Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати дійсним укладений з відповідачем договір купівлі - продажу від 05 серпня 2015 року, також просить визнати за ним на підставі вказаного договору право власності на домоволодіння за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Сороківка, вулиця Радянська, будинок 9. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05 серпня 2015 року він уклав з відповідачем договір відповідно до умов якого, за 4000 доларів США він придбав у відповідача домоволодіння за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Сороківка, вулиця Радянська, будинок 9. Домоволодіння належить відповідачу на підставі рішення суду від 17 грудня 2012 року. Відповідач грошову суму у розмірі 4000 доларів США отримав та відповідно до договору зобовязався протягом одного місяця після укладення договору оформити угоду нотаріально, але під різними приводами ухиляється від виконання умов договору, тому позивач звернувся до суду з позовом. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі угоди про надання послуг адвоката, в судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя, просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши позивача, представник позивача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2012 року по цивільній справі № 2034/2628/2012 за позовом [PERSON] до Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності, вимоги позивача задоволено та визнано за [PERSON] право власності на домоволодіння за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Сороківка, вулиця Радянська, будинок 9. За договором від 05 серпня 2015 року, відповідач [PERSON] продав, а позивач [PERSON] купив житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Сороківка, вулиця Радянська, будинок 9. Крім того, відповідно до умов договору від 05 серпня 2015 року [PERSON] до підписання договору отримав грошові кошти в розмірі 4000 доларів США повністю та зобовязався протягом місяця після підписання вказаного договору оформити правочин у відповідності до закону України. Також в якості доказів суду надано: технічний паспорт на житловий будинок № 9 за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Сороківка, вулиця Радянська, виготовлений Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 09 грудня 2011 року на імя [PERSON] (померла), право власності не зареєстровано. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно статті 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 розяснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України повязується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. Враховуючи, що договір купівлі-продажу нежитлового будинку, що уклали 05 серпня 2015 року позивач та відповідач, в силу ст. 657 ЦК України підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, момент вчинення таких правочинів повязується з державною реєстрацією, яка сторонами проведена не була, тому договір від 05 серпня 2015 року не є укладеними, а отже, не створює прав та обовязків для сторін, тому він не може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, та відповідно, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно. Крім того, суду не надано доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину, як не надано доказів про те, що відповідач у встановленому законом порядку зареєстрував рішення суду та є у встановленому законом порядку власником нерухомого майна - предмета договору від 05 серпня 2015 року. Таким чином вимоги позивача не ґрунтуються на нормах закону, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позову про визнання дійсним договору купівлі-продажу та про визнання права власності на житловий будинок за їх безпідставністю і на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed