Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 26.12.2014 р. позивач керувала автомобілем «Хюндай -гетз» д/н [NUMBER], і о 18 год. 30 хв. рухалась по пр. Г. Сталінграду 20-24 в м. Києві, на перехресті із кільцевим роз'їздом отримала удар в зад автомобіля. Проте автомобіль, який вдарив ззаду належний позивачу автомобіль, почав рух та обігнавши, створюючи небезпеку проїзду перехрестя, залишив місце пригоди. Після прибуття співробітників міліції та під час оформлення ДТП співробітниками ДПС, на місце пригоди був виявлений державний реєстраційний номер автомобіля, що вчинив дане ДТП га залишив місце пригоди, і який відпав в момент зіткнення. По факту залишення місця вчинення ДТП працівниками ОВС було розпочато досудове розслідування та було встановлено, що знайдений на місці пригоди державний реєстраційний номер [NUMBER] належить автомобілю «Хонда», який належить на праві власності відповідачу [PERSON] Тому позивач вважає, що є всі підстави вважати, що саме відповідач [PERSON] керувала належним їй на праві власності автомобілем «Хонда» д/н [NUMBER] в момент скоєння ДТП. Як вказує позивач, у відповідності до звіту про оцінку її автомобіля «Хюндай -гетз» д/н [NUMBER] розмір заподіяної шкоди внаслідок зіткнення із іншим автомобілем складає 9207,74 грн. При цьому за виготовлення звіту позивачем було сплачено на користь суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] суму в розмірі 490 грн. Тому просить суд стягнути на свою користь дану суму заборгованості. Також позивач вказує, що під час ДТП отримала стрес, у наслідок спричинення пошкоджень належно її автомобілю, вона не має можливості користуватися автомобілем, вона була змушена проводити автотоварознавче дослідження, неодноразово відвідувати ДАІ, та звертатись за юридичною допомогою для захисту своїх прав, як власника автомобіля, а тому просить суд стягнути із відповідача 5000 грн., а також судовий збір у сумі 487,20 грн. У судовому засіданні позивач спочатку підтримав позовні вимоги у повному об'ємі, а у подальшому надіслала свою заяву щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2014 р. позивач керувала автомобілем «Хюндай -гетз» д/н [NUMBER], і о 18 год. 30 хв. та рухалась по пр. Г. Сталінграду 20-24 в м. Києві, і на перехресті із кільцевим рухом отримала удар в зад свого автомобіля. Проте автомобіль, який вдарив її ззад, обігнав її автомомбіль та створюючи небезпеку проїзду перехрестя, залишив місце пригоди. Після прибуття співробітників міліції та під час оформлення ДТП співробітниками ДАІ, на місце пригоди був виявлений державний реєстраційний номер автомобіля, що вчинив дане ДТ, і який відпав в момент зіткнення. Як вбачається з матеріалів справи, по факту залишення місця вчинення ДТП працівниками ОВС було розпочато досудове розслідування та було встановлено, що знайдений на місці пригоди державний реєстраційний номер [NUMBER] належить автомобілю «Хонда», який належить на праві власності відповідачу [PERSON] Тому позивач вважає, що є всі підстави вважати, що саме відповідач [PERSON] керувала належним їй на праві власності автомобілем «Хонда» д/н [NUMBER] в момент скоєння ДТП. У відповідності до звіту про оцінку автомобіля позивача «Хюндай -гетз» д/н [NUMBER], розмір заподіяної шкоди позивачу внаслідок зіткнення із іншим автомобілем складає 9207,74 грн. При цьому за виготовлення звіту позивачем було сплачено на користь суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] суму в розмірі 490 грн. У відповідно до роз'яснень, викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.93, № 7 від 08.07.94 р. № 11 від 30.09.94 р. та № 15 від 25.05.98 р.) питання про відповідальність за шкоду, заподіяну автотранспортним засобам при їх зіткненні, кожного з їх володільців перед іншим вирішується за правилами ст. 440 ЦК: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого, відшкодовується винним. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як з'ясовано судом, ні в матеріалах справи, ні особисто позивачем за протокольною ухвалою суду не було надано постанову про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача [PERSON] або ж іншої особи щодо скоєння ДТП, яке відбулось 26.12.2014 р. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За викладених обставин суд вважає, що заявлені вимоги позивача [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому її позов задоволенню не підлягає. Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір у сумі 487,20 грн. підлягає стягненню на користь держави із позивача.

Outcome: dismissed