Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, яким просить позбавити права користування кімнатами № 30, 32 будинку № 18/63 по вул.. Пожарського в м. Харкові, визнавши [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування кімнатами № [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на те, що в кімнатах 30, 32 по вул.. Пожарського, 18/63 в м. Харкові мешкають: позивачка [PERSON], - з 1993 року, проте зареєстрована з 09.07.2008 року, та її малолітня донька - [PERSON], [INFO], яка зареєстрована з 26.03.2014 року. Крім того, є зареєстрованими в кімнатах № 30, 32 двоюрідні брати по лінії матері позивачки: [PERSON] - з 31.01.1989 року та [PERSON] - з 27.12.1991 року, але вони без поважних причин не мешкають за місцем реєстрації: [PERSON] - з 2005 року, [PERSON] - з 2010 року. Позивачка [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) K.M. є сиротою, її батько [PERSON] помер у 1989 році, а мати - [PERSON] померла у 1993 році. Рішенням виконкому Гусинської сільської ради від 28.07.1993 року їй було призначено опікуна [PERSON] Леонтієвну, яка була рідною сестрою її матері та матірю відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] З 1993 року вона стала мешкати за місцем реєстрації опікуна [PERSON] по вул. Пожарського, 18/63, кімн. 30, 32 та була внесена до особового рахунку неприватизованих кімнат за вказаною адресою. У серпні 2002 року померла опікун [PERSON] У звязку з її смертю рішенням виконкому Фрунзенської районної ради від 17.09.2002 року за № 190/21 її було призначено опікуном брата [PERSON] та прийнято до уваги те, що вона вже внесена до особового рахунку неприватизованих кімнат № 30, 32 по вул. Пожарського, 18/63. На даний час особовий рахунок по кімн. № 30, 32 відкритий на імя [PERSON] Також позивачка зазначила, що у 2005 році позивачка вступила до Харківського залізничного технікуму та вимушена була проживати в гуртожитку, оскільки відповідач [PERSON] не дозволяв їй проживати за місцем реєстрації. Шахрайським шляхом вона була знята з реєстрації по кімн. № 30, 32, однак, після звернення до правоохоронних органів, 09.07.2008 року знову була зареєстрована в цих кімнатах. [PERSON] став здавати кімнати стороннім людям і не дозволяв їй вселитись в житлові приміщення. 20.04.2013 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 20.04.2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 251. 04.11.2013 року у позивачки народилась донька [PERSON]. 26.05.2015 року рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова за позивачем та її малолітньою донькою було визнане право користування житлом - кімнатами № 30, 32 по вул. Пожарського, 18/63 у м. Харкові та вони були вселені в зазначені кімнати. Відповідачі по справі [PERSON] з 2005 року та [PERSON] з 2010 року без поважних причин не цікавились житлом, не сплачували комунальні послуги та квартирну плату. Загальна заборгованість на час вселення в кімнати № 30, 32, а саме станом на 10 червня 2015 року, становила близько 60 000 гривень. Позивачка змушена була укласти договори про розстрочку виплат за комунальні послуги та сплачувати борги одноособово. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просивши про їх задоволення. При цьому позивачка пояснила, що вона увесь час сплачує комунальні послуги за всіх осіб, разом з тими що не проживають. Також зазначила, що рішенням від 26.05.2015 року Фрунзенського районного суду м. Харкова (справа № 645/1606/15-ц) за нею та її малолітньою донькою було визнане право користування житлом - кімнатами № 30, 32 по вул. Пожарського, 18/63 у м. Харкові та вони були вселені в зазначені кімнати. Відповідачі в судове засідання не заявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом направлення судових повістки рекомендованою кореспонденцією на адресу місця реєстрації відповідачів, яка відповідає даним адресно-довідкового відділу ГУ ДМС України в Харківській області про реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] (а.с. 45, 46, 63-67, 69-70), через оголошення у пресі - газеті «Слобідський край» від 07.05.2016 року № 55-56 (22331-22332), заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності не надали. Причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали. Згідно ч. 3\~ст. 27 ЦПК України\~відповідач зобов*язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов*язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права зобов*язує\~\~відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду\~\~судом пред*явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. У відповідності до приписів ч. 5 ст.\~74 ЦПК України\~судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. КП «Жилкомсервіс» правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки. Заяв з проханням слухати справу за їх відсутністю не надали. По справі були допитані свідки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що він є сусідкою позивача по справі, мешкає у кімнаті 45, та знає позивача один рік. Мешкає в гуртожитку 10 років. Свідок зазначила, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації п*ять років, [PERSON] ніколи не мешкав. В спірних кімнатах проживали квартиранти. Позивачка не здійснювала ніяких перешкод у праві проживання відповідачів у квартирі. Свідок була у кімнатах, ніяких речей відповідачів у кімнатах не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він є сусідом позивачки по справі, мешкає у кімнаті 31, та знає позивача другий рік. Мешкає в гуртожитку з 2010 року. Свідок зазначив, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2010 року, [PERSON] ніколи не мешкав. В спірних кімнатах проживали квартиранти, кімнати здаються в оренду. Позивачка не здійснювала ніяких перешкод у праві проживання відповідачів у квартирі. Свідок був у кімнатах, ніяких речей відповідачів у кімнатах не бачив. Комунальні платежі сплачує [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона сусідка позивачки по справі, мешкає у кімнаті 42, та знає позивачку другий рік. Мешкає в гуртожитку з 2009 року. Свідок зазначив, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації шість років, [PERSON] тільки зареєстрований але не мешкав. В спірних кімнатах проживали квартиранти. Позивачка не здійснювала ніяких перешкод у праві проживання відповідачів у квартирі. Комунальні платежі сплачує [PERSON], за кімнати були великі борги. