Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо повідомлення ДПІ Шевченківського району ГУ ДФС у м. Києві про суму отриманого ним доходу в частині розміру отриманого додаткового блага та зобов'язати відповідача надіслати нове повідомлення до ДПІ Шевченківського району ДФС у м. Києві з зазначенням суми реально отриманого додаткового блага в розмірі 50219 грн. 36 коп. Також позивач просить суд стягнути на його користь судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 серпня 2016 року він отримав від Державної податкової інспекції Шевченківського району Головного управління ДФС у м. Києві (третя особа) відомості ДФС, згідно яких в четвертому кварталі 2015 року ним від ПАТ «Універсал Банк» був отриманий дохід у розмірі 328 473,39 грн з кодом та ознакою доходу «126 - додаткове благо». Позивач вважає, що дії ПАТ «Універсал Банк» (відповідач) щодо повідомлення податкової служби в частині зазначеної суми отриманого додаткового блага є протиправними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки 28 жовтня 2010 року Шевченківський районний суд міста Києва стягнув з позивача та [PERSON] на користь Банку борг за Кредитним договором від 28.12.2007 року в сумі 175 020,08 грн судового збору, 1700,00 грн та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. 22 квітня 2015 року позивач добровільно сплатив частину боргу в розмірі 19 788,67 грн. Відповідач запропонував в строк до 22.04.2016 року сплатити заборгованість частково, у розмірі 105 012,05 грн, а решту заборгованості (50 219,36 грн), врегулювати шляхом підписання Акту прощення боргу. Погодившись із запропонованими відповідачем умовами щодо врегулювання заборгованості, позивачем було погашено заборгованість в сумі 105 012,05 грн. На думку позивача, станом на 22.12.2015 свої зобов'язання у відповідності до рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28.10.2010 року та пропозиції Банку щодо врегулювання заборгованості він виконав у повному обсязі. 24 грудня 2015 року відповідач підготував та надав позивачу для підписання Акт про припинення зобов'язань, проте з невідомих причин зазначив, що станом на 24.12.2015 року загальний розмір заборгованості становив вже 16 392,11 дол. США, що не відповідає дійсності. Відповідач з незрозумілих причин повідомив третю особу про прощення позивачу в четвертому кварталі 2015 року заборгованості у розмірі 328 473,39 грн, а не 50 219,36 грн, як є насправді. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважність своєї неявки не обґрунтував. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №СL 10520, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредит в сумі 20 000 доларів США, строком до 25.12.2014 зі сплатою 24% річних за користування кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням позивачем своїх обов'язків зі сплати кредиту рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2010 року з нього та з [PERSON] було стягнуто на користь Банку борг за Кредитним договором №СL 10520 від 28.12.2007 року в сумі 175 020,08 грн, судового збору 1700,00 грн та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи (а.с.7-8). Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. 22 квітня 2015 року позивач сплатив частину боргу в розмірі 19 788,67 грн, що підтверджується квитанцією №048В601151120013 (а.с.10). В квітні 2015 року відповідач звернувся до позивача з письмовою пропозицією по врегулюванню заборгованості, що залишилася перед Банком відповідно до рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28.10.2010 року по справі №2-127/62/10, в якій запропонував в строк до 22.04.2016 року сплатити заборгованість частково, у розмірі 105 012,05 грн, а решту заборгованості (тобто 50 219,36 грн), врегулювати шляхом підписання Акту прощення боргу (а.с.9). Позивачем перед відповідачем було погашено заборгованість в сумі 105 012,05 грн зі сплатою останньої частини боргу 22 грудня 2015 року, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.11-16). Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 24 грудня 2015 року сторонами було погоджено Акт про припинення зобов'язань за Договором №СL 10520 від 28.12.2007, згідно п.1 якого станом на 24.12.2015 року загальний розмір заборгованості позивача становить 16 392.11 дол. США (а.с.17). Однак як вбачається з вищевказаних рішення суду та пропозиції по врегулюванню заборгованості загальна сума заборгованості становила 175 020,08 грн (сума боргу за рішенням суду), з яких 19 788,67 грн - частина боргу, сплачена 22.04.2015; 105 012,05 грн - сума сплачена згідно Пропозиції Банку. У зв'язку з чим суд доходить висновку, що сума прощеного боргу становить 50 219,36 грн. Проте згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, в четвертому кварталі 2015 року позивачем від ПАТ «Універсал Банк» був отриманий дохід у розмірі 328 473,39 грн з кодом та ознакою доходу «126 - додаткове благо», проте відповідачем не надано доказів стосовно надання такого блага позивачу. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суду не надано доказів та обґрунтувань з яких підстав відповідач повідомив ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про прощення позивачу в четвертому кварталі 2015 року заборгованості, саме у розмірі 328 473,39 грн, а відтак суд вважає необхідним зобов'язати ПАТ «Універсал Банк» надіслати нове повідомлення до ДПІ Шевченківського району ДФС у м. Києві з зазначенням суми реально отриманого [PERSON] додаткового блага в розмірі 50219 грн. 36 коп., відкликавши попереднє повідомлення на суму 328473 грн. 39 коп. У частині визнання дій відповідача протиправними суд вважає необхідним відмовити, оскільки ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно п. 10 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав і інтересів визначає визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади , органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, проте відповідач не відноситься до кола вказаних суб'єктів. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в сумі 551,20 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial