Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до інспектора Бериславського відділення поліції Головного управління в Херсонській області старшого сержанта поліції Івасішина Андрія Петровича, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, просив суд стягнути з Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України 25 000 грн. у якості компенсації за завдану йому моральну шкоду незаконними діями інспектора Бериславського відділення поліції Головного управління в Херсонській області старшого сержанта поліції [PERSON] . В обгрунтування позову зазначив, що він [PERSON] 28.07.2017 року рухаючись на власному автомобілі марки, ВАЗ-21154, державний номер [NUMBER] , по трасі Мар`янське Берислав 97-98 км. був зупинений патрульною поліцією. Відповідачем складено постанову та накладено адміністративний штраф, при цьому поліцейський належним чином не представився, причину зупинки позивачеві не повідомлено, на вимогу позивача надати пояснення та підтвердження вчинення ним будь-якого порушення, співробітники поліції не відреагували. Коли позивач пояснив, що у нього в салоні автомобіля дитина хвора та попросив викликати швидку допомогу, працівниками поліції було вказано, щоб він сам викликав швидку допомогу якщо йому потрібно. Коли позивач викликав швидку допомогу та поліцію, оскільки дії інспектора йому здалися незаконними, останній не давши позивачеві підписати постанову поїхав у невідомому напрямку. Поліцією яка прибула на виклик було повідомлено позивачеві про його право оскаржити дії відповідача. Позивач написав скаргу, яка була внесена до журналу. Так в той день позивач витратив 2 години свого часу на залагодження та вирішення всіх обставин, що виникли через незаконні дії відповідача. Через це він з дитиною та дружиною в автомобілі рухався додому та потрапив під сильну грозу, буревій та град, який пошкодив автомобіль. Через затримку в дві години позивач не встиг приїхати вчасно додому та поставити автомобіль під навіс, та його не було б пошкоджено. Отримавши на протязі місяця постанову інспектора винесену 28.07.2017 року позивач її оскаржив, до суду. Рішенням суду від 29.11.2017 року дії відповідача було визнано незаконними та постанову винесену ним 28.07.2017 року відносно [PERSON] за ст. 122 ч. 2 КУпАП скасовано. В зв`язку з незаконними діями відповідача позивач пережив моральні страждання які оцінює в 25000 грн. та просить суд стягнути їх з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 20.03.2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду про відкриття провадження від 03.04.2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачеві був наданий строк 15 днів з дня отримання ними такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. У судовому засіданні позивач та його представник, кожен окремо, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, наполягали, що факт завдання моральної шкоди позивачеві з боку відповідача доведений та підтверджений. Представники відповідачів до суду не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд справи, відзиву та заяв не надали. Свідок [PERSON] , дружина позивача, в судовому засіданні пояснила, що 28.07.2017 року вони поверталися з [PERSON] в м. Кривий Ріг у них була хвора дитина, їх зупинили працівники поліції, свідок та позивач попросили працівників поліції викликати швидку допомогу, вони відмовили, потім чоловік, позивач по справі, сам викликав швидку допомогу, коли викликав швидку допомогу називав всі свої дані, а працівники поліції їх записали. Позивач викликав, ще поліцію і вони всі поїхали в відділок поліції, дитина була весь час з ними, їй було погано. Після чого вони дуже пізно повернулись в м. Кривий Ріг, і коли їхали попали під град. У відділ поліції вони поїхали для того щоб поскаржитися на дії співробітників поліції , які їх зупинили. Вислухавши учасників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відносно [PERSON] , [INFO] інспектором Бериславського відділення поліції Головного управління в Херсонській області старшим сержантом поліції [PERSON] винесено постанову серії [NUMBER] від 28 липня 2017 року про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладено штраф на [PERSON] в розмірі 425,00 грн. ( а. с. 7) . Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 листопада 2017 року визнано незаконними дії інспектора Бериславського відділення поліції Головного управління в Херсонській області старшого сержанта поліції Івасішина Андрія Петровича щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення серії [NUMBER] від 28 липня 2017 року відносно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 425,00 грн. . А також скасовано постанову серії БР № 922644 від 28 липня 2017 року винесену інспектором Бериславського відділення поліції Головного управління в Херсонській області старшим сержантом поліції Івасішиним Андрієм Петровичем про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Постанова не оскаржена, набрала законної сили 26.12.2017 року . (а. с. 22-23). Судом досліджено диск з відеозаписом наданим [PERSON] з якого вбачається, що 28.07.2017 року (час зйомки), їхав автомобіль в салоні якого перебувала жінка, дитина та було чути чоловічий голос. Відео підтверджує факт, що 28.07.2017 року йшов град, був вітер та дощ, часу коли були такі погодні умови не встановлено, з запису не вбачається. ( а.с. 17). Згідно зі\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно зі\~статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової шкоди), що закріплено у п.9 ч.2\~ст. 16 ЦК України. Згідно ч.2\~ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно абзацу ч. 3\~ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець видокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством (частини перша, друга\~статті тринадцятої Закону від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР). Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Викладене узгоджується з правовим висновком, викладеним у Постанові Судової палати у цивільних справах\~\~Верховного Суду України\~\~від 22 червня 2017 року. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1\~ст. 82 ЦПК України, передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивачем не доведено та не надано безспірних доказів, що внаслідок дій посадових осіб органів поліції йому безпосередньо завдано моральної шкоди, як не доведено і наявність причинного зв`язку між діями інспектора поліції та заподіяною моральною шкодою, які є підставою для відшкодування шкоди на підставі ст.\~1167,\~1176 ЦК України, що є процесуальним обов`язком позивача згідно ст.\~ст. 76-81 ЦПК України. Так, суд зазначає, що стаття 1167 ЦК України, передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень вказаної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Особливу увагу суд звертає на ту обставину, що в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Суд зазначає, що посилання позивача про здійснення працівниками поліції щодо нього протиправних дій, є необґрунтованими, безпідставними та голослівними, оскільки, позивачем на підтвердження вказаних обставин не надано до суду жодних достатніх та належних доказів, підтверджуючих вказані обставини. Відповідно до ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних і допустимих доказів на підтвердження: факту заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, встановлення факту протиправної дії, факту наявності причинного зв`язку між шкодою та діями (бездіяльністю) працівників зазначеного органу та їх вини в заподіянні цієї шкоди, позивачем суду не надано. З огляду на це, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди на його користь з Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх недоведеністю та безпідставністю. Оскільки у задоволені позову про стягнення моральної шкоди відмовлено, то підстави для стягнення судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed