Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 07.03.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 19041 грн. 36 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця . Банком було виконано взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Однак відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 31322,04 грн., що складається із заборгованість за кредитом - 17283,07 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1964,77 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 10106,48 грн., фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу - 1467,72 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду направив заяву, просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку п.9 ст.74 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення у пресі ( «Урядовий кур'єр» № 121(5250) від 09.07.2014 року). Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі відповідача та вважає, що останній повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, з огляду на приписи ст.74 ЦПК України. Враховуючи незаперечення позивача, суд ухвалив проводити по справі заочний розгляд. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 07.03.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено генеральну угоду, відповідно до якої сторони узгодили зменшити розмір заборгованості, яка виникла з дати надання кредитів до дати підписання генеральної угоди, та встановити заборгованість за Договором 1 у розмірі 2587,25 грн., за Договором 2 - 17989,12 грн., з кінцевим терміном погашення 31.03.2016 року. Згідно умов відповідач зобов'язався щомісячно надавати банку грошові кошти - щомісячний платіж у розмірі 690,82 грн. - для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками та іншими виплатами, передбаченими умовами угоди. Проте, відповідачем порушено взяті на себе зобов'язання по кредитному договору. Станом на 09.02.2014 року відповідно до наданого розрахунку, з яким погоджується суд, відповідач має заборгованість, яка становить 31322 грн. 04 коп. Відповідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором; зобов'язання має виконуватись належним чином у відповідності до умов договору та вимогами даного кодексу у встановлений строк. Відповідно до положень ч.2 ст.1050 ЦПК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтований, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню належним чином підтверджені судові витрати.

Outcome: approved