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає необхідним зазначити наступне. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено у ході судового розгляду, рішенням виконавчого комітету Гусинської сільської ради народних депутатів Купянської районної державної адміністрації Харківської області від 28.07.1993 року, призначено [PERSON], [INFO], проживаючу: [INFO], працюючу слюсарем ХТЗ опіку над її неповнолітньою племінницею [PERSON], [INFO], у звязку зі смертю батьків: батько [PERSON] помер 07.05.1989 року, мати [PERSON] померла 22.07.1993 року (а.с. 6). Рішенням виконавчого комітету Фрунзенської районної у м.Харкові ради №190/21 від 17.09.2002 року, призначено [PERSON], брата неповнолітньої, опікуном над неповнолітньою [PERSON], [INFO], за її згодою, у звязку зі смертю опікуна. Прийнято до уваги, що неповнолітня [PERSON] внесена до особового рахунку неприватизованої квартири [ADDRESS], 32. Рішення виконкому Гусинської сільської ради Купянського району Харківської області від 28 липня 1993 року №28 щодо призначення опіки над неповнолітньою [PERSON], [INFO], вважати таким, що втратив чинність у звязку зі смертю опікуна (а.с. 7). 20.04.2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Бойко» (свідоцтво про шлюб серія 1-ВЛ №201590) (а.с. 8). Як вбачається з копії паспорта позивача, вона зареєстрована за адресою: [INFO], кв.30,32. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.05.2015 р. (справа № 645/1606/15-ц)за [PERSON] та її малолітньою донькою [PERSON], [INFO] визнано право користування житлом - квартирою № 30-32 по вул. Пожарського, будинок 18/63, у м.Харкові та вселено їх в зазначену квартиру. Судом встановлено, що відповідно до довідки з місця проживання про склад сім*ї та прописку № 4986 від 08.12.2015 року виданої КП «Жилкомсервіс» дільниця № 52, за адресою [ADDRESS], в будинку, який належить територіальній громаді м. Харкові, зареєстровані [PERSON], [INFO] з 09.07.2008 року; [PERSON], [INFO] з 26.03.2014 року; [PERSON], [INFO] з 27.12.1991 р., [PERSON], [INFO] з 31.01.1989 року (а.с. 14). Згідно відповіді КЗОЗ «Харківська Міська поліклініка № 3» від 24.11.2015 р. № 885, [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: вул. Пожарського 6.18/63 кв. 30-32 та [PERSON] [INFO], який мешкає за тією ж адресою в період з серпня 2011 року по теперішній час до поліклініки за медичною допомогою не звертались. Судом вивчалася відповідь начальника Фрунзенського ВП Орджонікідзевського ВП ГУП в Харківської області № 59/320 від 24.11.2015 року відповідно якої за період з серпня 2011 року по листопад 2015 р. звернень та заяв від [PERSON] та [PERSON] щодо утворення йому перешкод у праві проживання у квартир не зареєстровано, з заявою зверталася лише [PERSON] (а.с. 29). Також, про факт не проживання відповідачів за адресою свідчать акт № 172/4659 обстеження системи теплопостачання житлового приміщення від 04.12.2015 року, в якому вказано, що [PERSON] та [PERSON] не мешкають в кімн. 30 (а.с. 25а); акт обстеження кімнат № 30, 32 по вул. Пожарського, 18/63 від 08.12.2015 року згідно якого відповідачі без поважних причин не мешкають в зазначених кімнатах: [PERSON] з 2005 року та [PERSON] з 2010 року, і в цих житлових приміщеннях відсутні їх особисті речі та інше майно відповідачів. В кімнатах № 30, 32 є тільки два спальних місця (а.с.26). Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації також, підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які, попереджені про кримінальну відповідальність, в судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідачів за місцем реєстрації, за місцем мешкання позивача. \~\~Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. \~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. \~Судом встановлено, що відповідачі не проживають за адресою: [INFO] кім. 30, 32тривалий час та покинули спірне житло добровільно, перешкод у їх проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачами свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідачів за вищевказаною адресою понад один рік суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачам у користуванні спірними кімнатами в матеріалах справи також відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.ст.\~64,\~156 Житлового Кодексу України\~відповідачі є членами сімї позивача. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі залишаючись бути зареєстрованими у спірних кімнатах, наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не має, у спірних кімнатах фактично не проживають - [PERSON] з 2005 року та [PERSON] з 2010 року, тобто станом на момент розгляду справи більше одного року. Наявність реєстрації відповідачів у спірних кімнатах перешкоджає позивачу здійснювати право користування, оскільки передбачає право відповідачів на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. \~Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. \~Таким чином, судом встановлено, що відповідачі не проживають за адресою: [INFO] кім. 30, 32, тривалий час, перешкод у їх проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачами свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття\~з\~реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового\~рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права\~власності\~на\~житлове\~приміщення\~або\~права користування житловим\~приміщенням,\~про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;\~свідоцтва про смерть. Тобто, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставою для зняття\~з реєстрації\~місця проживання осіб.

Outcome: approved