Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів, покликаючись на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилися [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач фінансової допомоги на утримання дітей не надає, хоча між ними укладено договір від 08 липня 2019 року та визначено розмір аліментів 1100,00 грн. на кожну дитину щомісяця. Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 8800,00 грн. за період з липня 2019 року по жовтень 2019 року. Відповідача належним чином, повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявними у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 06 лютого 2020 року та 23 квітня 2020 року, однак відзив на позовну заяву не подав, а відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є дітьми сторін. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з п. 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Згідно з договором про виховання, утримання дітей та сплату аліментів від 08 липня 2019 року, укладеного між сторонами, [PERSON] та [PERSON] узгодили, що матір [PERSON] зобов`язується сплачувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1100,00 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення ними повноліття. Враховуючи наведене, а також, з метою забезпечення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, що є обов`язком відповідача як матері, а також згідно договору про виховання, утримання дітей та сплату аліментів від 08 липня 2019 року, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 8800,00 грн. за період з липня 2019 року по жовтень 2019 року. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Внаслідок наведеного, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved