Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який був уточнений, до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди у розмірі 4795 грн., судові витрати у розмірі 243, 60 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.08.2014 року він керував автомобілем марки Тойота Прадо по вул. Піонерській в районі зупинки трамваю « Міжрейсова база моряків» в м. Одесі. Раптово автомобіль отримав удар каменем у ліве заднє скло дверей пасажира, внаслідок чого постраждав його транспортний засіб, який отримав значні механічні пошкодження. Як в подальшому було зясовано камінь вилетів з під крильчатки бензокосарки, за допомогою якої співробітник комунального підприємства косив траву на трамвайній колії, ніяких попереджувальних знаків встановлено на дорозі не було. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не зявився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що заявлені вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду не зявився, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав та не заявляв. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 07.08.2014 року [PERSON] в м. Одесі по вул. Піонерській, в районі зупинки трамваю « Міжрейсова база моряків», керуючи автомобілем марки Тойота Прадо, державний номер [NUMBER] зазнав матеріальних збитків внаслідок попадання каменю у ліве скло дверей пасажира його транспортного засобу, який вилетів з під крильчатки бензокосарки, за допомогою якої співробітник комунального підприємства косив траву на трамвайній колії, даний факт підтверджується висновком від 07.08.2014 року, за мету ріалами ЖЕУ № 33875 Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, які надійшли на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2015 року для огляду в судовому засіданні. В вищезазначених матеріалах також зазначено, що в результаті вищезазначеної події було розбито скло транспортного засобу позивача. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рахунку № ССК С-000032 від 04.09.2014 року ТОВ Стар-Кар вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 3\~141,00 грн.. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було здійснено ремонт пошкодженого транспортного засобу на суму 4 795 грн., що підтверджується, копією рахунку № ССК-С-000032 від 20.02.2015 року. Оскільки вартість пошкоджено автомобіля становила 4795 грн., в результаті шкоди завданої з вини працівника відповідача, грошове відшкодування слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст..15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспарювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобовязані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1. ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Як зазначено в п.4 постанови Пленуму Верховного суду України, Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992 року №6, відповідно до якого джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по виконанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших обєктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача останній був вимушений звернутись до суду з позовом, сплатив судові витрати у розмірі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму матеріальної шкоди в розмірі 4795, 00 грн.(сума відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля) та суму сплаченого судового збору в розмірі 243, 60 грн. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved