Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 28.08.2017 між ним та відповідачем був укладений страховий сертифікат №109946728 до Генерального договору №1619/300/000001 комплексного страхування подорожуючих (надалі - договір страхування). Страхова сума за договором страхування складає 15 000 доларів США (на покриття медичних витрат), безумовна франшиза за цим ризиком 30 доларів США. Укладаючи договір, сторони за ним (п. 2.2.1.2 договору страхування) погодили, що страховим випадком є тілесне ушкодження застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, що настали під час подорожі у період та на території дії договору (Туреччина). 30.08.2017, перебуваючи у туристичній подорожі у Туреччині, із позивачем стався страховий випадок: травматичне ушкодження голови внаслідок невдалого падіння (відкрита черепно-мозкова травма, часткове скальпування із накладанням 18 швів), у зв'язку з чим позивача у непритомному стані було терміново доставлено до лікарні м. Бодрум та прооперовано. За умовами п.п. 2.2.2 договору страхування страховими випадками є документально підтверджені витрати та надані застрахованій особі медичні та додаткові послуги: швидкої медичної допомоги або перевезення транспортним засобом до найближчого медичного закладу, якщо цього потребує стан та здоров'я застрахованої особи; амбулаторне лікування в медичному закладі або у ліцензованого лікаря, а саме: необхідні консультації, діагностику, лікування, оплату призначених медикаментів; стаціонарне лікування в медичному закладі, а саме: необхідні консультації, діагностику, лікування оперативне втручання, медикаментозне забезпечення, перебування в палатах стандартного типу, харчування за нормами, прийнятному у даному медичному закладі. Після надання всіх невідкладних медичних заходів та прийшовши до свідомості, позивач сповістив телефоном Спеціалізовану службу страховика за телефонами, що були зазначені у страховому сертифікаті, та отримав рекомендації здійснювати оплату медичну послуг із обов'язковим збереженням всіх медичних та інших документів, що будуть підтверджувати розмір та обґрунтованість таких витрат. Після отримання всіх невідкладних медичних процедур, оперативного втручання та ургентної допомоги позивач сплатив вартість таких послуг згідно наданого лікарнею м. Бодрум рахунку [NUMBER] в сумі 2 554,13 доларів США. Вказані документи разом із заявою про виплату страхового відшкодування були надані позивачем відповідачу після повернення в Україну. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідач виконав свої зобов'язання перед позивачем частково, сплативши страхове відшкодування лише в розмірі 70 доларів США (2301,86 грн. сплачено 11.11.2017) з посиланням на те, що, по-перше, страховик має право не відшкодовувати витрати Застрахованої особи, що перевищують ліміт у 100 Євро, у разі якщо витрати не були письмово погоджені із страховиком, та, по-друге, про настання страхового випадку не було повідомлено негайно з місця події. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, оскільки позивач повідомив Спеціалізовану службу страховика одразу після того, як мав таку фізичну можливість, та осіб, яких уповноважував би якимось чином представляти його інтереси, при настанні страхового випадку не було, у зв'язку з чим посилання страховика на ці підстави, як на обґрунтування обмеження страхового відшкодування у 100 євро, є формальними та порушують умови договору. Позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача недоплачене страхове відшкодування в розмірі 66 940,61 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн. та покласти на відповідача судові витрати, пов'язані із розглядом справи. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позов та просив його задовольнити, посилаючись на те, що сам по собі факт порушення страхувальником визначеного договором порядку повідомлення про настання страхового випадку із запізненням (повідомлення негайно з місця), за наявності факту своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку, не може бути підставою для відмови у здійснення страхової виплати, оскільки в момент настання страхового випадку позивач був непритомним, а уповноваженої особи, яка б могла представляти його інтереси, поряд не було, а була лише його дівчина [PERSON] (остання не володіє ні українською, ні російською мовами). Представник відповідача, який брав участь в судових засіданнях в режимі відео конференції, позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні. У відповідному відзиві представник відповідача звертав увагу на те, що 30.08.2017 позивач, перебуваючи в Туреччині, зазнав ушкодження голови внаслідок невдалого падіння та в порушення умов п. 8.1.1 та п. 8.1.3.2 Договору позивач повідомив страховика (Спеціалізовану службу страховика) вже після поміщення до лікарні та надання медичної допомоги, не зважаючи на той факт, що разом із позивачем була присутня інша особа, яка могла б повідомити страховика негайно, тому страховиком було прийнято рішення здійснити виплату в обсязі, передбаченому п. 8.1.4 Договору за мінусом франшизи у розмірі 30 доларів США, та на думку представника відповідача, страхову виплату було здійснено у повному обсязі відповідно до умов Договору та в належні строки. За розгляду справи представник відповідача в окремо наданих суду запереченнях на надану позивачем відповідь на відзив зазначав про нікчемність страхового сертифікату, оскільки сертифікат не підписаний застрахованою особою (позивачем), що є підставою для відмови в задоволенні позову. Згідно п. 7.3 Генерального договору Страхувальник (ТОВ «Тез Тур»), який в даних правовідносинах виступає в ролі страхового агента, зобов'язаний ознайомити застраховану особу з умовами договору та Правилами, та за умови відсутності підписів застрахованих осіб у страховому сертифікаті він є нікчемним в силу ст.ст. 202, 981, ч. 2 ст. 207, ч. 2 ст. 215, ст.ст. 216, 236 ЦК. Заслухав пояснення представників сторін, дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 77-80 ЦПК України, між позивачем та відповідачем 28.08.2017 був укладений договір страхування, що підтверджується страховим сертифікатом № 109946728 до Генерального договору №1619/300/000001 комплексного страхування подорожуючих строком дії з 28.08.2017 по 05.09.2017 ( а.с.7-15). Страхова сума за договором страхування складає 15 000 доларів США (на покриття медичних витрат), безумовна франшиза за цим ризиком 30 доларів США. 30.08.2017 під час перебування у туристичній подорожі у Туреччині із позивачем стався страховий випадок: травматичне ушкодження голови внаслідок невдалого падіння (відкрита черепно-мозкова травма, часткове скальпування із накладанням 18 швів), у зв'язку з чим [PERSON] було терміново доставлено до лікарні м. Бодрум та прооперовано. Після отримання всіх невідкладних медичних процедур та оперативного втручання позивач сплатив вартість таких послуг та згідно наданого лікарнею м. Бодрум рахунку [NUMBER] в сумі 2554,13 доларів США ( а.с.16, 17). 13.11.2017 за вх. № 05/1101/128 позивач звернувся до відповідача із заявою на отримання страхової виплати, надавши вищевказані документи та страхова компанія платила позивачу страхове відшкодування у розмірі 70 доларів США (2301,86 грн. сплачено 11.12.2017). 18.12.2017 за вх. № 05/001/131 звернувся на ім'я відповідача зі скаргою, в якій просив виплатити йому страхове відшкодування у повному обсязі, на що за вих. № 13-10/01 від 04.01.2018 отримав відповідь, в якій зазначено, що після повторного розгляду всіх обставин події, що сталася з ним 30.08.2017, відповідач інформує, що за умовами Договору (п.8, п.п.1.4) - у разі самостійної оплати Застрахованою особою наданих медичних чи додаткових послуг Страховик відшкодовує письмово обґрунтовані та підтверджені відповідними документи витрати, що не перевищують 100 євро. Витрати, що перевищують зазначений ліміт, Страховик має право не відшкодовувати, якщо з ним або Спеціалізованою службою Страховика не було попередньо письмово погоджено здійснення таких витрат. Під час повторного розгляду його справи було прийнято до уваги той факт, що в той момент, коли його фізичний стан не дозволив йому повідомити Страхову компанію про настання події, поряд з ним була присутня особа, зазначена ним у записі телефонної розмови, яка мала можливість проінформувати Страховика найближчого часу після настання події, але не зробила цього в порушення п. 8, п.п.1.1 Договору. Позивача інформовано про те, що страхова виплата проведена у належні строки та в обсязі згідно умов Договору (а.с.18,19,20). Вищевказані обставини визнані учасниками справи, тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Правовідносини між сторонами виникли з виконання договору страхування. Втім, з такою позицією відповідача суд не може погодитись, виходячи з наступного. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 2.2.1.2 Договору за умовами цього Договору страховою подією (страховим ризиком) тілесне ушкодження Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, що настали під час подорожі у період та на території дії Договору. За умовами п.п. 2.2.2 Договору страховими випадками є документально підтверджені витрати та надані застрахованій особі медичні та додаткові послуги: швидкої медичної допомоги або перевезення транспортним засобом до найближчого медичного закладу, якщо цього потребує стан та здоров'я застрахованої особи; амбулаторне лікування в медичному закладі або у ліцензованого лікаря, а саме: необхідні консультації, діагностику, лікування, оплату призначених медикаментів; стаціонарне лікування в медичному закладі, а саме: необхідні консультації, діагностику, лікування оперативне втручання, медикаментозне забезпечення, перебування в палатах стандартного типу, харчування за нормами, прийнятному у даному медичному закладі. Відповідно до п. 8.1.1. Договору у разі настання події, що має ознаки страхової, Страхувальних (Застрахована особа або особа, що представляє її інтереси) перед тим, як звернутися допомогу до відповідно закладу чи лікаря, зобов'язаний негайно, в будь-який час доби, повідомити про подію Спеціалізовану Службу Страховика по телефону вказаному в сертифікаті, або іншим чином. Згідно п. 8.1.4 Договору у разі самостійної оплати Застрахованою особою наданих медичних чи додаткових послуг Страховик відшкодовує письмово обґрунтовані та підтверджені відповідними документами витрати, що не перевищують 100 доларів США. Витрати, що перевищують зазначений ліміт, Страховик має право не відшкодовувати, якщо з ним, або Спеціалізованою Службою Страховика не було попередньо письмово погоджено здійснення таких витрат. Разом з тим, пунктами 8.1.3, 8.1.3.2 Договору передбачено, що якщо таке повідомлення неможливо здійснити з об'єктивних причин до моменту отримання медичних чи додаткових послуг, це необхідно зробити з першою ж нагодою, не пізніше 24 годин, як тільки ці причини перестануть існувати. До об'єктивних причин в цьому випадку належать, зокрема, непритомний стан застрахованої особи (за відсутності осіб, які б могли представляти її інтереси). Крім того, відповідно до п. 8.1.5 Договору у випадку недотримання строків повідомлення страхувальник (застрахована особа) повинен обґрунтувати це у письмові формі на вимогу Страховика. Як встановлено судом, в момент настання страхової події позивач перебував у непритомному стані та зазнав медичного втручання задля усунення небезпеки для життя, тому не міг завчасно до надання йому медичних послуг повідомити про настання страхової події і відповідно попередньо письмово погодити здійснення витрат, про що позивач й зазначав у письмовій заяві відповідачу, та між тим, прийшовши до свідомості позивач не пізніше 24 годин повідомив Спеціалізовану Службу Страховика про настання страхової події, що відповідає умовам Договору. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Разом, твердження відповідача про те, що позивач був не один і разом з ним була особа, яка могла негайно повідомити про настання страхового випадку, суд вважає безпідставними оскільки, умовами Договору передбачено, що про настання страхової події негайно повідомляє Застрахована особа або особа, що представляє її інтереси (п.8.1.1), а в правовому розумінні відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Крім того, згідно ст. 242 УЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа. Отже, між позивачем та особою, яка з ним перебувала на момент настання страхової події(дівчина [PERSON] (остання не володіє ні українською, ні російською мовами), не вбачається представництва, передбаченого чинним законодавством та відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження зворотного. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо того, що з боку відповідача було допущено порушення умов виконання договору, що призвело до порушення прав позивача, які підлягають поновленню в обраний в даному позові спосіб (ст. 16 ЦК). Разом з тим, щодо посилання представника відповідача на нікчемність договору страхування через відсутність підпису позивача у відповідному страховому сертифікаті, то дані посилання не є слушними в силу ст. 983 ЦК України, згідно з якою договір набрав чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу (договором іншого не встановлено), та п. 1.2.5 та п. 5.3 Генерального договору від 12.05.2009. Разом з тим, при визначенні розміру недоплаченого страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується наступним. Так, документально підтверджена сума витрат на медичні послуги становить 2554,13 доларів США, що по курсу НБУ на дату настання страхового випадку 30.08.2017 становить 64977,07 грн., 11.12.2017 позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 70 доларів США (по курсу НБУ на дату настання страхового випадку 30.08.2017 становить 1780,80 грн.) - 30 доларів США франшизи (по курсу НБУ на дату настання страхового випадку 30.08.2017 становить 763,20 грн.), тобто недоплачена сума страхового відшкодування становить 2454,13 доларів США, що по курсу НБУ на дату настання страхового випадку 30.08.2017 становить 62433,07 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в 6500 грн., то суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо наявності підстав для їх стягнення та визначеного розміру, та при цьому виходить з наступного. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч.3, 4 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано в копіях договір про надання професійної правничої допомоги №08/02/18-1 від 08.02.2018, детальний розрахунок вартості адвокатського гонорару від 08.02.2018, дублікат квитанції №67633589381938413631 від 09.02.2018 на суму 6500 грн. (а.с.22-24). З урахуванням вищенаведеного для суду наявні підстави для задоволення вимоги позову про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в заявленому у позові розмірі. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування в розмірі 62 433 (шістдесят дві тисячі чотириста тридцять три) грн. 07 (сім) коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 500 (шість тисяч п'ятсот) грн. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: partial