Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що позивач постачає природний газ відповідачу: 12.12.2016 між відповідачем та позивачем було підписано заяву - приєднання до умов договору розподілу природного газу. 26.09.2016 представниками позивача за адресою відповідача було припинено газопостачання у зв`язку з порушенням строків сплати за надані послуги з газопостачання, що може призвести до аварійної ситуації та складено акт № 1491 про припинення газопостачання шляхом опломбування крану вводу № С29937727, який залишено у відповідача. Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, письмових звернень від відповідача про відновлення газопостачання на адресу позивача не надходило, також не надходило підтверджень відшкодування витрат на припинення газопостачання, натомість, 13.09.2017 представниками позивача за адресою відповідача виявлено самовільне відновлення газопостачання, про що було складено акт про порушення № Л398, який був підписаний відповідачем без зауважень та не оспорювався. Відповідно до вимог гл. 5 розд. ХІ Кодексу ГРМ, комісією Оператора ГРМ з рогзялу актів про порушення було розглянуто акт про порушення №Л398 від 13.09.2017 та прийнято рішення про його задоволення. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку збитків (період розрахунку складає 13.03.2017 - 31.08.2017), розмір збитку визначений в сумі 10 328,57 грн. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 10 328,57 грн. Представник позивача в судовому засідання позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Пояснив, що позивач допускала самовільне підключення до газопостачання та на момент його виявлення була присутня, підписала акт про порушення. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, пояснили, що станом на 05.12.2016 відповідач повністю сплатила борг та зверталася до відповідача із заявою про відновлення газопостачання, а також не заперечували, що відповідач допускала самовільне відновлення газопостачання. Вислухав учасників справи, дослідив докази в межах заявлених суду вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом відповідач є власником квартири [ADDRESS] , на ім`я якої відкрито особовий рахунок споживача природного газу [NUMBER]. 26.09.2016 представниками позивача за адресою відповідача було припинено газопостачання у зв`язку з порушенням строків сплати за надані послуги з газопостачання, що може призвести до аварійної ситуації та складено акт № 1491 про припинення газопостачання шляхом опломбування крану вводу № С29937727 (а.с.14-15). 13.09.2017 було складено Акт про порушення №Л 398 (за участю відповідача) згідно з яким з боку відповідача зафіксовано порушення ч. 1 гл. 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ: несанкціонований відбір природного газу (зрив скоби) (а.с.99). Відповідач погодилася із актом про порушення, про що свідчить її підпис в акті від 13.09.2017 (а.с. 99, 99 звор.). Відповідно до акту-розрахунку №3511 від 20.11.2017 (а.с.31) розрахунковий не облікований об`єм природного газу до 01 числа місяця складає на 31.08.2017 - 1244, 1 м3 (13.03.2017 - 31.08.2017 ). Відповідачу було направлено рахунок на оплату необлікованого об`єму природного газу рекомендованим листом з повідомленням, який був нею отриманий 21.12.2017 (а.с. 30). Збитки в зазначеному вище розмірі відповідачем не відшкодовані. Спірні правовідносини склалися із правовідносин про відшкодуванню збитків. За ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 2 ст. 633 ЦК України). Відповідно до глави 7 розділу 5 Кодексу ГРМ Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: зокрема, несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; несанкціоноване відновлення газопостачання. Відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу). Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 526, 626-631 ЦК України договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач, обравши певний спосіб захисту (ст. 16 ЦК), на власний розсуд визначився також із колом відповідачів, та подав до суду позов саме до відповідача яка безпосередньо була присутня при складанні акту про порушення, що, на переконання суду, є таким, що відповідає закону. Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч.2 ст. 22 ЦК України). Частиною 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Отже, несанкціоноване відновлення газопостачання - це збитки, завдані внаслідок вчинення правопорушень споживачем у сфері газорозподільних систем, які підлягають доказуванню з урахуванням приписів ст. 22 ЦК та ст.ст. 22, 614, 1212, 1213 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6). За ст. 13 ЦПК України (ч. 1) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На переконання суду позивач виконав обов`язок доказування, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України. Що стосується тверджень відповідача щодо того, що нею було сплачено заборгованість за надані послуги газопостачання, то суд не бере до уваги, оскільки вони не спростовують зазначених вище висновків суду. Заборгованість відповідача за надані послуги не є предметом спору в даній справі. Також суду не бере до уваги те, що відповідачем подавалися заяви до позивача щодо здійснення підключення до газопостачання у зв`язку зі сплатою заборгованості, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження факту усунення порушень і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу), також щодо оскарження такої дії (бездіяльності) позивача. Факт самовільного підключення до газопостачання визнано відповідачем у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, у позивача були підстави для звернення з даним позовом, в результаті дій відповідачів порушені права позивача, які підлягають поновленню у спосіб, обраний позивачем (ст.ст. 11, 16 ЦК України). Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України: судові витрати відносяться на рахунок відповідача, який винний на користь позивача відшкодувати сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved