Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому на підставі ст. ст. 130, 134, 233 КЗпП України просить суд стягнути пропорційно з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 34868 грн. 15 коп., завдану йому останніми шляхом привласнення коштів, виручених від реалізації товаро-матеріальних цінностей, обіг яких здійснювався згідно договорів на поставку товарів та на підставі накладних про переміщення товару, вмотивувавши свої вимоги тим, що відповідачі працювали у нього за трудовими договорами в магазині «[INFO]», здійснюючи роздрібну торгівлю товарами. 19 вересня 2012 року за участю відповідачів у магазині була проведена інвентаризація, за результатами якої була виявлена нестача в зазначеному вище розмірі, яка виникла за вини відповідачів, які порушили свої трудові обов'язки щодо збереження товаро-матеріальних цінностей, отриманих відповідачами за накладними. Окрім того, відповідач просить стягнути солідарно з відповідачів понесені судові витрати в розмірі 348 грн. 67 коп. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідачів проти пред'явлених до них вимог заперечував, пояснив, що такі є недоведеними: інвентаризація була проведена неналежним чином та за відсутності відповідачів. Разом з тим, позивач вже звертався з питанням про притягнення відповідачів до кримінальної відповідальності за зазначених у позові підстав, у чому відповідною постановою йому в цьому було відмовлено. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як убачається з матеріалів справи, відповідачі працювали у відповідача за трудовими договорами, укладеними між працівниками та фізичною особою, яка використовує найману працю, на посаді продавців непродовольчих товарів в магазині «[INFO]», обіг яких здійснювався згідно договорів на поставку товару від 22.04.2009 року та від 04.01.2011 року, а також на підставі накладних на переміщення товарів (т. 1 а.с.6, 11-14, 30-86, т. 2 а.с.207, 208). В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на акт інвентаризації товаро-матеральних цінностей, проведеної в магазині «[INFO]» 19.09.2012 року, згідно якого було виявлено нестачу в розмірі 34868 грн. 15 коп. у зв'язку з порушенням відповідачами своїх трудових обов'язків щодо збереження товаро-матеріальних цінностей, отриманих відповідачами за накладними. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак позивач у порушення зазначеної норми не довів судові про наявність нестачі товаро-матеріальних цінностей на зазначену ним суму взагалі та вини відповідачів у її виникненні зокрема, позаяк не надав на підтвердження цих фактів належних документів (зроблених відповідними фахівцями-ревизорами акту, висновку тощо), а інвентаризаційний опис та інвентаризація магазину «[INFO]» від 19.09.2012 року (т. 1 а.с.28-250, т. 2 а.с.1-83) не можуть вважатись такими документами. Разом з тим, як убачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.10.2012 року, позивачем не оскарженою, останній вже звертався до органів міліції про порушення кримінальної справи відносно відповідачів за обставинами, викладеними в даному позові, в чому йому було відмовлено за підстав відсутності документів, які підтверджували наявність нестачі товаро-матеріальних цінностей та, в свою чергу, за відсутністю в діях відповідачів складу злочину (т. 2 а.с.226). Такі обставини свідчать про недоведеність позивачем пред'явленого до відповідачів позову. Окрім того, позивач не обґрунтував вимоги про пропорційне стягнення з відповідачів на його користь зазначеної суми матеріальної шкоди. Отже, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed