Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму позики у розмірі 135050 грн., 3% річних у розмірі 4673 грн. 10 коп., інфляційні збитки у розмірі 21608 грн. та заборгованість за відсотками за несвоєчасне повернення позичених грошових коштів у розмірі 42585 грн. 05 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 08.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у вигляді розписки, згідно якої [PERSON] отримав у [PERSON] у борг грошових коштів у розмірі 5000 доларів США, строком до 31.10.2016 року, зі сплатою відсотків у разі несвоєчасного повернення позики щомісяця у розмірі 2% від суми зростаючого боргу. 05.10.2016 року, згідно цього ж договору позики, [PERSON], тобто відповідач у справі, взяв на себе зобовязання щодо повернення боргу [PERSON], про що виклав у зазначеній вище розписці. 23.10.2017 року між [PERSON] та позивачем у справі був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого [PERSON] передав позивачу, а позивач у свою чергу прийняв, право вимоги по стягненню грошових коштів та всіх належних штрафних санкцій згідно розписки, укладеної 08.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, оскільки у даний час позивач набув права вимоги за вказаною розпискою, відповідач, який прийняв на себе зобовязання щодо її виконання, своїх зобовязань не виконує, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання надала письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить в разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Так, згідно розписки від 08.09.2016 року, яка знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] отримав у [PERSON] у борг грошових коштів у розмірі 5000 доларів США, строком до 31.10.2016 року, зі сплатою відсотків у разі несвоєчасного повернення позики щомісяця у розмірі 2% від суми зростаючого боргу (а.с.42). 05.10.2016 року, згідно цього ж договору позики, [PERSON], тобто відповідач у справі, взяв на себе зобовязання щодо повернення боргу [PERSON], про що виклав у зазначеній вище розписці (а.с.42). 23.10.2017 року між [PERSON] та позивачем у справі був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого [PERSON] передав позивачу, а позивач в свою чергу прийняв, право вимоги по стягненню грошових коштів та всіх належних штрафних санкцій згідно розписки, укладеної 08.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом установлено, що відповідач свого зобов'язання не виконав, грошових коштів у строк та в порядку, визначених у розписці, позивачеві не повернув. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з вищевикладеного, судом установлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань відповідно до умов укладеної розписки, що передбачає стягнення з відповідача на користь позивача: -суми позики в розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно 135050 грн., -відсотків за несвоєчасне повернення грошових коштів у розмірі 2% щомісяця на суму зростаючого боргу за період з 01.11.2016 року по 26.12.2017 року в сумі 42582 грн. 05 коп. (згідно розрахунку наданого позивачем, з яким погоджується суд), -3% річних за період з 01.11.2016 року по 26.12.2017 року в сумі 4673 грн. 10 коп. (згідно розрахунку наданого позивачем, з яким погоджується суд), а разом стягнути з відповідача на користь позивача 182305 грн. 15 коп. Щодо частини позовних вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення з 01.11.2016 року по 26.12.2017 року у розмірі 21608 грн., суд зазначає наступне. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції й відсотків річних є способом захисту його майнового права й інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінювання коштів внаслідок інфляційних процесів і одержанні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними їм коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Між тим, за змістом\~статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Відтак, положення зазначеної правової норми щодо урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення не можуть бути застосовані до грошового зобовязання у доларовому еквіваленті, тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, за наведених вище обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Разом з тим, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1823 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved