Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 4 794 грн. 50 коп., інфляційні витрати в розмірі 1 595 грн. 51 коп., 3% річних в розмірі 436 грн. 90 коп., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп., посилаючись на те, що між відповідачем та ВАТ «Мелітопольгаз», правонаступником якого є ДП «Мелітопольгаз» ПАТ «Мелітопольгаз» 05 червня 2009 року було укладено договір № 46166 про надання населенню послуг з газопостачання, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання здійснювати постачання природного газу, а відповідач своєчасно розраховуватись за надані послуги. Впродовж дії договору відповідачем постійно порушувались вимоги договору та норми чинного законодавства України з умов оплати за спожитий природний газ, в зв`язку з чим у неї виникла вищевказана заборгованість, яку позивач просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, уточнила позовні вимоги стосовно розміру 3 % річних, які просить стягнути з відповідача, а саме у розмірі 436 грн. 90 коп., замість зазначеного у позові 373 грн. 07 коп. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, не повідомивши суд про причини неявки. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання: [ADDRESS] , та розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України. Відповідач відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 червня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Мелітопольгаз», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Мелітопольгаз» та [PERSON] було укладено договір № 46166 про надання послуг з газопостачання, за умовами якого ВАТ «Мелітопольгаз» прийняло на себе зобов`язання здійснювати постачання природного газу, а [PERSON] - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки та на умовах, передбачених цим договором (а.с.4,5). Основними видами діяльності Дочірнього підприємства «Газ Мелітополя» ПАТ Мелітопольгаз є постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом. Згідно ст.ст.11, 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну ібо припинення цивільних прав та обов`язків. Відносини між газопостачальними/газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 09 грудня 1999 року № 2246, що діяли до 13 липня 2016 року, тобто на момент виникнення правовідносин. За адресою споживача прилад обліку споживання природного газу відсутній, у зв`язку із чим з метою обліку споживання природного газу використовувались норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619. Відповідно до п.17 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 09 грудня 1999 року № 2246, що діяли до 13 липня 2016 року, тобто на момент виникнення правовідносин, передбачено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на перше число місяця, що настає за розрахунковим та зазначається споживачем у платіжних документах. Однак, в порушення норм законодавства, абонент своєчасно не проводив сплату за спожитий природний газ, в результаті чого станом на 19 липня 2019 року на особовому рахунку споживача обліковувалась заборгованість у розмірі 4 794 грн. 50 коп. /а.с.6/. 01 червня 2017 року представники газорозподільного підприємства відключили від газопостачання об`єкт за адресою: [ADDRESS] /а.с.8/. Жодних дій, спрямованих на погашення боргу зі спожитого природного газу відповідачем не вчинено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, за положеннями ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.29 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 09 грудня 1999 року № 2246, що діяли до 13 липня 2016 року, тобто на момент виникнення правовідносин, споживач зобов`язаний безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представників постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень,зокрема, для відключення та заміни газових приладів і пристроїв, усунення порушень і несправностей в їх роботі, проведення технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання і дворових газопроводів, перевірки показань лічильників газу, наявності та цілості пломб на них. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1ст. 509 ЦК України) - сплату грошей за надані послуги. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Отже, боржник несе відповідальність за несвоєчасне здійснення оплати за надані послуги у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч. 2ст. 625 ЦК України. Тому, з урахуванням наведеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати за весь час прострочення в сумі 1 595 грн. 51 коп., а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 436 грн. 90 коп. згідно наданого позивачем розрахунку, який суд вважає вірним. 06 березня 2019 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області було відмовлено у видачі судового наказу з підстав відсутності відомостей про місце проживання (перебування) боржника (а.с.9). Таким чином, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 4 794 грн. 50 коп., інфляційні витрати в розмірі 1 595 грн. 51 коп., 3% річних в розмірі 436 грн. 90 коп., а також з урахування ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Outcome: approved