Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобов'язати відповідача зняти обтяження (заборону на нерухоме майно) за реєстраційним номером 4236222 зареєстроване 17.12.2006 року реєстратором: Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови №771/17 від 28.11.2006 року виданої ДВС Оболонського району м.Києва, якою обтяжено все нерухоме майно, що належить [PERSON] на праві власності та зняти арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 4894873 зареєстроване 28.04.2007 року реєстратором: Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови №713/16 від 20.03.2007 року виданої ДВС Оболонського району м.Києва, якою обтяжено все майно, що належить [PERSON] на праві власності. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 28 листопада 2006 року ВДВС Оболонського району м. Києва (відповідач) винесено постанову про накладання арешту на майно позивачащодо боргу в розмірі 120 000 грн. на користь ТОВ «Деберс Автосервіс». У свою чергу, друга заборона за реєстраційним номером №4894873, зареєстрована 20.03.2007 р. за постановою ДВС №713/16 була накладена після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва 13 лютого 2007 року. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2007 року було скасоване рішенням Верховного суду України від 20 травня 2008 року. 09 вересня 2008 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Ухвалою Верховного суду України від 02 липня 2009 року вирок Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 09 вересня 2008 року було скасовано, а справу направлено на додаткове розслідування, після чого було винесено постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Позивач вважає, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування вказаних обмежень щодо розпорядження майном [PERSON], виконавчі провадження в межах яких накладалися заборони, закінчені і знищені. У судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у ній, але не з'явилися. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п. 9.9. Наказу Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25 грудня 2008 року строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. При цьому з даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що заборона за реєстраційним номером 4236222, зареєстрована 17.12.2006 р. на підставі постанови ДВС Оболонського району м. Києва №771/17 від 28.11.2006 р. накладена на майно позивача щодо боргу в розмірі 120 000 грн. на користь ТОВ «Деберс Автосервіс». Також майно позивача обтяжено другою забороною за реєстраційним номером №4894873, зареєстрована 20.03.2007 р. за постановою ДВС №713/16. Вищенаведені заборони відчуження майна накладені відповідачем в порядку виконання вироку Оболонського районного суду м. Києва. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2007 р. було скасоване рішенням Верховного Суду України від 20 травня 2008 року. 09 вересня 2008 р. ухвалою Апеляційного суду м. Києва рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Ухвалою Верховного суду України від 02 липня 2009 р. вирок Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2006 р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 09 вересня 2008 р. було скасовано, а справу направлено на додаткове розслідування, після чого було винесено постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Таким чином у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування вказаних обмежень щодо розпорядження майном [PERSON], виконавчі провадження в межах яких накладалися заборони, закінчені і знищені. Тому суд вважає необхідним на підставі ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» позовні вимоги задовольнити та зняти арешт з майна позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 30, 49, 50 ЗУ «Про виконавче провадження», Наказу Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25 грудня 2008 року,

Outcome: approved