Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 15 грудня 2015 року, укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Садовніченко В.М., реєстр № 2055; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 18 грудня 2015 року, укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Рій К.Ю., реєстр №994; витребувати у відповідача [PERSON] на його користь дану квартиру. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнений позов підтримав повністю та пояснив, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Дана квартира позивачу належить на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25 лютого 2002 року, укладеного з однієї сторони [PERSON] , яка діяла на той момент за себе та як законний представник [PERSON] , а також діяла за дорученням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а з іншої сторони в інтересах позивача діяв його батько [PERSON] , оскільки на той час позивач був неповнолітнім. Даний договір не визнано недійсним, позивач набув право власності на спірну квартиру, а тому, всі інші договори відносно цієї квартир є недійними. Ніяких дій із даною квартирою позивач не проводив, будь-яких договорів не укладав. В 2016 році позивач дізнався, що в квартирі проживають чужі люди, які вважають себе власниками квартири. Оскільки на даний час квартира перебуває у власності відповідачки [PERSON] , він просить витребувати у неї дану квартиру. Представник позивача адвокат Каталін В.В. підтримав позовні вимоги, викладені в уточненому позові. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Ігнатов Є.Є. у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що [PERSON] є добросовісним набувачем і власником квартири [ADDRESS] . [PERSON] дана квартира належить на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2015, укладеного між нею та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Рій К.Ю. Даний договір був зареєстрований у встановленому законом порядку. Тоді як свій договір позивач не зареєстрував в установленому законом порядку. [PERSON] після укладання договору було виплачено усі комунальні борги з 2002 року, вона розпочала ремонт у квартирі, зареєструвалася як платник комунальних платежів, зареєструвала за даною адресою своє та дітей місце проживання, тим самим вступила у володіння придбаним майном. А тому, вони просять в позові відмовити. Щодо заявленого зустрічного позову, то на його задоволенні наполягають і просять визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 25.02.2002 [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час слухання справи була повідомлена належним чином. Однак, в матеріалах справи наявний письмовий відзив /а.с.48-50/, в якому вона зазначає, що у 2002 році продала Станкову вищевказану квартиру і більше ніяких договорів щодо цієї квартири не вчиняла. При продажі даної квартири вона діяла від себе, чоловіка, дітей та як законний представник неповнолітньої [PERSON] . Звертає увагу на те, що в договорі купівлі-продажу квартири від 15.12.2015 паспортні дані, а саме: серія, номер, дата видачі та підпис власника не її, а тому вона вважає, що даний договір є фіктивним у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним. Відповідачі за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час слухання справи були повідомлені належним чином, в матеріалах справи є відзив від [PERSON] , в якому вона зазначає, що при укладанні договору купівлі-продажу в 2002 році її мати діяла за себе, свою родину і за неї, як законний представник, оскільки вона була на той час неповнолітньою. Більше ніяких договорів по відчуженню квартири її мати [PERSON] не вчиняла, паспортні дані та підпис в договорі від 15.12.2015 вчинені не її матір`ю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» та «за відсутністю адресата вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за зареєстрованим місцем її проживання. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідачки немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з\~п.\~4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України\~днем вручення\~повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, суд вважає, що відповідач була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. Третя особа - приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Рій К.Ю. в судове засіданні не з`явилася, однак, в попередньому судовому засіданні зустрічний позов підтримала та пояснила, що при посвідченні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] вона перевіряла всі документи на квартиру, її реєстрацію, оцінку. При цьому в Держреєстрі прав власності був лише один власник. Оскільки в довідці про реєстрацію ніхто не був зареєстрований, тому нею не здійснювався запит до КП ММБТІ. Первісний позов не визнає та просить відмовити. Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Садовніченко В.М. в судове засіданні не з`явилася, однак, на адресу суду нею надіслано копії документів, на підставі яких нею був посвідчений договір купівлі-продажу квартири 15.12.2015 за р.№2055 /а.с.213-245 т.1/. Представник третьої особи за зустрічним позовом орган опіки та піклування виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області [PERSON] Н. [PERSON] . в судове засідання не з`явилася. У попередньому судовому засіданні підтримала зустрічний позов [PERSON] , щодо первісного позову, то заперечувала проти нього, оскільки це не відповідає інтересам неповнолітніх дітей, які зареєстровані та проживають в спірній квартирі. В матеріалах справи є заява представника про розгляд справи у її відсутність /а.с.12 т.2/. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Як встановлено в судовому засіданні\~25 лютого 2002 року між\~ [PERSON] , яка діяла за себе та як законний представник [PERSON] ,\~а також\~на підставі\~доручення за\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] з одного боку та [PERSON] , який діяв як законний представник за [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали [PERSON] квартиру [ADDRESS] / а. с. 11 т.1/. З надісланих приватним нотаріусом Чудською О.О. копій нотаріальної справи щодо посвідчення даного договору вбачається, що на час укладання договору власниками квартири [ADDRESS] були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Дана квартира належала їм в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 січня 2002 року. Під час укладання договору [PERSON] діяла за дорученням, посвідченим нотаріально, та на підставі дозволу виконкому Мелітопольської міської ради про продаж частини квартири, яка належала неповнолітній [PERSON] , квартира під забороною та арештом не перебувала /а.с.1-11 т.2/. Даний договір оспорюється відповідачем [PERSON] , оскільки договір купівлі-продажу від 25 лютого 2005 року не був зареєстрований у встановленому законом порядку, тобто, договір не зареєстрований в Мелітопольському бюро технічної інвентаризації. Оскільки правовідносини виникли між сторонами в період дії\~Цивільного Кодексу УРСР\~1963 року, суд, враховуючи положення п. 4\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія норм\~ЦК УРСР 1963 року,\~чинного на\~час укладення\~договору. Згідно ст. 128 Цивільного кодексу України(в редакції 1963 року), що діяла на час виниклих між сторонами правовідносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. В своєму відзиві на позов відповідач [PERSON] та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] підтвердили факт укладання договору та передачі квартири позивачу. А, тому суд приходить до висновку, що внаслідок укладання договору купівлі-продажу від 25 лютого 2005 року до [PERSON] перейшло право власності на спірну квартиру. При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] та її представника на те, що договір купівлі-продажу від 25 лютого 2005 року не був зареєстрований у встановленому законом порядку, тобто не зареєстрований в МБТІ, оскільки відповідно до норм законодавства, яке діяло на час укладання договору не передбачалася обов`язкова реєстрація права власності в реєструючому органі, в тому числі і на нерухоме майно. Обов`язковою підставою для набуття права власності була передача майна, що і було зроблено у\~даному випадку відповідачем по справі [PERSON] Реєстрація договору купівлі-продажу квартири в бюро технічної інвентаризації на право власності на цю квартиру ніяк не впливала. Так, згідно зі\~ст. 227 ЦК України\~в редакції 1963 року такий договір підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.\~\~\~\~ Відповідно до вимог\~ЦК України\~в редакції 1963 року моментом набуття права власності за договором, в тому числі і купівлі-продажу, не є саме державна реєстрація договору в бюро технічної інвентаризації права власності на нерухоме майно за покупцем.\~\~\~\~ Дані приписи закону встановлювали виключно обов`язок покупця зареєструвати договір в органі державної реєстрації, але не ототожнювали державну реєстрацію з моментом набуття права власності на нерухоме майно.\~\~\~\~ Однак, суд вважає, що недодержання вимог\~ст. 227 ЦК України\~в редакції 1963 року, а саме:\~ не реєстрація договору купівлі-продажу у встановленому порядку з часу його укладання, тобто з 2002 року, само по собі\~\~ не тягне недійсність цього договору відповідно до діючого на час його укладання законодавства.\~\~\~\~ У відповідності до ч. 1\~ст. 58 ЦК України\~в редакції 1963 року недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки.\~\~\~\~ Відсутність правової реєстрації спірної квартири на праві власності за [PERSON] з 2002 року, не може свідчити\~\~ про недійсність договору купівлі-продажу, оскільки згідно зі змісту\~статті\~\~ 227\~ЦК України в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу, недійсність договору купівлі-продажу нерухомості пов`язана\~\~ тільки з недодержанням форми договору і відсутністю його нотаріального посвідчення. А тому, несвоєчасна реєстрація права власності в Бюро технічної інвентаризації\~\~ не може свідчити як про ненабуття права власності покупцем,\~так і не може бути підставою для визнання недійсним цього договору.\~\~\~\~ Що стосується зустрічного позову [PERSON] про скасування договору купівлі-продажу квартири від 25 лютого 2002 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що діяв в інтересах неповнолітнього [PERSON] , то він також не підлягає задоволенню, оскільки на даний\~\~момент є ніким не скасований та не визнаний недійсним. А обставини, вказані [PERSON] в позовній заяві, не можуть бути підставою для визнання вищевказаного договору недійсним. Оскільки [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , договір купівлі-продажу від 25.02.2002 недійсним не визнаний, визнавати позивача власником того ж самого майна в судовому порядку немає необхідності, позовні вимоги про визнання права власності на квартиру за [PERSON] у даному випадку є зайвими. Між тим, як встановлено судом 15.12.2015 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Садовніченко В.М. посвідчено договір купівлі-продажу між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , за яким [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] /а.с.212-245 т.1/. Але, з копій документів, на підставі яких він був посвідчений, та письмових пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що остання не укладала будь-яких інших договорів по відчуженню вищевказаної квартири та зазначила, що паспорті дані та підпис в договорі від 15.12.2015 не її. Отже, оскільки при укладанні даного договору від 15.12.2015 [PERSON] не була власником спірної квартири, позивач заперечує дійсність правочину від 15.12.2015, а тому, відповідно до ст.203 ЦК України його слід визнати недійсним. Судом також встановлено, що 18.12.2015 приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Рій К.Ю. було посвідчено договір купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , де на даний час проживає [PERSON] зі своїми дітьми /а.с.72-74,75-82 т.1/. З цього приводу Олександрівським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016080140000805, внесеному до ЄРДР 18.02.2016 за ст.190 ч.3 КК України за заявою [PERSON] Також до цього відділу поліції скеровано і заяву [PERSON] Позивач просить визнати також недійсним договір купівлі-продажу від 18.12.2015, але відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсним наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Отже, оскільки судом визнано недійним договір купівлі-продажу від 15.12.2015, то в позові про визнання наступного договору купівлі-продажу від 18.12.2015 слід відмовити. Щодо витребування у відповідача [PERSON] спірної квартири, то дана вимога підлягає задоволенню, оскільки це передбачено частиною першою\~статті 388 ЦК,\~а саме:\~якщо майно\~за відплатним\~договором придбане\~в особи,\~яка не\~мала права\~його відчужувати,\~про що\~набувач не\~знав і\~не міг\~знати (добросовісний\~набувач),\~власник має\~право витребувати\~це майно\~від набувача\~у разі,\~якщо майно вибуло\~з володіння\~власника не\~з його\~волі іншим\~шляхом. Відповідно ч.1\~ст.81\~ЦПК України кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. За приписами статей\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial