Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] та на його ім`я відкритий особовий рахунок. АТ «Херсонська ТЕЦ» надає відповідачу послуги з централізованого опалення. Протягом тривалого часу відповідач не сплачує витрати, пов`язані зі споживанням послуг з централізованого опалення. У зв`язку з чим утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.03.2003 року по 01.09.2017 року у розмірі 17556,95 грн., яку відповідач виплачувати відмовляється. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судовий збір у сумі 1762,00 гривень. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.02.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04.04.2018 року по справі №766/1796/18 позов ПАТ «Херсонська ТЕЦ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» в рахунок погашення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.03.2003 року по 01.09.2017 року та судовий збір у розмірі 1762 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.01.2020 року заочне рішення по справі №766/1796/18 від 04.04.2018 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що в межах строку позовної давності борг складає 9436,33 грн. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнали частково на суму 9436,33 грн. згідно строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення, які надає позивач АТ «Херсонська ТЕЦ» за адресою: [ADDRESS] , на її ім`я відкритий особовий рахунок. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за централізоване опалення за період з 01.03.2003 року по 01.09.2017 року складає 17556,95 гривень. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області №766/18493/17 від 14.11.2017 року відмовлено ПАТ «Херсонська ТЕЦ» у прийнятті заяви про стягнення боргу за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання з [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитору) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною другою цієї статті зазначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч.3 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.28, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічного обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до ст.ст.256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що позивач надає, а відповідач отримує послуги з теплопостачання, але в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач належним чином не оплачує спожиті послуги, порушене право позивача на отримання належної плати за надані послуги підлягає судовому захисту. У даному випадку відповідач заявив про застосування позовної давності. Як встановлено судом, з даним цивільним позовом позивач звернувся до суду 02.02.2018року. При цьому, судом встановлено, що 14.11.2017 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за вказаний вид житлово-комунальних послуг, а тому в силу наведеної вище норми ст.264 ЦК України та висновку Верховного Суду України, перервав перебіг позовної давності, який з цього часу підлягає обчисленню заново. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість може бути стягнута в межах трирічного строку, а саме з 14.11.2014 року в розмірі 9436,33 грн. З урахуванням цього заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. З урахуванням викладеного, а також того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в частині 9436,33 гривень, що складає 53,75% від заявленої позивачем суми заборгованості, що становить 17556,95 гривень, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 947,08 гривень, що відповідає 53,75% від сплаченої позивачем суми судового збору під час звернення до суду - 1762,00 гривень.

Outcome: partial