overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він працював у відповідача з 1998 року по 20.05.2013 року. В день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточного розрахунку позивач не отримав. Позивач зазначає, що відповідач видав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 5259,59 гривень та обіцяв провести розрахунок. Однак незважаючи на неодноразові звернення з вимогою провести остаточний розрахунок грошей позивач не отримав. У зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на його користь 8089,58 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 24.02.2014 року по 03.09.2014 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суд не повідомив. На стадії заочного розгляду справи позивач надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Проти заочного рішення не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст.224 ЦПК України заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 1998 року по 20.05.2013 року. Відповідно до довідки №4/34/25-18-526 від 20.05.2013 року, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачу станом на 20.05.2013 року складає 5259,59 гривень. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона №666/1305/14-ц від 31.03.2014 року стягнено на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу при звільненні за період з 20.05.2013 року по 24.02.2014 року в сумі 11832,52 гривень. Відповідно до ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача у загальній сумі становить 8029,21 гривень, яка складається з затримки за період з 25.02.2014 року по 03.09.2014 року - (2535,59 грн. : 42 роб.дні) х 133 днів = 8029,21 гривень;

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він працював у відповідача з 2002 року до 20.05.2013 року. В день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточного розрахунку позивач не отримав. Позивач зазначає, що відповідач видав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 13437,29 гривень та обіцяв провести розрахунок. Однак незважаючи на неодноразові звернення з вимогою провести остаточний розрахунок грошей позивач не отримав. У зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на його користь 19568,64 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 20.05.2013 року по 11.06.2014 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суд не повідомив. На стадії заочного розгляду справи позивач надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Проти заочного рішення не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст.224 ЦПК України заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 2002 року по 20.05.2013 року. Відповідно до довідки №4/34/25-18-569 від 20.05.2013 року, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачеві станом на 20.05.2013 року складає 13437,29 гривень Відповідно до ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку, що є в матеріалах справи, сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача становить 19568,64 гривень (1505,36 : 21 гривень х 273 дня затримки за 20.05.2013 року по 11.06.2014 року).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він працював у відповідача з 2009 по 01.10.2013 року. В день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточного розрахунку позивач не отримав. Позивач зазначає, що відповідач видав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 19717,12 гривень та обіцяв провести розрахунок. Однак незважаючи на неодноразові звернення з вимогою провести остаточний розрахунок грошей позивач не отримав. У зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на його користь 7490,21 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 2009 року по 01.10.2013 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суд не повідомив. На стадії заочного розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на свою користь 7490,21 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 2009 року по 01.10.2013 року. Просив позовні вимоги задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст. 224 ЦПК України заочне рішення. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача по 01.10.2013 року. Відповідно до довідки №4/34/25-18-544 від 20.05.2013 року, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачеві станом на 20.05.2013 року складає 11571,86 гривень. Крім цього згідно довідки №4-34/272 від 01.10.2013 року заборгованість відповідача станом на період з 21.05.2013 року по 01.10.2013 року, що підлягає видачі складає 4653,70 гривень - по оплаті праці та 3491,56 гривень - по оплаті простою за рішенням суду. Відповідно до ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку, що є в матеріалах справи, сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача становить 7490,21 гривень (3456,90 : 42 гривень х 91 дня затримки за період 01.10.2013 року по 31.01.2014 року).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він працював у відповідача з 21.05.2013 року до 01.10.2013 року. В день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточного розрахунку позивач не отримав. Позивач зазначає, що відповідач видав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 16092,83 гривень та обіцяв провести розрахунок. Однак незважаючи на неодноразові звернення з вимогою провести остаточний розрахунок грошей позивач не отримав. У зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 16092,83 гривень та 8881,17 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 02.10.2013 року по 20.12.2013 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суд не повідомив. На стадії заочного розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на свою користь 16092,83 гривень та 8881,17 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні без урахування податків за період з 02.10.2013 року по 20.12.2013 року. Просив позовні вимоги задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст. 224 ЦПК України заочне рішення. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача по 20.05.2013 року. Відповідно до довідки №4-34/284 від 01.10.2013 року, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачеві з 21.05.2013 року по 01.10.2013 року складає 16092,83 гривень. Відповідно до ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку, що є в матеріалах справи, сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача становить 8881,17 гривень (6700 : 43 гривень х 57 дня затримки за 02.10.2013 року по 20.12.2013 року). Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 229,40 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що в їхньому закладі навчається і проживає малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Мати хлопчика рішенням суду від 30.03.2017 року була позбавлена батьківських прав відносно нього. Оскільки вказана обставина не є підставою для звільнення від обов'язку по сплаті аліментів, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до його повноліття. [PERSON] відзив на позовну заяву не подавала. Орган опіки та піклування Голопристанської районної державної адміністрації свої пояснення щодо позову не подавала. Вивчивши наявні у справі матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] являється матір'ю [PERSON], [INFO]. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 30.03.2017 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно п'яти її малолітніх дітей, в тому числі і [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки виданої директором Старозбур'ївської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів Херсонської обласної ради від 18.01.2018р. №13, малолітній [PERSON] навчається і проживає у вказаній навчальній установі. Частиною 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, суд має право визначити частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що вона не може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини у суду відсутні, а тому враховуючи обставини визначені ч.1 ст. 182 СК України, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона 09 січня 2008 року працювала вчителем географії учбового закладу № 57 м. Донецька. 31 жовтня 2013 року позивача було звільнено з займаної посади за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України. Однак відповідачем не було здійснено розрахунку з позивачем, у зв'язку з чим у відповідача відділу освіти Київської районної у м.Донецьку ради перед позивачем виникла заборгованість з належних їй виплат, пов'язаних із звільненням з роботи, через що позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 4000 гривень 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 4000 гривень 00 коп. Позивач у судове засідання не з'явився був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'являється, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, повідомлення про причини неявки та клопотань про відкладення справи від нього не надходило, і тому суд, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи за відсутністю відповідача, за правилами ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, приходить до висновку про можливість ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, щодо стягнення заборгованості з недоплачених їй розрахункових сум, при звільненні, на менше ніж на 4000,00грн. та стягнення моральної шкоди, але відповідно до правил ст. 60 ЦПК України не виконала свій обов'язок по доведенню обставин, на які вона посилається, не надавши суду доказів відносно існування зазначеної заборгованості, крім того, існування такої заборгованості спростовується довідкою відділу освіти Київської районної у м.Донецьку ради № 19 від 14.01.14р. (а.с.6), в якій зазначено, що заборгованості по заробітній платі не має, ніяких клопотань про витребування доказів позивачем заявлено не було, і тому, згідно з правилами ст. 11 ЦПК України, в зв'язку з відсутністю доказів наданих позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, суд відмовляє в задоволенні позову. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214-215, 218, 224-227 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 06.11.1975 року Суворовським відділом запису актів громадянського стану у м.Херсоні, актовий запис №470. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого втрачено почуття любові та взаєморозуміння, сімейні стосунки припинені з вересня 2013 року, в зв'язку з чим позивач вважає збереження шлюбу неможливим. Просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, оскільки збереження сім'ї не можливе. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що бажає зберегти сім'ю. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. На підставі ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], [PERSON], уклав шлюб з [PERSON], який зареєстровано 06.11.1975 року Суворовським відділом ЗАГС м.Херсона, актовий запис №470. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо, протягом наданого судом строку на примирення не примирились, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, враховуючи ці обставини суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 25.02.2011 року, відділом реєстрації актів Цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції, актовий запис №74. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого сімейні стосунки припинені, в зв'язку з чим позивач вважає збереження шлюбу неможливим. Просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, по мотивам і підставам, викладеним у позовній заяві, збереження сім'ї вважає неможливим, оскільки понад два роки не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав, як зберегти сім'ю не знає, вважає, що після розірвання шлюбу позивач може виселити його з квартири, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. На підставі ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], [PERSON], уклав шлюб з [PERSON], який зареєстровано 25.02.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції, актовий запис №74. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Судом встановлено, сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, сумісних дітей від шлюбу не мають, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, враховуючи ці обставини суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Заперечення відповідача суд вважає безпідставними та такими, що не пов'язані з бажанням зберегти сім'ю, у зв'язку з чим прийняти до уваги не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача з 1974 року по 20.05.2013 року. В день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточного розрахунку позивач не отримала. Позивач зазначає, що відповідач видав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 3679,09 гривень та обіцяв провести розрахунок. Однак незважаючи на неодноразові звернення з вимогою провести остаточний розрахунок грошей позивач не отримала. У зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на її користь 22888,32 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 21.05.2013 року по 22.12.2014 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суд не повідомив. На стадії заочного розгляду справи позивач надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Проти заочного рішення не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст.224 ЦПК України заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 1974 року по 20.05.2013 року. Відповідно до довідки №4/34/25-1-453 від 20.05.2013 року, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачу станом на 20.05.2013 року складає 3679,09 гривень. Відповідно до ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку позивача сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача у загальній сумі становить 22888,32 гривень, яка складається з затримки за період з 21.05.2013 року по 22.12.2014 року - 62,88 грн. х 364 дня = 22888,32 гривень.

Outcome: approved