Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що 17.11.2016 року у м.Херсоні сталась ДТП з участю автомобіля «IDEAL II», державний номер [NUMBER] , наразі [NUMBER] , під керуванням позивача, та автомобілем «ВАЗ-2101», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , внаслідок чого був пошкоджений належний позивачу автомобіль. Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 13.12.2016 року [PERSON] визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення даної ДТП згідно ст.124 КУпАП. 18.11.2016 року позивач звернувся до Херсонської філії страхової компаній «Універсальна» із заявою про страхове відшкодування за договором (полісом) №АК/4821597 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.10.2016 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем, надав все необхідні документи, однак до теперішнього часу вказане відшкодування не здійснене. Відповідач листом від 06.04.2017 року відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що позивач не є потерпілою особою або законним представником власника пошкодженого ТЗ та позивачем не надано страховику документ, що підтверджує його право на отримання страхового відшкодування. Згідно висновку №14 експертного автотранспортного дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 29.05.2017 року, вартість матеріальних збитків внаслідок пошкодження автомобіля «IDEAL II», державний номер [NUMBER] , складає 35261,50 грн. Таким чином, оскільки на момент настання страхового випадку, власником автомобіля «IDEAL II», державний номер [NUMBER] , було ПАТ КБ «Приватбанк», а вказаний автомобіль знаходився у лізингу, який є видом договору найму, після зміни власника, яким являється позивач, до нього перейшли всі права та обов`язки наймодавця. Тому, позивач має правові підстави вимагати отримання страхового відшкодування. Заяву про страхове відшкодування була отримана відповідачем 25.01.2017 року, таким чином виплата страхового відшкодування мала бути здійснена 25.04.2017 року, проте по теперішній час страхове відшкодування не виплачене. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з Страхової компанії «Універсальна» на свою користь 35261,50 грн. страхового відшкодування, 3685 грн. пені, 2353 грн. інфляційних витрат, 1058 грн. три проценти річних за прострочення виплати страхового відшкодування, 1650 грн. витрат на проведення експертизи Всі витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на відповідача. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.09.2018 року розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановлений законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Зазначив, що власником автомобіля «IDEAL II», державний номер [NUMBER] , на день скоєння ДТП було ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником автомобіля «IDEAL II», державний номер [NUMBER] , з 17.12.2016 року є [PERSON] . Таким чином, з наданих страховику документів не вбачається наявності у позивача права власності на автомобіль «IDEAL II», державний номер [NUMBER] , на день скоєння ДТП, а саме на 17.11.2016 року. Власником пошкодженого ТЗ на вказану дату, і відповідно потерпілим в розумінні Закону, є ПАТ КБ «Приватбанк», який з вимогою про відшкодування заподіяної шкоди до відповідача не звертався. Наданий позивачем висновок №14 від 29.05.2017 року не може бути прийнятий в якості належного доказу на підтвердження розміру заподіяної шкоди. Також, вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 1650 грн. Таким чином, вимоги позивача до ПАТ «СК «Універсальна» є незаконними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 17.11.2016 року у м.Херсоні сталась ДТП з участю автомобіля «IDEAL II», державний номер [NUMBER] , наразі [NUMBER] , під керуванням позивача та автомобілем «ВАЗ-2101», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , внаслідок чого був пошкоджений належний позивачу автомобіль. Листом ПАТ КБ «Приватбанк» від 06.11.2016 року №20.1.0.0.0./7-20161030/1935, повідомлено [PERSON] про те, що зобов`язання по погашенню авто за договором лізинг від 23.09.2011 року. Надано пакет документів з інструкцією щодо переоформлення автомобіля на його ім`я. 18.11.2016 року позивач звернувся до Херсонської філії страхової компаній «Універсальна» із заявою про страхове відшкодування за договором (полісом) №АК/4821597 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.10.2016 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем. Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 13.12.2016 року [PERSON] визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення даної ДТП згідно ст.124 КУпАП. Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Листом ПАТ «СК «Універсальна» від 06.04.2017 року позивачу відмовлено у виплаті стразового відшкодування, посилаючись на те, що позивач не є потерпілою особою або законним представником власника пошкодженого ТЗ та позивачем не надано страховику документ, що підтверджує його право на отримання страхового відшкодування. Згідно висновку №14 експертного автотранспортного дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 29.05.2017 року, вартість матеріальних збитків внаслідок пошкодження автомобіля «IDEAL II», державний номер [NUMBER] , складає 35261,50 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №733 від 18.04.2017 року витрати на оплату автотоварознавчого дослідження складають 1650 грн. Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП - породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування, в якому потерпілий, так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до частини 2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктами 1.3, 1.4 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що потерпілі це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; і власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Позивач на законній підставі на день дорожньо-транспортної пригоди 17.11.2016 року мав у користуванні автомобіль «IDEAL II», державний номер [NUMBER] , наразі [NUMBER] , якому була завдана шкода. Тобто в розумінні Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач був особою, яка мала право на отримання страхового відшкодування від відповідача незалежно від того чи був вказаний транспортний засіб зареєстрований на нього як власника, чи не був. Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеного у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Обґрунтовуючи розмір позовних вимог, позивач посилається на висновок експертного автотоварознавчого дослідження №14 від 29.05.2017 p., згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «IDEAL», державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , з урахуванням зносу становить 35 261,50 грн. Проте наданий позивачем висновок не може бути прийнятий в якості належного доказу, оскільки він не враховує вимоги нормативно-правових актів з оцінки майна. Згідно п.5.1 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Як вбачається зі змісту висновку ПП «Давиденко», дослідження пошкодженого автомобіля «IDEAL», державний номер [NUMBER] , проводилось на підставі наданих документів з СТО, без особистого огляду ТЗ оцінювачем (протокол огляду ТЗ також відсутній), що є грубим рушенням вимог Методики. Відповідно до п.п.5.2, 5.7 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Після закінчення дослідження КТЗ оцінювач (експерт) у разі потреби ознайомлює заінтересованих осіб, залучених до технічного огляду КТЗ, з його результатами. В порушення вказаних норм, виклик представника ПАТ «СК «Універсальна» на огляд пошкодженого автомобіля не здійснювався (так само як і огляд), з результатами проведеного ПП «Давиденко» дослідження страховик як зацікавлена особа також не ознайомлювався. Згідно п.32 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. №1440, для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків. У висновку ПП «Давиденко» взагалі не вказано, станом на яку дату ним проводилась оцінка транспортного засобу та визначалась вартість матеріального збитку. Крім того, заява на проведення автотоварознавчого дослідження надійшла до ПП «Давиденко» 18.04.2017 pоку, а висновок був складений 29.05.2017 pоку, тобто більше ніж через півроку після настання заявленої ДТП. При цьому висновок не містить посилань на ДТП, яка мала місце 17.11.2016 року. Як зазначено в самому висновку, визначення причинно-наслідкового зв`язку між тією чи іншою подією та утворенням тих чи інших пошкоджень автомобіля не входить до компетенції автотоварознавчої експертизи. Отже неможливо стверджувати, що всі наявні на момент дослідження пошкодження ТЗ виникли внаслідок ДТП 17.11.2016 р. Таким чином, наданий позивачем висновок №14 від 29.05.2017 року не може бути прийнятий в якості належного доказу на підтвердження розміру заподіяної шкоди. Відповідно до п.34.4 ст.34 Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Згідно ч.2 ст.25 Закону України «Про страхування», аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженням автомобіля «IDEAL», державний номер [NUMBER] , страховиком було залучено аварійного комісара [PERSON] , який 1.11.2016 р. провів огляд пошкодженого автомобіля, про що було складено Акт огляду транспортного засобу. Відповідно до ремонтної калькуляції №ОС50434/оп від 16.01.2017 pоку, виконаної за допомогою програмного комплексу «Audatex», вартість відновлювального ремонту автомобіля «IDEAL», державний номер [NUMBER] , без врахування зносу, складає 30 594,50 грн. Згідно аварійного сертифікату, складеного аварійним комісаром [PERSON] , - коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого ТЗ становить 0,47, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складає 20 287,40 грн. Крім того, п.12.1 ст.12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди - зменшується на суму франшизи, яка за умовами полісу №АК/4821597 становить 510,00 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування становить: 20 287,40 грн. - 510,00 грн. = 19 777,40 грн. Враховуючи встановлені судом обставини та вказані норми, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 19 777,40 гривень. Крім цього, згідно п.п.34.2, 34.3 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Отже, право на відшкодування витрат на проведення експертизи виникає у потерпілого лише у разі, якщо страховик не направив свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків. Оскільки, відповідачем було вжито всіх заходів для встановлення розміру завданого збитку та своєчасно направлено представника для проведення огляду пошкодженого автомобіля, що підтверджується актом огляду транспортного засобу від 21.11.2016 року. Таким чином, відповідач виконав свої обов`язки, передбачені ст.34 Закону, у зв`язку з чим у позивача відсутнє право на відшкодування витрат на проведення експертного дослідження. За правилом статті 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Також аналіз норм Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про страхування» свідчить, що діяльність страховика підпадає під визначення послуги і виконавця, що містяться в частині першій статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, якщо договір страхування спрямований на задоволення особистих майнових чи немайнових потреб застрахованої фізичної особи, такі правовідносини регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» в частині, не врегульованій спеціальними законами. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 21 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 роз`яснив, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] 2 [Ставка пені (%)] / 100% / 365 днів [Кількість днів]. Пені за період 25.04.2017 року по 25.09.2017 року складає 2102,86 гривень: - з 25.04.2017 року по 25.05.2017 року пеня складає 436,72 гривень (кількість днів 31, сума боргу 19777,00 гривень, облікова ставка НБУ 13, розрахункова ставка % у рік - 26); - з 26.05.2017 року по 25.09.2017 року пеня складає 1666,14 гривень (кількість днів 123, сума боргу 19777,00 гривень, облікова ставка НБУ 12,5, розрахункова ставка % у рік - 25). Боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредиторазобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Розрахунок інфляційних збитків розраховується за формулою: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]. Розрахунок інфляційних збитків: - за травень 2017 року - вересень 2017 року збитки від інфляції складають 1004,67 гривень (сукупний індекс інфляції 105,08, сума боргу 19777,00 гривень, сума боргу з урахуванням інфляції 20781,61 гривень). Розрахунок відсотків за користування грошовими коштами - дата початку нарахування: 25.04.2017 року - дата закінчення нарахування:25.09.2017 р., відсоткова ставка: 3% річних - розраховується за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів] Всього сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 25.04.2017 року по 25.09.2017 року складає 250,33 грн. (кількість днів 154, сума боргу 19777,00 гривень, відсоткова ставка 3). Враховуючи встановлені судом обставини та вказані норми, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди з відповідача підлягають задоволенню частково, а саме в загальній сумі 23135,26 грн. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: partial