за можливе звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів, однак не повністю, а частково, тому що на переконання суду позивач не вжив належних заходів по зменшенню розміру стягуваних аліментів, коли у нього з'явилися ще двоє дітей, до суду з таким позовом не звертався, хворів він та батько у 2012-2013 роках, тому суд вважає, що фактично позивач самоусунувся від виконання судового рішення про стягнення з нього аліментів на доньку [PERSON], яке є обов'язковим для виконання на усій території України усіма фізичними та юридичними особами. Його донька [PERSON] також потребувала постійного догляду, харчування, одягу, лікування, про що свідчить медична документація, долучена до матеріалів справи, однак позивач не забезпечував їй належного догляду, допустивши заборгованість по сплаті аліментів, які є тим необхідним мінімумом для виховання та розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому суд вважає, що вимога позивача про зменшення розміру стягуваних аліментів є доведеною та обґрунтованою, оскільки, у позивача, крім доньки від першого шлюбу, є ще двоє дітей від другого шлюбу, на яких він також зобов'язаний сплачувати аліменти. Оскільки діти є рівними у своїх правах, суд вважає, за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів на доньку [PERSON] з 1/4 до 1/6 . На підставі ст.. 192, 197 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed