Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 23986,09 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02 вересня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода , в якій пошкоджено автомобіль позивача Фольцваген , д.н. [NUMBER] . Винуватцем визнано власника автомобіля Богдан А092 , д.н. [NUMBER] . На момент пригоди цивільно - правова відповідальність даного автомобіля застрахована у ТДВ «МСК» . Відповідач в межах страхової справи №19991 перерахував позивачу кошти в сумі 32 213,73 грн. , однак одразу після дорожньо- транспортної пригоди , позивач звернувся за наданням послуг щодо ремонту пошкодженого транспортного засобу 03 вересня 2020 року до ТОВ «Автосоюз» прораховано вартість технічного обслуговування з ремонту сума якого склала 93991,36 грн. Згідно листа відповідача щодо погодження розміру страхового відшкодування відповідачем визнано суму у розмірі 32213,73 грн. В січні 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про доплату суми страхового відшкодування в розмірі 23986,09 грн. , але 17.03.2021 року на електронну адресу позивачу надійшов лист про відмову у виплаті доплати. Ухвалою судді від 14 вересня 2021 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Копія ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін була направлена учасникам справи . У встановлений судом строк відповідач не надав відзив на позовну заяву. Дана справа є незначної складності, тому при відкритті провадження вирішено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Відповідно до ч. 7 ст.277 ЦПК України, частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 02 вересня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода , в якій пошкоджено автомобіль позивача Фольцваген , д.н. [NUMBER] . На момент пригоди цивільно - правова відповідальність даного автомобіля Богдан А092 , д.н. [NUMBER] застрахована у ТДВ «МСК» . ТДВ «МСК» в межах страхової справи №19991 перерахував позивачу кошти в сумі 32 213,73 грн. . Згідно рахунку ТОВ «Автосоюз» від 03 вересня 2020 року вартість технічного обслуговування з ремонту автомобіля позивача склала 93991,36 грн. Згідно листа ТДВ «МСК» щодо погодження розміру страхового відшкодування відповідачем визнано суму у розмірі 32213,73 грн. В січні 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про доплату суми страхового відшкодування в розмірі 23986,09 грн. , але 17.03.2021 року на електронну адресу позивачу надійшов лист про відмову у виплаті доплати . За змістом статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З врахуванням вищезазначеного, позовні вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі 23986,09 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved