Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що внаслідок порушення гр. [PERSON] правил дорожнього руху сталась ДТП, у результаті якої завдано шкоди автомобілю позивача. Просив стягнути на його користь: з відповідача - суму основного боргу по виплаті страхового відшкодування 13 416,80грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 405,99грн.; з третьої особи - моральну шкоду у розмірі 20 000,00грн. та судові витрати (витрати по сплаті судового збору, витрати, пов'язані з явкою до суду, витрати на правову допомогу) покласти на відповідачів. Позивач та його представника у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача ТОВ «СК «Провіта» позов визнав частково та просив розглянути справу у його відсутності (лист від 04.06.2014р.). Відповідач [PERSON] просив розглянути справу у його відсутності, проти позову заперечував (заперечення від 25.04.2014р.). Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 14.06.2013р. о 07.30 годині у м. Марганці по вул. Нікопольській сталась дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON], якого постановою судді Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 26.06.2013р. притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП автомобіль позивача марки «Volkswagen Golf», д.н.з.[NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Усі інші обставини, у тому числі розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, мають бути доведені сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі у загальному порядку. Цивільно-правова відповідальність гр. [PERSON] згідно полісу №АЕ/0896763 від 06.02.2013р. була застрахована відповідачем - ТОВ «СК «Провіта» на строк до 05.02.2014р. включно. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку)виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно ст.22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку є необхідною умовою для виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Отже, зважаючи на доведеність вини гр. [PERSON] у ДТП (що є страховим випадком), у відповідача, як страхувальника цивільно-правової відповідальності [PERSON] виник обов'язок зі здійснення виплати страхового відшкодування. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом на момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу легкового хетчбеку марки «Volkswagen Golf», д.н.з.[NUMBER], що належить на праві власності позивачу, №02/08/13ВН від 26.06.2013р. вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу складає 13 516,08грн. Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Так, за полісу №АЕ/0896763 від 06.02.2013р. франшиза становить 1 000,00грн. Отже, сума, яку страховик має відшкодувати позивачу має становити 12 416,80грн. Пунктом 34.1 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. 18.06.2013р. представником відповідача було отримано повідомлення про настання страхового випадку, а 05.08.2013р. позивач надіслав до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Згідно п.3 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. За ч.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пені. Станом на день звернення позивача з цим позовом до суду страхове відшкодування відповідачем не здійснено, кількість днів прострочення - 85; сума заборгованості - 12 416,80грн., з врахуванням чого сума пені становить 375,73грн. (подвійна облікова ставка НБУ - 0,13%, оскільки облікова ставка НБУ на час виникнення заборгованості - 6,5%; відсоток за день прострочення 0,0356% (0,13:365); відсоток відшкодування за дні прострочення - 3,026% (85х0,356%); сума пені - 375,73грн. (12 416,80х0,03026). Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшуковуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи душевних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконною дією або бездіяльністю інших осіб. Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих позивачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. У матеріалах справи відсутні належні у розумінні ст.58 ЦПК України докази та у судовому засіданні позивачем та його представником не доведено факту заподіяння позивачеві моральної шкоди, зважаючи на що суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову у частині стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно п.п.2,3 ст.79 Закону України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. За ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Позивача надано суду оригінал квитанції №23 від 27.05.2014р., з якої вбачається, що позивачу надавалась правова допомога у справі №363/570/14-ц., яка оцінена у 4 000,00грн. Однак, з врахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006р., суд вважає, що стягненню суми як витрат на правову допомогу у цій справі підлягає сума у розмірі 500,00грн. На підтвердження витрат позивача що пов'язані з явкою до суду в м. Вишгород Київської області з м. Вінниці, останнім надано оригінали квитанцій по придбання паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 1 399,24грн. (чеки №46150 від 27.05.2014р., №88298 від 29.07.2014р., №88297 від 29.07.2014р.). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, удові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial