Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним договір купівлі – продажу корпоративних прав ( частки у статутному капіталі) ПОП « Дніпро» від 21 листопада 2013 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що він є єдиним власником ПОП « Дніпро», тобто йому належить частка в підприємстві у розмірі 100% статутного капіталу. Крім того, зазначив, що є директором підприємства з моменту його придбання 05 грудня 2012 року. 17 січня 2014 року він дізнався, що фактично вже не є ні директором, ні власником ПОП « Дніпро». Зазначає, що жодних правочинів чи заяв щодо передачі частки у статутному капіталі ПОП «Дніпро» іншим особам він не підписував. Вважає, що відбулось підроблення документів та рейдерське захоплення його підприємства та позбавлення його власності. Зазначив, що Чернігівським РВУ МВС України в Чернігівській області відкрито кримінальне провадження по факту підробки документів та рейдерського захоплення ПОП « Дніпро», в процесі розслідування яких позивач дізнався про існування договору купівлі-продажу корпоративних прав (частки в статутному капіталі) ТОВ «Дніпро» від 21 листопада 2013 року. Проте, його підпис на цьому договорі був підроблений за допомогою факсиміле, він даний правочин не вчиняв, коштів за продаж частки не отримував та не мав наміру її продавати. У зв'язку з цим просить визнати цей правочин недійсним. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, зазначив, що в рамках кримінального провадження було проведено судово- технічну експертизу, яка підтвердила, що підпис у договорі від імені його довірителя вчинено факсиміле, однак про такий вид підпису домовленості у сторін не було. Представник відповідача [PERSON] Кеффтер Трейдінг Лімітед, місце реєстрації якої зареєстроване в державі [PERSON], яка не є учасником Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Про час та місце розгляду справи повідомлялася через ТОВ «Дніпро», про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне у матеріалах прави. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі матеріалів про права та обов’язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно статуту ПОП « Дніпро» в новій редакції, зареєстрованій 29 грудня 2012 року власником підприємства на момент затвердження статуту в новій редакції є [PERSON]. Підприємство є юридичною особою ( а.с. 5,6) За договором купівлі-продажу корпоративних прав (частки в статутному капіталі) ПОП « Дніпро» від 21 листопада 2013 року [PERSON] продав [PERSON] Кеффтер Трейдінг Лімітед свої корпоративні права (свою частку) у статутному капіталі підприємства ПОП « Дніпро», яка складає 100% статутного капіталу підприємства( а.с. 7,8). Судом встановлено, що в провадженні Чернігівського РВ УМВС України перебуває кримінальне провадження № 12014270270000045 від 17 січня 2014 року, в рамках якого проведено судово- технічну експертизу документів. Так, за висновком судово- технічної експертизи документів від 20 лютого 2014 року за №682-687/14-24, підписи від імені [PERSON] в договорі купівлі- продажу корпоративних прав ( частки у статутному капіталі) ПОП « Дніпро» від 21 листопада 2013 року нанесений за допомогою рельєфного кліше підпису - факсиміле. Суд вважає за можливе прийняти зазначений доказ до уваги, оскільки він проведений у рамках кримінального провадження, з попередженням експертів про кримінальну відповідальність, містить науково- обргунтовані дані, що стосуються предмета розгляду справи. За вимогами п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК України належить вчиняти у письмовій формі. Частиною другою та третьою статті ст.207 ЦК України пред'являються вимоги до правочину, вчиненого у письмовій формі, зокрема якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За нормами ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частини третьою та п'ятою ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, оскільки представником позивача доведено, що позивач не мав наміру відчужувати свою частку в статутному капіталі товариства, особистого підпису в договорі не ставив, а факсиміле було використане без його згоди та його використання не було додатково скріплене угодою сторін. Крім того, використання факсиміле в даному випадку прямо не передбачено актами цивільного законодавства. Викладене свідчить про те, що волевиявлення учасника правочину - позивача по справі, не було вільним, а правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків. Тобто в момент вчинення правочину не були додержані вимоги ч.3 та ч.5 ст.203 ЦК України, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання його недійсним. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved