Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь 8901 грн. 76 коп. Мотивував свої вимоги тим, що відповідач 04 травня 2020 року звернувся до нього в пошуках роботи, у зв`язку з чим йому було надано статус безробітного. За час перебування на обліку з 18 червня 2020 року по 27 липня 2020 року відповідач отримав 8901 грн. 76 коп. допомоги по безробіттю. При проведенні перевірки інформації, отриманої при обміні даними з ПФ України, встановлено, що відповідач 05 червня 2020 року уклав цивільно-правовий договір № 06/7 про надання послуг (виконання робіт) з ФОП [PERSON] та отримував на підставі нього дохід, а тому підлягав зняттю з обліку як безробітний з 05 червня 2020 року. Про укладений договір відповідач центр зайнятості не повідомив, у зв`язку з чим безпідставно отримав згадану вище грошову допомогу. З огляду на вказане, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 21 січня 2021 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач 04 травня 2020 року звернулася до Львівського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. Наказом № НТ200504 від 04 травня 2020 року відповідачу надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 04 травня 2020 року. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 76 від 15 вересня 2020 року встановлено, що відповідач, перебуваючи на обліку як безробітний, 05 червня 2020 року уклав з ФОП [PERSON] цивільно-правовий договір № 06/7 на виконання робіт (надання послуг), на підставі якого надавав послуги з перевезення вантажів. Крім того, між ФОП [PERSON] та відповідачем 30 червня 2020 року укладено акт виконаних робіт № 02/06 згідно вищезазначеного договору. 05 червня 2020 року замовник ФОП [PERSON] уклав з виконавцем [PERSON] цивільно-правовий договір № 06/7, на підставі якого доручив йому, а він взяв на себе зобов`язання здійснювати перевезення вантажів автотранспортом замовника, а замовник зобов`язався прийняти виконану роботу та оплатити її виконавцю. Актом № 02/06 від 30 червня 2020 року прийому виконаних робіт (наданих послуг_ до цивільно-правового договору № 06/7 від 05 червня 2020 року стверджується, що замовник ФОП [PERSON] прийняв виконані виконавцем [PERSON] роботи, а саме транспортне перевезення вантажів. Загальний розмір винагороди виконавця склав 1000 грн. Відповідачу скеровувалося повідомлення № 10-4626/20 від 16 вересня 2020 року щодо відшкодування коштів у сумі 8901 грн. 76 коп. Згідно ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Частиною 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи, як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Пунктом 30 Порядку реєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМ України № 792 від 19 вересня 2018 року, передбачено припинення реєстрації безробітного з дня встановлення факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного. За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування лише в разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що, оскільки відповідач перебував у цивільно-правових відносинах з ФОП [PERSON] із 05 червня 2020 року, однак не повідомив про це позивача, у зв`язку з чим отримував допомогу по безробіттю без достатніх підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню, а виплачена сума допомоги у розмірі 8901 грн. 76 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved