Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5, 1957 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області, колективне сільськогосподарське підприємство «Родина» та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6323955400:02:000:0055. Дана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №104118. Однак при оформленні спадщини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку 6323955400:02:000:0055, так як за Державним актом серії ІІ-ХР №104118 право власності було на іншу земельну ділянку. З листа Головного управління Держгеокадастру вбачається, що згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №104118, [PERSON] належить земельна ділянка площею 5, 1957 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області, колективне сільськогосподарське підприємство «Родина» та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6323955000:02:000:0055, а також в ньому зазначено, що було допущено помилку у кадастровому номері, у зв`язку з чим вірним є кадастровий номер 6323955400:02:000:0055. \~ \~ \~ \~Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що відповідач проти позову не заперечував, суд вважає за можливе застосувати положення статті 206 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксація підготовчого судового засіданння не відбувалася. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, а також врахувавши позиції сторін, викладені у їх заявах, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народився [INFO] в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). [PERSON] народився [INFO] в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] народився [INFO] в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Так, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.), [INFO] померла [PERSON] , яка є бабусею [PERSON] . Відповідно до заповіту від 30.05.2003 року(а.с.11), [PERSON] заповіла [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ХР №104118.ю виданим Лозівською державною адміністрацією Харківської області, 28.12.2002 року зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №329(а.с.14). Однак при оформленні спадщини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6323955400:02:000:0055(а.с.12-13), так як за Державним актом серії ІІ-ХР №104118 закріплено право власності було на іншу земельну ділянку, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером 6323955000:02:000:0055. З листа Головного управління Держгеокадастру вбачається, що на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №104118, загальною площею 5, 1957 га, кадастровий номер 6323955000:02:000:0055, розташовану на території Краснопавлівської селищної ради (землі реформованого КСП «Родіна»). Як зазначила в листі начальник Управління, у вказаному державному акті допущено помилку в кадастровому номері, а саме зазначено 6323955000:02:000:0055, хоча правильним є 6323955400:02:000:0055. Внести зміни до існуючого державного акту на право власності на земельну ділянку або видати новий не має можливості, у зв`язку з 01.01.2013 року були внесені зміни до системи органів державної реєстрації прав, які здійснюють видачу документів, що посвідчують право на нерухоме майно. Факт помилки в Дежавному акті серії [NUMBER] -ХР №104118 підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку від 18.10.2018 року(а.с.15-16), відповідно до якого [PERSON] належала земельна ділянка саме з кадастровим номером 6323955400:02:000:0055 на підставі Державного акта ІІ-ХР №104118. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи(ч.1ст.79 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.41\~Конституції України та ст.321\~ЦК \~ України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Враховуючи вище викладене, зважаючи на матеріали наявні у справі, відповідно до ст.ст.200, 206 ЦПК України, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 1216, 1217, 1220, 1223, 1225 ЦК України,

Outcome: approved