Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 10154,35 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн, посилаючись на те, що 24.02.2013 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), надалі за текстом - Позивач, та фізична особа резидент України [PERSON] [INFO], надалі за текстом - Відповідач, шляхом акцептування Банком, Пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №011-28040-240213, надалі за текстом - Договір, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 10153,99 грн. з розрахунку 0,01 % річних. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином. Незважаючи на неодноразові звернення позивача про можливість досудового вирішення спірного питання, відповідач станом на 21.07.2014 порушив умови кредитного договору, внаслідок чого має прострочену заборгованість, яка і стала предметом позову. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24.02.2013 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), надалі за текстом - Позивач, та фізична особа резидент України [PERSON]. [INFO], шляхом акцептування Банком, Пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №011-28040- 240213 (а.с.3). Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України, Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту ) другою стороною. Згідно з п. 2.7 Частини 2 вищевказаного Договору, Позивач (за Договором - Банк) відкривав Відповідачеві (за Договором - Клієнт) рахунок для погашення заборгованості (сплати платежів) [NUMBER] в національній валюті України - гривні, надалі за текстом - Рахунок (а.с.3). Згідно п. 2.1. Частини 5 Договору, моментом прийняття (акцепту) Банком Пропозиції, щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в Пропозиції та Правилах, вважатиметься момент вчинення Банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок вказаний Відповідачем у Договорі (а.с.3). У відповідності до п.2.3 Частини 5 Договору, Відповідач до підписання Договору був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України (а.с.3). Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно п.2.4 ч.2 Договору, протягом строку кредиту, за користування кредитними коштами Відповідач сплачує Кредитору проценти, виходячи з розміру процентної ставки - 0,01 в рік. Процента ставка є фіксованою. По закінченню строку кредиту процентна ставка змінюється відповідно до умов Договору. Згідно п.2.5 ч.2 за обслуговування кредитної заборгованості встановлюється пільговий період у 0,00 місяців, протягом якого розмір комісії складає 0,00. Після закінчення пільгового періоду, розмір комісії складає 0,00% за місяць (а.с.3). Позивач виконав взяті на себе зобов'язання надавши Відповідачеві споживчий кредит у сумі 15609,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №11535799 від 25.02.2013 року (а.с.7). Проте, станом на момент звернення до суду, Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 21.07.2014 року, за Договором № 011-28040-240213 від 24.02.2013 року складає суму 10154,35 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 10153,99 грн.;заборгованість за відсотками: 0,36 грн.;заборгованість за комісіями: 0,00 грн (а.с.8). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сто від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Відповідно до ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконував взятих на себе зобов'язань за вказаним договором кредиту, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 10154,35 грн заборгованості за кредитним договором №011-28040- 240213 від 24.02.2013 року. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved