Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача, на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 54629,85 грн. за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 02.09.1996 року вона почала працювати на посаді інженера у ПАТ «Запоріжжяобленерго». Проте з вересня 2017 року заробітну плату їй не виплачують, заборгованість в сумі 54629, 85 грн. виплатити відмовляються у звязку з відсутністю грошових коштів. На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначає, що сума заборгованості, яка зазначена в довідці є сумою без урахування податків та зборів. Також вказує, що, відповідно до довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго», станом на 02.01.2019 року вже повністю погашена заборгованість за вересень, жовтень 2017 року та лютий, квітень травень, червень, липень, серпень 2018, розмір заборгованості станом на 02.01.2019 року. становить 35252,76 грн. Просить відмовити у задоволені вимог у повному обсязі. В судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності за правилами спрощеного провадження. Просить позов задовольнити частково та стягнути з ПАТ «Запоріжжяобленерго» нарахованому, але не виплачену заробітну плату у розмірі 35252,76 грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Підтримує відзив на позов, просить відмовити у задоволені позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом установлено, що [PERSON] працює у Публічному акціонерному товаристві «Запоріжжяобленерго», з 02.09.1996 року по теперішній час, що підтверджується трудовою книжкою серії БТ-ІІ № 7755205. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.1\~ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Статтею 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ч.1\~ст.233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Відповідно до довідки про заборгованість із заробітної плати № 1369 від 04.09.2018 року за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року [PERSON], виданою ПАТ «Запоріжжяобленерго», станом на 21.09.2018 року заборгованість по заробітній платі становить 54629 гривень 85 копійок, яка складається з щомісячних виплат зарплат, а саме: за вересень 8002,75; листопад 7588,69; грудень 9250,54; січень 8448,53; березень 9965,00; квітень 2836,15; серпень 8538,19. Згідно довідки про невиплачену зарплату за період вересень 2017 року по серпень 2018 року, виданою ПАТ «Запоріжжяобленерго», [PERSON] не виплачено станом на 02.01.2019 заробітну плату у розмірі 35252,76 гривень, яка складається з щомісячних зарплат, а саме: листопад 7588,69; грудень 9250,54; січень 8448,53; березень 9965,00. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з частковою сплатою заборгованості із заробітної плати. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 35252,76 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved