Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті батька залишилися спадщина, а саме: житловий будинок, яке розташоване по [ADDRESS]. Позивач звернувся до нотаріальної контори, а нотаріус у свою чергу відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на підставі того, що спадкодавцем не було отримано за життя правовстановлюючих документів на даний житловий будинок. Таким чином на даний час [PERSON] не може оформити спадщину. Позивач до суду з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області до суду не з'явився, але надав до суду заява про розгляд справи у його відсутність. Третя особа надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнала та підтримала, а також про те, що на спадкове майно не претендує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 22.07.2000 року, видане Виконком Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області).(а.с.14). Померлий [INFO] [PERSON] заповіту не залишив. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON], на користь позивача [PERSON], що підтверджується заявою від 28.05.2011 року посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованою в реєстрі за №1243.(а.с. 20). На момент смерті [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення №15 від 01.10.1994 року, яке було ухвалено Виконавчим комітетом Орджонікідзевської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області про право особистої власності на житловий будинок по вищевказаній адресі.(а.с.16). Рішенням №37/3 від 20.11.1996 року було вирішено передати земельну ділянку у приватну власність та користування [PERSON], яка розташована по [ADDRESS], площею 0,27 га, яка розміщена біля будинку.(а.с.17). Листом - відповіддю держаного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори №2101 від 18.12.2008 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що спадкодавцем не було отримано за життя правовстановлюючого документу на житловий будинок. Дана обставина унеможливлює оформлення їх спадкових прав через державну нотаріальну контору.(а.с.18). Відповідно до листа №1443 від 09.12.2008 року Дніпропетровського районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» технічна та правовстановлююча документація на житловий будинок [ADDRESS] - не виготовлялася та не оформлювалася.(а.с.13). Згідно перевірки алфавітних книг обліку спадкових справ та книг обліку і реєстрації спадкових справ за період 2000 року спадкова справа у Дніпропетровській районній державній нотаріальній конторі відсутня, що підтверджується листом №1494/01-16 від 06.06.2014 року. (а.с.29). Враховуючи, що відкриття спадщини відбулось до 01 січня 2004 року, застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема, Цивільний кодекс Української РСР 1963 року. Згідно із ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст.560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що їх позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved