Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 8 червня 2010 року та після смерті бабусі [PERSON], померлої 1 лютого 2013 року, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Петровського, 33 (колишній номер - 6) в с. Котляреве Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після їх смерті залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке він не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки є інша спадкоємиця відповідачка в справі, яка прийняла спадщину, а також через втрату правовстановлюючого документу. Посилаючись на те, що він є спадкоємцем першої черги після смерті матері і за правом представлення після смерті бабусі, і прийняв спадщину, оскільки проживав разом з померлими, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча інша спадкоємиця не заперечує проти оформлення спадщини ним і відмовляється від неї на його користь, тому просив винести рішення про визнання за ним права власності на дане спадкове майно. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивача на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без його участі, а позов задовольнити. Від відповідачки до суду надійшла аналогічна заява, в якій вона також зазначила про визнання позову. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 8 червня 2010 року в с. Котляреве Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді будинку за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Котляреве, вул. Петровського, 33 (колишній № 6). Будинок з господарськими та побутовими спорудами належав їй на праві власності відповідно до договору дарування від 14 квітня 2004 року, укладеного нею з громадянкою [PERSON]. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги спадкування за законом відносяться діти та батьки спадкодавця. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли спадкоємці першої черги: її мати [PERSON], та діти: [PERSON] позивач в справі, [PERSON] відповідачка, яка після одруження змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до положень ст. 1267 ЦК України їх частки в спадщині були рівними, тобто по 1/3 частині за кожним. Однак, спадщину вони після отримання не переоформили. В той же час, 1 лютого 2013 року бабуся сторін у справі [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняли онуки: [PERSON] позивач в справі та [PERSON] відповідачка, які проживали разом з померлою на час її смерті. Відповідно до положень ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивач є сином [PERSON], яка померла 8 червня 2010 року, і була, в свою чергу дочкою [PERSON]. Таким чином позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] за правом представлення Далі, під час оформлення спадщини на будинок після смерті бабусі та матері позивач отримав розяснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку, оскільки не представив належним чином оформлений оригінал правовстановлюючого документу на дану нерухомість. Як було встановлено, договір дарування, за яким [PERSON] купила будинок, був втрачений за невідомих обставин. Крім того, оформлення спадщини в цілому на нього утруднено наявністю іншої спадкоємиці, яка прийняли спадщину [PERSON] В той же час, це не скасовує належність померлій на праві власності будинку № 33 по вул. Петровського в с. Котляреве Вітовського (Жовтневого) району, оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а право власності на будинок підтверджується копією договору дарування, а також копією погосподарської кпиги та копією технічного паспорту на будинок. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, перепоною в оформленні спадщини лише позивачкою є наявність іншого спадкоємця, яка прийняла спадщину - [PERSON] В той же час, вона не бажає оформляти спадщину, про що надала відповідну письмову заяву на адресу суду про відмову від спадщини. Суд допускає, що виходячи з їх тексту вона дійсно не заперечують проти оформлення всієї спадщини позивачем і відмовлялася від неї на його користь. Всупереч ст. 1272 ЦК України законом не передбачено поновлення строку для подання заяви про відмову від прийняття спадщини. Після її фактичного прийняття і спливу шести місяців після смерті спадкодавця особа-спадкоємець не може відмовитися від неї, але якщо ця особа не бажає її оформляти і є інші спадкоємці, які мають протилежні наміри, то це порушує їх права на належне користування та володіння спадковою власністю. Тому суд, виходячи з положень ч. 8 ст. 8. ст. 10, 11, 15 ЦПК України вважає можливим застосувати аналогію права, та з метою захисту прав позивача і, не порушуючи прав відповідачки, прийняти відмову від спадщини останньої. Таким чином, в порядку спадкування за законом позивач, з врахуванням відмови від спадщини відповідачки, спадкує 2/3 частини будинку після смерті матері [PERSON] та 1/3 частину будинку після смерті бабусі [PERSON] за правом представлення. В позасудовому порядку вирішити це питання позивачка не взмозі через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок з господарськими спорудами, належав [PERSON] і дане майно після її смерті входить до складу спадщини і в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачу в справі як спадкоємцю першої черги за законом, та за правом представлення, з врахуванням відмови від спадщини іншої спадкоємиці. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved