Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом . Свої вимоги мотивує тим, що 11 листопада 1996 року він з відповідачами по справі уклав договір позики на суму 12266 гривень, терміном до 11 квітня 1997 року. Для забезпечення повернення позики, в той самий день, був укладений договір застави майна, а саме квартири відповідачів, по вулиці Пушкіна № 13Б/ 28 в м. Калуші. Оскільки відповідачі позику не повернули 20.05.1997 року державним нотаріусом був вчинений виконавчий напис і судовим виконавцем Калуського міського суду були проведенні прилюдні торги, які не відбулися в зв'язку із відсутністю покупців і квартира була передана позивачу, на яку 10.12.1998 року було оформлено право власності. 29.12.2006 року дане свідоцтво про право власності визнано недійсним. У відділі ДВС Калуського МРУЮ є виконавче провадження про стягнення з відповідачів коштів в сумі 12513 грн. на його користь по виконавчому напису нотаріуса від 20 травня 1997 року. Не зважаючи на те, що відповідачі мали повернути позику до 11 квітня 1997 року, кошти не повернуті до цього часу. Оскільки відповідачі по справі порушили грошове зобовязання, то у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобовязані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку інфляційні збитки в розмірі 175 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 375 грн. за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів 2000 грн. витрат за юридичну допомогу , а також судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги й просить стягнути із відповідачів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року інфляційні втрати за час прострочення платежу в розмірі 175 грн. та 3 відсотки річних за несвоєчасне повернення боргу в сумі 375,39 грн. та судовий збір . Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засідання позов не визнали, вважають, що на даний час жодних боргових зобов»язань перед [PERSON] не мають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , однак подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов не визнає. Суд, вислухавши доводи сторін , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав : В судовому засіданні встановлено, що 07.11.1996 року [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, згідно умов якого вони позичили у [PERSON] 12266 грн. на строк до 07.03.1997 року (а.с.6). Оскільки відповідачі позику не повернули 20.05.1997 року державним нотаріусом був вчинений виконавчий напис , який передано на виконання до виконавчої служби. Із копії довідки №335 від 23.02.2016 року, виданої ДВС Калуського МРУЮ вбачається, що у відділі ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції перебуває на виконанні виконавчий напис №2-915 від 20.05.1997 року, виданий державним нотаріусом Калуської державної нотаріальної контори про стягнення 12513,82 грн. солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] Залишок суми стягнення станом на 10.02.2016 року становить 12513,82 грн. (а.с.79). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положення ст.. 625 ЦК України регулюють зобов»язальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобов»язання, яке існувало між сторонами в даному випадку до вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зобов»язання виникають з підстав, встановлених ст..11 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що борг не повернуто, залишок суми боргу станом на 10.02.2016 року становить 12513,82 грн., тому за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року відповідачі повинні нести відповідальність за невиконання зобов»язання по поверненню коштів згідно виконавчого напису у вигляді інфляційних нарахувань , що становить 62,56 грн. При цьому суд виходить із суми боргу в розмірі 12513 грн. та індексу інфляції за 2013 року, що становить 100,5 ( а.с.95) (100,5 х12513 =15575,56 ; 15575,56 -12513 =62,56 грн.) . Також відповідачі повинні нести відповідальність перед позивачем у вигляді 3% річних від простроченої суми, що відповідно становить 375,39 грн. (3% річних :12 міс. =0.25 % х 12 міс. х 12513 грн.). Таким чином , загальний розмір інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми становить 437 грн. 95 коп. У відповідності до ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема в разі неподільності предмета зобовязання. Таким чином , розмір інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року слід стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved