Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] суми страхового відшкодування. При цьому зазначив, що 15.03.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК «Трансмарін» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого застраховано автомобіль «МАN», реєстраційний номер [NUMBER] . За участю застрахованого транспортного засобу під керуванням водія [PERSON] та автомобіля ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , 31.07.2018 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено застрахований автомобіль. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту про вартість відновлювального ремонту, на підставі умов договору страхування ПАТ «ПЗУ Україна» сплатило на користь страхувальника відшкодування в розмірі 97 355,96 грн. Позивач посилається на вимоги ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про старування», які встановлюють перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, та просить стягнути з відповідача 97 355,96 грн. як суми страхового відшкодування, відшкодувати судові витрати. Ухвалою суду від 24.12.2020 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом встановлено, що15.03.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК «Трансмарін» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого застраховано автомобіль «МАN», реєстраційний номер [NUMBER] . 31.07.2018 року [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ», н.з. [NUMBER] , в м.Києві на перехресті вул.. Газопровідна та В. Кідьцева дорога, не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», не надав дорогу автобусу «MAN», н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На підставі поданої ТОВ «ТК «Трансмарін» заяви про настання страхового випадку, звіту про оцінку вартості матеріального збитку позивачем 27.08.2018 року складено страховий акт, виконано розрахунок страхового відшкодування. В подальшому - 31.08.2018 року, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 97 355,96 грн. на користь «ТК «Трансмарін». Відомостей про страхування цивільно-правової відповідальності відповідача як власника транспортного засобу, за участі якого допущено дорожньо-транспортну пригоду, судом не отримано. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічними за змістом є положення ст. 27 Закону України «Про страхування». Оскільки позивачем на підставі укладеного із потерпілим договору добровільного страхування наземного транспорту здійснено виплату шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, заявлені вимоги про стягнення з відповідача сплаченої грошової суми як способу поновлення прав страховика підлягають для задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача про наявність заподіяних збитків, їх розміру. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved