Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що відповідач проживає у квартирі №74 по проспекту Сенявіна, 148, корпус 1 у м.Херсоні. ПАТ\~«Херсонська ТЕЦ» \~надає відповідачу послуги з централізованого опалення. Протягом тривалого часу відповідач не сплачує витрати, повязані зі споживанням послуг з централізованого опалення. У звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01.04.2003 року по 01.05.2016 в сумі 17071,57 гривень, яку відповідач виплачувати відмовляється. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судовий збір у сумі 1378,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі, та не заперечувала проти задоволення позову із застосуванням строків позовної давності, враховуючи їх переривання, а саме з 01.10.2010 року по 01.05.2016 року у сумі 11885,36 гривень. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, також просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності, не заперечував проти часткового задоволення позову в межах строку позовної давності в сумі 7352,51 гривень за період з 01.12.2012 року по 01.05.2016 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено згідно особового рахунку №555741, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], та є споживачем послуг з централізованого опалення, які надає позивач ПАТ «Херсонська ТЕЦ». Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за централізоване опалення за період з 01 квітня 2003 року по 01 травня 2016 року складає 17071,57 гривень. Відповідач добровільно виплачувати заборгованість відмовляється. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 24.02.2016 року скасовано судовий наказ №668/13119/13-ц від 17.10.2013 року, виданий Суворовським районним судом м.Херсона за заявою ПАТ\~«Херсонська ТЕЦ» \~до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання за період з 01.04.2003 року по 01.08.2011 року в сумі 9719,06 гривень та судових витрат. Відповідно до ч.1\~ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитору) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною другою цієї статті зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.526 Цивільного кодексу України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.256,\~257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст.11 Цивільного кодексу України\~цивільні права та обов'язки можуть виникати не лише з договору, а безпосередньо з актів цивільного законодавства, між сторонами у даному випадку виникли взаємні права та обов'язки по наданню житлово-комунальних послуг та їх належної оплати. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч.3\~ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 28, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічного обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до п.5 ч.3\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630\~визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно\~ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006р. (Заява N 33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Крім цього\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Так, оскільки позивач надає, а відповідач отримує послуги з централізованого опалення, але в порушення вимог\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~належним чином не оплачує спожиті послуги, порушене право позивача на отримання належної плати за надані послуги підлягає судовому захисту. Разом з цим, судом встановлено, що сума заборгованості за період з 01.04.2003 року по 31.10.2013 року у розмірі 5263,38 гривень знаходиться поза межами позовної давності з врахуванням того, що перебіг позовної давності був перерваний поданням заяви про видачу судововго наказу в жовтні 2013 року, тому суд вважає, необхідним стягнути з відповідача суму заборгованості, що за період з 01.11.2010 року по 01.05.2016 року складає 11808,19 гривень. З урахуванням цього заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню лише в цій частині. Разом з цим, оскільки позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору згідно платіжного доручення №1266 від 23.05.2016 року в сумі 1378,00 гривень, позивачем доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України\~якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в частині 11808,19 гривень, що складає 69,17% від заявленої позивачем суми заборгованості, що становить 17071,57 гривень, у відповідності до вимог ч.1\~ст.88 ЦПК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 953,16 гривень, що відповідає 69,17% від сплаченої позивачем суми судового збору, сплаченої під час звернення до суду.

Outcome: partial