Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача матеріальні збитки у сумі 23000 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000 грн. завдані злочином. В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. Відповідач по справі 06.08.2019 року близько 13 год. 30 хв. перебуваючи на території домоволодіння позивача, маючи умисел, спрямований на завдання тілесних ушкодження під час словесної сварки кулаком правої руки наніс позивачу удар в область обличчя, від чого останній отримав тілесні ушкодження. Внаслідок удару відповідача в позивача були пошкоджені зуби, які підлягають видаленню з наступною частковою зміною протезу на верхню щелепу та повного знімного на нижню щелепу. Вироком Обухівського районного суду Київської області від 23.10.2020 року, встановлено що відповідач по справі, визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Відповідач заподіявши позивачу тілесні ушкодження, фактично завдав матеріальної шкоди та моральної шкоди, яка полягає у негативних переживаннях та спогадах, насторозі, тривозі, переживаннях фізичних незручностях та психологічному дискомфорті. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду повідомлявся належним чином, клопотання, заяв до суду не направив, відзиву не подав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом письмових доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, вироком Обухівського районного суду Київської області від 23.10.2020 року, що набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Вироком від 23.10.2020 року встановлено, що 06 серпня 2019 року близько 13 год. 30 хв., відповідач [PERSON] , перебував на території домоволодіння позивача [PERSON] , маючи умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень. Під час словесної сварки кулаком правої руки наніс позивачу удар в область обличчя, від чого останній отримав тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта №97 від 22.05.2020 року у позивача буди виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на нижній губі, пошкодження слизової оболонки ротової порожнини. Внаслідок удару були пошкоджені зуби ,а саме 15, 13, 12, 11, 24, які підлягають видаленню з послідуючою частковою зміною протезу на верхню щелепу та повного знімного на нижню щелепу. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються статтею 23 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до частин 2 - 5 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.127, ч.ч.1, 4, 7 ст.128 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За змістом статей 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з роз`ясненням, наведеним в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь тяжкості та характер нанесених тілесних ушкоджень, тривалість страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Оскільки, на думку суду саме такий розмір відшкодування є розумним, справедливим та достатнім, який відповідає тим моральним стражданням, які завдані позивачу внаслідок умисних протиправних дій з боку відповідача. Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, позивач як на підставу її заподіяння посилається на довідку лікаря з приводу протезування ротової порожнини і складання вартості в майбутньому ортопедичної конструкції, згідно якої приблизна вартість лікування становить 23 000 грн. 00 коп. З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства про стягнення збитків, які він тільки планує понести. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Позивачем не надано належних доказів, тому суд приходять до висновку про відмову у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди. Статтею 141 ЦПК України передбачено розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial