Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, відповідно до якого [INFO] померла сестра позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок [ADDRESS]. Житловий будинок збудований у 1953 році та, до 15.04.1991 року, належав до колгоспного двору, до складу якого входили: [PERSON], померлий [INFO] та [PERSON]. Позивач прийняв спадщину після сестри шляхом подання заяви до нотаріальної контори. У зв?язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, оформити його через нотаріальну контору позивач не має можливості, тому просить суд встановити факт належності житлового будинку за [PERSON] та визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті сестри. Позивач у судове засідання не з'явився, однак надав заяву про те, що позов підтримує, просить справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак надав заяву про те, що Мирнівська сільська рада позов [PERSON] підтримує, та просить справу розглянути за відсутності їх представника. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.169, 197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, судом достовірно встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконкомом Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області, [INFO] помер [PERSON], актовий про смерть №20 від 05.08.2005 року. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, [INFO] померла сестра позивача [PERSON], актовий про смерть №319 від 12.09.2012 року. [PERSON] та [PERSON] були подружжям, відповідно до свідоцтва про одруження, видане Мирнівський сільським відділом ЗАГС 27.10.1979 року, актовий запис №14. Згідно довідки, виданої виконкомом Мирнівської сільської ради, Кілійського району, Одеської області № 439 від 18 липня 2013 року [PERSON], до дня смерті був зареєстрований та постійно прожив за адресою: [ADDRESS]. На день його смерті проживала та була зареєстрована [PERSON], його дружина. [PERSON] залишила на ім'я [PERSON] заповіт, посвідчений Кілійською районною державною нотаріальною конторою 04 травня 2006 року, за реєстром №1896, за яким все своє майно заповіла йому. Відповідно до довідки виконкомом Мирнівської сільської ради Кілійського району за вих. №87 від 21 лютого 2013 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS], згідно даних погосподарської книги №12, особового рахунку [NUMBER] станом на 1991 рік належав до складу колгоспних дворів. До його складу входили: [PERSON], [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту, складеного Кілійським РБТІ та РОН 26.03.2013 року, житловий будинок [ADDRESS] побудований у 1953 році та складається з: житлового будинку літ. «А», веранди літ. «а», навісів літ. «а1, в, И», кухні літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», комора літ. «Д», погріб під будівлею, кухня літ. «Е», сарай літ. «Ж», баня літ. «З», вбиральня літ. «К», надвірні споруди 1-4, І. Листом КП «Кілійське районне бюро технічної інвентаризації» від 05.06.2014 року №295 повідомила, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], не зареєстровано. Згідно повідомлення Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області за №315/01-16 від 21.03.2014 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Спадкова справа №194/2006 була заведена 04.05.2006 року за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від імені дружини спадкодавця, [PERSON]. 04.05.2006 року їй видано свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку, майновий пай, грошові внески та автомобіль; після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадкова справа №407/2012 була заведена 07.11.2012 року за заявою про прийняття спадщини від імені спадкоємця за заповітом, [PERSON]. Інших заяв не надходило. [PERSON] є спадкоємцем за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON], який помер [INFO] та прийняла спадщину після нього на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України. Спадщину, яка залишилося після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняв позивач, [PERSON] в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України, на підставі заяви, яку було подано до Кілійської районної державної нотаріальної контори. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися i розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст.1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших ocіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 1261, 1268, 1269 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті після життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.120 ЦК УРСР ( в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 ст.123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. На підставі роз'яснення Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за №19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ на це майно відсутній, питання визначення належності цього майна померлим та наступного власника, якими є позивачі, повинно вирішуватися у судовому порядку України. Згідно п.5 ч.2 ст.234, ст.256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Стосовно порядку спадкування Пленум Верховного Суду України у Постанові №4 від 24.06.1983 року роз'яснив, що в разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що право позивача на спадщину підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а позов задоволенню.

Outcome: approved