Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який надалі уточнив та в якому вказав, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 30.01.2009р. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 10.06.2013р. вказаний шлюб було розірвано. Перед розірванням шлюбу відповідачка переїхала проживати до своїх батьків, забравши з собою дитину. За час окремого проживання сторін відповідачка повністю ізолювала дитину від батька, добровільно не надає можливості зустрічатись та спілкуватись з сином. Тому позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO], а саме: під час приїзду батька до м.Бердянська, повідомивши про це матір дитини за 10 днів до приїзду, не порушуючи режим дитини з 12-00 до 20-00; день народження дитини святкувати разом з дитиною у м.Києві за місцем проживання батька кожного другого року, забирати сина до себе на два тижні до м.Києва з обов'язковим поверненням дитини за місцем проживання матері; день народження батька святкувати разом з дитиною за місцем проживання батька кожного другого року, забирати сина до себе на два тижні у м.Київ з обов'язковим поверненням дитини за місцем проживання матері; під час відпустки батька приїжджати до м.Бердянська та забирати сина до себе за місцем проживання у м.Київ строком 2 тижні з обов'язковим поверненням дитини за місцем проживання матері; у разі виїзду матері з дитиною до відпочинку повідомляти батька за 10 днів до виїзду телеграмою; визначити батьку час для спілкування з дитиною телефоном не менше 3 разів на тиждень тривалістю не менше 10 хвилин на день; один раз у квартал забирати дитину до місця проживання батька строком на 2 тижні з обов'язковим поверненням дитини за місцем проживання матері; зобов'язати відповідача повідомляти позивача про виїзд дитини за межі постійного проживання з м.Бердянська шляхом телеграми не пізніше 10 днів перед від'їздом; попередити матір про недопустимість налаштування дитини проти батька. В судовому засіданні 27.03.2014р. позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позові, просив позов задовольнити в повному обсязі. До судового засідання 15.04.2014р. надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі. В судовому засіданні 05.02.2014р. відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково та пояснила, що фактично не заперечує проти спілкування та зустрічей дитини з батьком, але той бажає повністю контролювати життя сина, тобто спілкуватись та зустрічатись з ним в будь-який зручний для нього час та на протязі будь-якого зручного для нього періоду часу, проти чого відповідачка заперечує. Тому просила задовольнити позовні вимоги частково - визначити спосіб участі батька у вихованні дитини в межах, запропонованих службою у справах дітей. До судового засідання 15.04.2014р. надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі. В судовому засіданні 27.03.2014р. представник третьої особи Аліпова І.А. просила позовні вимоги задовольнити частково - встановити спосіб участі батька у вихованні дитини в межах, запропонованих у відповідному висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради від 04.03.2014р. До судового засідання 15.04.2014р. надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі. Заслухавши пояснення вказаних учасників судового розгляду справи, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог на підставі наступного. Суд вважає встановленим та доведеним наданими до суду доказами, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.01.2009р. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 10.06.2013р. вказаний шлюб було розірвано. Перед розірванням шлюбу відповідачка переїхала проживати до своїх батьків, забравши з собою дитину, з того часу дитина постійно проживає з матір'ю, проти чого батько дитини не заперечує. Вказані факти підтверджені в судовому засіданні всіма учасниками судового розгляду. Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1 ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. В даному випадку на підставі наданих доказів не можна зробити висновок, що відповідач [PERSON] перешкоджає позивачу [PERSON] приймати участь у вихованні дитини, спілкуватись та зустрічатись з ним, але виходячи із позицій сторін при розгляді справи, досягти домовленості про конкретні способи участі позивача у вихованні дитини батьки не можуть. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради від 04.03.2014р., наданий суду у відповідності до ст.19 СК України, вказаний орган вважає доцільним встановити позивачу час для спілкування з сином [PERSON], [INFO] таким чином: під час приїзду батька до м.Бердянська повідомляти про це матір дитини за 10 днів до приїзду, не порушуючи режим дитини з 12-00 до 20-00; день народження дитини святкувати разом з дитиною у м.Києві за місцем проживання батька кожного другого року, а на день народження батька приїжджати до м.Бердянська, забирати сина на тиждень до себе в м.Київ, з обов'язковим поверненням дитини за місцем проживання матері; під час відпустки батька приїжджати до м.Бердянська та забирати сина до себе за місцем проживання у м.Київ строком 2 тижні з обов'язковим поверненням дитини за місцем проживання матері; у разі виїзду матері з дитиною на відпочинок, повідомляти батька дитини в телефонному режимі; визначити батькові час для спілкування з дитиною телефоном таким чином: кожної суботи та неділі в період з 12.00 до 16.00; попередити батька про недопустимість налаштування дитини проти матері. З вказаним висновком органу опіки та піклування повністю погодилась відповідач по справі (матір дитини) та в більшій частині погодився позивач (батько дитини). Відповідно до ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновками органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В даному випадку суд не бачить підстав не погодитися з вказаним висновком органу опіки та піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини і, на думку суду, в достатній мірі забезпечує повноцінну участь батька у вихованні дитини. Тому в задоволенні частини позовних вимог, які виходять за межі вказаного висновку, слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial