Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.08.2005 р. між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 819/3-28/5-191, згідно умов якого позивач надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпечності, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 24 000 доларів США. У забезпечення виконання зобов'язань боржника, 23.08.2005 р. між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 89/6-28/5-232, згідно умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати перед позивачем в тому ж обсязі, що і боржник. У зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 21.04.2017 р. виникла прострочена заборгованість, а саме: 13035,87 долари США - сума заборгованості за кредитом; 6181,22 долари США - сума заборгованості за відсотками. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки відповідачі не повідомили, заяву про відкладення розгляду справи та заперечення на позов не надали. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст. ст. 169, 197 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів та без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 23.08.2005 р. між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 819/3-28/5-191, згідно умов якого позивач надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпечності, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 24 000 доларів США. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Однак, у зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 21.04.2017 р. виникла прострочена заборгованість, а саме: 13035,87 долари США - сума заборгованості за кредитом; 6181,22 долари США - сума заборгованості за відсотками. Крім того, у забезпечення виконання зобов'язань боржника, 23.08.2005 р. між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 89/6-28/5-232, згідно умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати перед позивачем в тому ж обсязі, що і боржник. З вимог ст. ст. 553, 543 ЦК України вбачається, що поручитель відповідає перед кредиторами за порушення зобов'язання боржником. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників, так і будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків, передбачених ст.624 ЦК України. Статтею 611 ЦК України передбачено, що при порушенні зобов'язань наступають наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог. Тому з відповідача, який неналежним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором підлягають стягненню на користь позивача вищевказана сума. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved