Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом старшого державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції [PERSON]. Зазначив, що у 2007р. він придбав на підставі кредитної угоди з ЗАТ «ПУМБ» автомобіль Chevrolet Lacetti NF 193, державний номер [NUMBER], за 81860 грн., з яких 16372 грн. були його особисті кошти, 65488 грн. - кошти надані банком на підставі кредитної угоди. 13.05.2013р. біля стаціонарного пункту державної автомобільної інспекції №5 біля м. Волноваха його автомобіль був затриманий на підставі вимог Державної виконавчої служби м. Маріуполя від 04.04.2013р. Після чого 16.05.2013р. він звернувся до державного виконавця [PERSON], якій повідомив, що зазначений автомобіль перебуває у заставі в ПАТ «ПУМБ». Однак державний виконавець у розмові повідомила, що автомобіль було вилучено в зв'язку з наявністю заборгованості перед ПАТ «КБ «Приват Банк» і що раніше була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження. Оскільки бути без транспортного засобу він не міг, був вимушений укласти договір на одержання транспортних послуг №14 від 15.05.2013р. з встановленим часом дії з 17.05.2013р. по 30.09.2013р. за користування якими він сплатив 27400 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16.08.2013р. ухваленої за скаргою [PERSON] на дії державного виконавця Жовтневого ВДВС [PERSON] визнано дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт автомобіля Chevrolet Lacetti NF 193, державний номер [NUMBER], належного [PERSON] та його вилучення, неправомірними. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14.10.2013р. ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16.08.2013р. залишена без змін. Вважає, що дії державного виконавця щодо арешту автомобілю порушили його законні права. Він не міг користуватися власним автомобілем і це примусило його нести значні збитки, оскільки він був вимушений укласти договір про надання транспортних послуг. Також вважає, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода, тому що за весь період намагання поновити порушені права його життя було перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями. Тому, просить суд стягнути з державного виконавця [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 27400 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі на підставах викладених в позові. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши представлені у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16.08.2013р. по скарзі [PERSON] на дії державного виконавця Жовтневого ВДВС ММУЮ про скасування постанов державного виконавця, заінтересовані особи: ПАТ «ПУМБ», ПАТ «КБ «Приват Банк», визнано дії державного виконавця Жовтневого ВДВС ММУЮ [PERSON] щодо винесення постанови про арешт автомобіля Chevrolet Lacetti NF 193, державний номер [NUMBER], належного [PERSON] та його вилучення, неправомірними, скасовано постанову про арешт зазначеного автомобіля та зобов'язано Жовтневий ВДВС ММУЮ повернути [PERSON] автомобіль Chevrolet Lacetti NF 193, державний номер [NUMBER] (а.с.7-8). Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 жовтня 2013 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 серпня 2013р., залишено без змін (а.с.9-10). До матеріалів справи позивачем надана копія договору про надання транспортних послуг №14 від 15.05.2013р. з якого вбачається, що [PERSON] уклав з ФОП [PERSON] договір, відповідно до умов якого останній зобов'язується надавати транспортні послуги позивачу кожного дня з 9-00 год. до 17-00 год. без вихідних днів, починаючи з 17.05.2013р. по 30.09.2013р. включно, вартість яких становить 274 000 грн., а також надані квитанції про сплату цих послуг (а.с.12-13). Суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог щодо стягнення матеріальної шкоди, оскільки позивачем суду не надано оригіналу договору про надання транспортних послуг №14 від 15.05.2013р., з його змісту не вбачається, який саме автомобіль було надано позивачу у користування, крім того, позивач не надав відомостей про необхідність користування транспортним засобом в зв'язку з роботою. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Беручи до уваги ту обставину, що ухвалою суду, яка набрала законної сили, визнані неправомірними дії державного виконавця [PERSON], вимоги щодо стягнення з неї моральної шкоди суд вважає обґрунтованими, оскільки її дії негативно вплинули не тільки на його особисте життя позивача, та обставина, що він не міг користуватися автомобілем, негативно вплинула на його душевний стан. Тому, суд стягує з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд стягує з відповідача на користь позивача у відшкодування оплати судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., що відповідає розміру задоволених вимог.

Outcome: partial