Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.09.2013 між ним та спільним Українсько-Американським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Керос-Київ» (далі - ТОВ «Керос-Київ») укладено договір відсоткової позики, з урахуванням змін, внесених до вказаного договору додатковими угодами від 01.10.2013, 01.11.2013, 24.12.2013, 31.03.2014, 30.05.2014, 28.08.2014 та 28.11.2014, а також 13.01.2015, 11.02.2015 та 01.06.2015, за умовами якого останнє отримало від нього грошові кошти у розмірі 3000000,00 грн, на умовах сплати 12 % річних, які зобов`язалося повернути у строк до 25.12.2013. Також зазначає, що 02.07.2015 на підставі тристороннього договору про переведення боргу, укладеного між ним, первісним боржником ТОВ «Керос-Київ» та новим боржником ТОВ «Центршляхбуд», до останнього перейшли обов`язки по виконанню договору відсоткової позики від 04.09.2013, так і відповідальності за його невиконання. Крім того, позивач вказує, що 02.07.2015 між ним та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився за виконання обов`язків ТОВ «Центршляхбуд» за вищезазначеним договором про переведення боргу від 02.07.2015 всім належним йому майном і коштами. Посилаючись на те, що ТОВ «Центршляхбуд» та [PERSON] свої зобов`язання за договором про переведення боргу щодо повернення вищезазначеної суми позики так і не виконали, чим порушили умови договору, з урахуванням наданих уточнень, ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, яка станом на 30.01.2020 становить 4262237,25 грн, з яких 1860705,70 грн - сума неповернутої позики, 586306,97 грн - відсотки за користування коштами, 933020,58 грн - пеня за порушення умов зобов`язання, а також 882204,00 грн - інфляційні втрати. 30.03.2016 Печерським районним судом міста Києва відкрито провадження в указаній цивільній справі (суддя [PERSON] ). 11.04.2016 зазначену цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Печерського районного суду міста Києва Новаком Р.В. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16.01.2017 заяву ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» задоволено, залучено ТОВ «Центршляхбуд» до участі у справі в якості співвідповідача. У лютому 2017 року [PERSON] подав зустрічний позов до ТОВ «Клас Ессет Менеджмент», ТОВ «Центршляхбуд» про визнання правочину недійсним. Вимоги за зустрічним позовом [PERSON] обґрунтовує тим, щовін не підписував договір поруки від 02.07.2015, а підпис, проставлений від його імені в ньому є підробленим. Посилаючись на те, що волевиявлення його як учасника цього правочину не відповідало внутрішній волі, просить суд визнати на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір поруки від 02.07.2015, укладений між ним і ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» недійсним. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19.05.2017 вказаний зустрічний позов прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» до [PERSON] , ТОВ «Центршляхбуд» про стягнення заборгованості. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.10.2017 в порядку забезпечення позову накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 1051,7 кв.м (реєстраційній номер об`єкта нерухомого майна 760025532231), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в частині, що відповідає розміру позовних вимог - 2938121,01 грн, із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження зазначеного майна. 25.04.2018 надійшов відзив представника [PERSON] - [PERSON] на первісний позов, у якому він просить відмовити ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» у задоволенні позовних вимог до [PERSON] у повному обсязі, а до ТОВ «Центршляхбуд» задовольнити з урахуванням добровільно сплачених позивачу 2000000,00 грн, а також посилаючись на те, що з метою спростування факту укладення [PERSON] договору поруки від 02.07.2015, останнім подано відповідну зустрічну заяву до суду про визнання цього правочину недійсним. 04.05.2018 надійшов відзив ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» на зустрічний позов, в якому представник позивача [PERSON] заперечує проти задоволення вказаного позову, зазначаючи про те, що [PERSON] власноручно підписав оспорюваний правочин, а цей позов є надуманим. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04.05.2018 призначено в указаній справі почеркознавчу експертизу, на вирішення експертів поставлено питання: чи виконано підпис на договорі поруки №02/07/15 від 02.07.2015 у графі «Адреса та реквізити поручителя» перед написом «О.М. Дубров» [PERSON] .?» і провадження по справі зупинено до надходження висновку почеркознавчої експертизи. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06.11.2019 після отримання повідомлення експерта про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи, відновлено провадження у зазначеній цивільній справі. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21.01.2021 в задоволенні клопотання представника позивача за зустрічним позовом про залишення зустрічного позову без розгляду відмовлено. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримав первісний позов, який просив задовольнити, з підстав наведених у ньому, а також просив відмовити у задоволенні зустрічного позову, з підстав, викладених у відзиві на зустрічний позов. Представник відповідача - [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення первісного позову, просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на первісний позов та пояснення, що містяться у матеріалах справи. Представник відповідача ТОВ «Центршляхбуд» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому процесуальним законодавством порядку. Від генерального директора ТОВ «Центршляхбуд» надійшла до суду заява про розгляд справи без участі представника. Відзиву на позов до Печерського районного суду міста Києва від ТОВ «Центршляхбуд» не надходило. Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.09.2013 між ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» та ТОВ «Керос-Київ» укладено договір відсоткової позики № П-040913, згідно з умовами якого сума позики становить 3000000,00 грн, розмір відсоткової ставки складає 12 % річних, а строк повернення позики - 25.12.2013. Згідно з п. 4.1 загаданого договору, позика надається у безготівковому порядку шляхом переказу грошових коштів на поточних рахунок позичальника та має бути повернута таким же чином на поточний рахунок позикодавця (п. 5.1). За змістом п. п. 6.1, 6.3, 6.4 договору від 04.09.2013 у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. За користування позикою понад строк, встановлений цим договором, та/або у разі прострочення термінів/строків сплати процентів, визначених цим договором, позикодавець має право додатково стягувати пеню (у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України), неустойку (у розмірі 48 % річних за кожен день прострочення) та штраф (30 % від несвоєчасно перерахованої суми). Додатковими угодами № № 1-9 до вказаного договору відсоткової позики, укладеними продовж 01.10.2013 - 01.06.2015, неодноразово вносилися зміни та викладалися пункти основного правочину в іншій редакції, в частині, що стосується розміру процентної ставки, строків повернення позики та порядку сплати процентів за користування позиченими коштами, встановлення сплати позикодавцеві винагороди/комісії за обслуговування позики, штрафу за порушення строків сплати процентів, зупинення дії окремих положень та, в кінцевому варіанті, сторони погодили, що: позичальник сплачує позикодавцеві винагороду/комісію за обслуговування позики у розмірі 51000,00 грн (п. 2.7.); процентна ставка за цим договором складає 12 % річних від фактичного розміру наданої позики, починаючи з 01.11.2013 (п. 2.2); за порушення терміну сплати процентів за позикою, несплатою 10.02.2015 позичальником позикодавцеві процентів, позичальник сплачує позикодавцеві штраф у розмірі 20000,00 грн (п. 6.6); сторони домовилися призупинити дію другої частини п. 6.3 договору та п. 6.4 договору до визначеної дати п. 3.1. договору; позика надається із строком повернення 01.07.2015 (п. 3.1); остаточний строк сплати процентів за договором становить не пізніше 01.07.2015. Також судом з`ясовано, що 02.07.2015 між позивачем, ТОВ «Керос-Київ» та ТОВ «Центршляхбуд» укладено договір про переведення боргу, за змістом якого первісний боржник (ТОВ «Керос-Київ») за згоди кредитора ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» переводить на нового боржника (ТОВ «Центршляхбуд»), а новий боржник приймає на себе замість первісного боржника грошове зобов`язання первісного боржника, яке випливає із укладеного між ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» та ТОВ «Керос-Київ» договору відсоткової позики № П-040913 від 04.09.2013, з урахуванням змін, внесених вищевказаними додатковими угодами, яке зобов`язується виконати в строк до 10.09.2015 (повернути отриману суму позики, проценти за позикою та неустойку). Розмір зобов`язання за правочином становить 3033462,84 грн, з яких 2702000,00 грн - сума неповернутої позики, 311462,84 грн - несплачені проценти, 20000,00 грн - штраф за порушення терміну сплати процентів за позикою (п. 1.2 договору про переведення боргу від 02.07.2015). Крім того, судом встановлено, що додатковою угодою № 1 від 02.09.2015 до договору про переведення боргу від 02.07.2015 сторони погодили черговість та строки виконання грошового зобов`язання, зокрема, що остаточна частина основної суми боргу в розмірі 1517000,00 грн, а також, що проценти, нараховані за жовтень-грудень 2015 року, мають бути сплачені до 30.12.2015 включно. Також вказаною додатковою угодою змінено розділ 4 договору про переведення боргу від 02.07.2015 та встановлено сплату новим боржником на користь кредитора у разі порушення термінів сплати грошових зобов`язань пеню із розрахунку 1/2 облікової ставки Національного банку України на суму несвоєчасно сплаченої суми. Факт укладання зазначених договорів сторонами не оспорюється, так само як і не заперечуються також обставини отримання від позивача позики ТОВ «Керос-Київ» у розмірі 3000000,00 грн. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1 ст1 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Ст. 520 ЦК України передбачено можливість заміни боржника у зобов`язання, шляхом вчинення правочину щодо заміни кредитора у зобов`язанні у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Таким чином, переведення боргу передбачає перехід від первісного боржника до нового як обов`язків, так і відповідальності за їх невиконання. Новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником (ст. 522 ЦК України). Тобто, по суті, для первісного боржника зобов`язання повністю припиняється, а тягар виконання усіх обов`язків перед кредитором за договором несе новий боржник - як новий суб`єкт у зобов`язанні. Статтею 549 цього ж Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Крім того, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, зокрема й з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «Центршляхбуд» частково було виконано погашення зобов`язання за договором відсоткової позики № П-040913 від 04.09.2013 та договором переведення боргу від 02.07.2015, із змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 02.09.2015 - безпосередньо ТОВ «Центршляхбуд» 21.10.2016 та 25.10.2016 і товариством з обмеженою відповідальністю «Центрдорресурс» 09.06.2017 та 01.11.2017 в рахунок погашення заборгованості повернуто кошти на загальну суму 2200000,00 грн. Таким чином, ТОВ «Центршляхбуд» у строки, визначені розділом 2 договору про переведення боргу від 02.07.2015, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 до вказаного договору від 02.09.2015, свої зобов`язання щодо повернення коштів у повному обсязі не виконало, узяті ТОВ «Керос-Київ» в позику гроші та проценти за користування коштами не повернуло, на момент подання позову та вирішення спору існує заборгованість перед позивачем за договором відсоткової позики станом на 30.01.2020 в сумі 4262237,25 грн, з яких 1860705,70 грн - сума неповернутої позики, 586306,97 грн - відсотки за користування коштами, 933020,58 грн - пеня за порушення умов зобов`язання, а також 882204,00 грн - інфляційні втрати, що підтверджується наданим ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» розрахунком заборгованості. Зазначені обставини в установленому порядку стороною відповідачів не спростовані. Таким чином, на підставі сукупності поданих до матеріалів справи доказів, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем ТОВ «Центршляхбуд» договору про переведення боргу від 02.07.2015, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 до вказаного договору від 02.092015, а тому наявні правові підстави для стягнення з останнього на користь позивача 1860705,70 грн - суми неповернутої позики, 933020,58 грн - пені за порушення умов зобов`язання, а також 882204,00 грн - інфляційних втрат. Що ж стосується заявлених вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами в сумі 586306,97 грн, то суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що строк дії договору та повернення позики за договором відсоткової позики № П-040913 від 04.09.2013 з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 02.09.2015 до договору про переведення боргу від 02.09.2015 - 30.12.2015. Також цією ж додатковою угодою передбачено останній термін сплати нарахованих процентів нарахованих за жовтень-грудень 2015 року - до 30.12.2015 включно. З огляду на вказане, ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» не має права нараховувати передбачені договором позики відсотки після спливу строку дії договору та поза встановленими додатковою угодою № 1 від 02.09.2015 до договору про переведення боргу від 02.07.2015 строками, в зв`язку із чим у суду відповідно відсутнє право стягувати незаконно нараховані позивачем відсотки в повному обсязі, після 31.12.2015. Таким чином, сума відсотків за користування коштами, які підлягають стягненню з ТОВ «Центршляхбуд» на користь ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» нарахована за актом узгодження на 02.07.2015, а також згідно з наданим самим позивачем розрахунком заборгованості та заявою про збільшення позовних вимог від 01.09.2016, де сума нарахування відсотків на дату підписання даної заяви та за період до 30.12.2015 становить 35452,60 грн, розрахована, виходячи з 1185000,00 грн - сума неповернутої позики *12 (встановлена договором процентна ставка)/100/365*91 кількість днів прострочки). Отже, з ТОВ «Центршляхбуд» на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором відсоткової позики № П-040913 від 04.09.2013 договору на підставі договору про переведення боргу від 02.07.2015, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 до вказаного договору від 02.09.2015, на загальну суму 3711355,88 грн. Що ж стосується вимог ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» про солідарне стягнення вказаної суми заборгованості, в тому числі й з [PERSON] , як поручителя, то суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення первісного позову в цій частині з наступних підстав. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). У ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У ч.ч. 2, 6 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Частиною 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що в матеріалах справи наявна ксерокопія договору поруки від 02.07.2015, згідно з яким відповідач [PERSON] поручився перед кредитором ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» всім своїм майном за виконання ТОВ «Центршляхбуд» усіх зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору переведення боргу від 02.07.2015. Відповідач [PERSON] категорично заперечував проти підписання вказаного договору поруки, зв`язку із чим судом 04.05.2018 задоволено клопотання його представника та по справі призначено почеркознавчу експертизу, на вирішення експертів поставлено питання: чи виконано підпис на договорі поруки №02/07/15 від 02.07.2015 у графі «Адреса та реквізити поручителя» перед написом « [PERSON] » [PERSON] .?», при цьому цією ухвалою витребувано у позивача оригінал договору поруки. Вимог вказаної ухвали ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» не виконано, у зв`язку із чим Печерським районним судом міста Києва листом від 18.01.2019, з урахуванням клопотання судових експертів про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи № 23979/23980, призначеної в указаній цивільній справі, на адресу позивача направлено прохання надати суду оригінал вказаного договору. 01.03.2019 до Печерського районного суду міста Києва надійшло повідомлення судових експертів про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи у зв`язку з ненаданням оригіналу досліджуваного документа - договору поруки № 02/07/15 від 02.07.2015. 12.06.2019 Печерським районним судом міста Києва повторно, з урахуванням клопотання судових експертів про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи № 23979/23980, призначеної в указаній цивільній справі, на адресу позивача направлено лист-прохання надати суду оригінал договору поруки від 02.07.2015. 16.09.2019 до Печерського районного суду міста Києва надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи в указаній цивільній справі разом з її матеріалами, з огляду на те, що на дослідження не надано оригіналу досліджуваного документа, а саме договору поруки від 02.07.2015. ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» підтверджень про наявність виняткових випадків, внаслідок яких він був позбавлений можливості надати ці докази до суду з причин, що об`єктивно не залежали від нього не надало. За таких обстави та враховуючи невизнання відповідачем [PERSON] обставин підписання договору поруки від 02.07.2015, яким встановлювався обов`язок останнього відповідати солідарно з ТОВ «Центршляхбуд» перед позивачем за неналежне виконання боржником умов договору переведення боргу від 02.07.2015, неподання ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» впродовж розгляду судом вказаної справи його оригіналу, тобто належних та допустимих доказів взяття на себе [PERSON] як поручителем відповідальності у разі настання передбаченого випадку солідарно із боржником ТОВ «Центршляхбуд» виконати перед позивачем як кредитором зобов`язання, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні первісного позову в цій частині за недоведеністю. Крім того, суд зазначає, що стороною позивача за зустрічним позовом [PERSON] не реалізоване надане йому право на звернення із заявою про залишення його позову без розгляду до початку судом першої інстанції розгляду справи по суті, як того вимагає ст. 257 ЦПК України, при цьому позивач мав право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову, що за правилами ст.ст. 49, 206 ЦПК України буде мати наслідком закриття провадження у справі, однак таким не скористався, тому суд розглядає спір в цій частині по суті, не вбачає правових підстав для задоволення вимог зустрічного позову та визнання недійсним договору поруки № 02/07/15 від 02.07.2015, укладеного між ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» та [PERSON] , виходячи з наступних обставин. Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямованими на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що коли недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У ч. 1 цієї ж статті зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. У разі непідписання договору особою, зазначеною в ньому як сторона, за умови підтвердження цього факту належними доказами, при встановленні, що нею не вчинялись дії, спрямовані на виникнення відповідних правовідносин, такий договір за позовом цієї особи (або іншої заінтересованої особи) може бути визнаний недійсним у зв`язку з його невідповідністю вимогам ч. 3 і 5 ст. 203 ЦК України, а саме: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Тобто, з огляду на викладене, при розгляді спору щодо визнання правочину поруки недійсним, суд повинен встановити чи був такий договір укладений. Таким чином, порука є двостороннім правочином, відтак для його укладення потрібне волевиявлення двох сторін - поручителя і кредитора. Крім того, договір поруки укладається письмово у формі єдиного документа, підписаного сторонами (поручителем і боржником). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 цього Кодексу, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Отже, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутній оригінал договору поруки, крім того суду не надано та самим судом не встановлено обставин погодження чи виконання конкретних узгоджених умов цього правочину сторонами ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» та [PERSON] , тобто відсутні підтвердження того, що сторони такий правочин уклали, тому відсутні правові підстави для вирішення питання в судовому порядку щодо відповідності чи суперечності форми та змісту договору поруки № 02/07/15 від 02.07.2015 вимогам ЦК України, а також для висновку про додержання чи недодержання загальних вимог, які є необхідним для чинності правочину, через відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження факту його вчинення, та того, що такі обставини в дійсності відбулися. Таким чином, оскільки судом не встановлено обставин вчинення сторонами договору поруки та факту його укладення, тому й правові підстави для вирішення питання щодо відповідності чи суперечності цього правочину нормам права відсутні. За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з ТОВ «Центршляхбуд» на користь ТОВ «Клас Ессет Менеджмент» підлягає стягненню також сума судового збору у розмірі 51084,47 грн. Оскільки судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні первісного позову до [PERSON] , тому відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, необхідно зазначити про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.10.2017. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial