Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що він є користувачем послуг відповідача ПАТ «Херсонська ТЕЦ» з централізованого опалення. Позивач зазначає, що з середини лютого 2011 року в його квартирі опалення не було через несправність, яку він власноруч згодом усунув. Однак відповідачем було йому пред'явлено рахунок на оплату послуг в розмірі 1193,30 гривень, вказана сума була присуджена до стягнення з позивача судовим наказом Суворовського районного суду м.Херсона, який був згодом скасований. Після цього позивач помилково сплатив частину заборгованості та залишилось 938,54 гривень боргу, який позивач не визнає та заперечує сплачувати. У зв'язку з тим, що сума заборгованості 938,54 гривень знаходиться поза межами строку позовної давності позивач звернувся до суду з даним позовом та просить списати з його особового рахунку по квартирі [ADDRESS] заборгованість за користування послугами відповідача з централізованого опалення в розмірі 938,54 гривень, а також стягнути з позивача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, зазначила, що списання заборгованості чинним законодавством не передбачено, тому просила відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло від 25.12.1996 року [PERSON], а також члени його сім'ї є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.6). Судовим наказом Суворовського районного суду м.Херсона №2-н-1614/10 від 10.11.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» стягнено заборгованість у сумі 1193,50 гривень за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання, а також судові витрати (а.с.8). Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 18.03.2011 року скасовано судовий наказ від 10.11.2010 року, виданий Суворовським районним судом м.Херсона за заявою ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» про стягнення заборгованості за послуги за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання з [PERSON] в сумі 1193,30 гривень, а також судових витрат (а.с.9 на звороті). З довідки - розрахунку ПАТ «Херсонської теплоелектроцентраль» вбачається, що на ім'я [PERSON] відрито особовий рахунок (а.с.33-34). З розрахунку заборгованості позивача за послуги, які надаються ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» вбачається, що на 01.05.2010 року у позивача наявна заборгованість у розмірі 1193,30 гривень, яку позивач до 01.05.2011 року частково сплатив, та залишилась сума заборгованості 938,54 гривень станом на травень 2011 року. Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту вимог статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений ст.16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним засобом свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Зобов'язання відповідача щодо списання заборгованості за оплату послуг з теплопостачання не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійними та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Листом Міністерства з питань ЖКГ України № 12/1-64 від 17.05.2007 року (надруковано: «Урядовий кур'єр» № 125 від 17.07.2007) зазначено, що «списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено». За змістом ст.ст.16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст.8 Закону України від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» із змінами та доповненнями бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безпосередньо з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних, розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів, затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Згідно зі ст.9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи з вимог Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок відкритий на ім'я позивача в ПАТ «Херсонська ТЕЦ» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є право кредитора, тобто відповідача. Виходячи з наведеного та вимог закону позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки такий спосіб захисту як списання заборгованості за послуги з теплопостачання чинним законодавством не передбачено. Стаття 256 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу і встановлюється вона тривалістю у три роки, згідно ст.257 Цивільного кодексу України. Оскільки має місце порушення цивільного права ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» на оплату позивачем послуг з теплозабезпечення, а право останнього не порушено, підстав задоволення позовних вимог позивача згідно ст.257 Цивільного кодексу України суд не вбачає.

Outcome: dismissed