overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача з 1976 року по 20.05.2013 року. В день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточного розрахунку позивач не отримала. Позивач зазначає, що відповідач видав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 10014,50 гривень та обіцяв провести розрахунок. Однак незважаючи на неодноразові звернення з вимогою провести остаточний розрахунок грошей позивач не отримала. У зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на її користь 13022,12 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 02.12.2013 року по 20.10.2014 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суд не повідомив. На стадії заочного розгляду справи позивач надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглядати справу без її участі, уточнила позовні вимоги, в яких просила стягнути з відповідача на її користь 8815,86 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 17.04.2014 року по 20.10.2014 року. Проти заочного рішення не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст.224 ЦПК України заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача з 1976 року по 20.05.2013 року. Відповідно до довідки №4/34/25-14-662 від 20.05.2013 року, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачу станом на 20.05.2013 року складає 10014,50 гривень. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона №666/2704/14-ц від 25.04.2014 року стягнено з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» на користь [PERSON] середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 02.12.2013 року по 16.04.2014 року в сумі 5416,28 гривень та судовий збір на користь держави. Відповідно до ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку позивача сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача у загальній сумі становить 8815,86 гривень, яка складається з затримки за період з 17.04.2014 року по 20.10.2014 року - 57,62 гривень х 153 днів = 8815,86 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача з 1983 року по 20.05.2013 року. В день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточного розрахунку позивач не отримала. Позивач зазначає, що відповідач видав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 26086,88 гривень та обіцяв провести розрахунок. Однак незважаючи на неодноразові звернення з вимогою провести остаточний розрахунок грошей позивач не отримала. У зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на її користь 10732,54 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 22.03.2014 року по 08.12.2014 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суд не повідомив. На стадії заочного розгляду справи позивач надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Проти заочного рішення не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст.224 ЦПК України заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 1993 року по 20.05.2013 року. Відповідно до довідки №4/34/25-8-703 від 20.05.2013 року, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачу станом на 20.05.2013 року складає 26086,88 гривень. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона №666/1790/14-ц від 11.04.2014 року з ВАТ «ХБК» на користь [PERSON] стягнено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.10.2013 року по 21.03.2014 року у сумі 7017,43 гривень без урахуванням податку. Відповідно до ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку позивача сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача у загальній сумі становить 10732,54 гривень, яка складається з затримки за період з 22.03.2014 року по 08.12.2014 року - 58,97 грн. х 182 дня = 10732,54 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача з 1986 року до 20.05.2013 року. В день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточного розрахунку позивач не отримав. Позивач зазначає, що відповідач видав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 2936,93 гривень та обіцяв провести розрахунок. Однак незважаючи на неодноразові звернення з вимогою провести остаточний розрахунок грошей позивач не отримала. У зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на її користь 11204,06 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 21.05.2013 року по 14.02.2014 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суд не повідомив. На стадії заочного розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на свою користь 11204,06 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні без урахування податків за період з 21.05.2013 року по 14.02.2014 року. Просила позовні вимоги задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст.224 ЦПК України заочне рішення. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача по 20.05.2013 року. Відповідно до довідки №4/34/25-5-604 від 20.05.2013 року, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачеві станом на 20.05.2013 року складає 2936,93 гривень Відповідно до ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку, що є в матеріалах справи, сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача становить 11204,06 гривень (2463,88 : 42 гривень х 191 дня затримки за 21.05.2013 року по 14.02.2014 року).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача з 1989 року до 20.05.2013 року. В день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточного розрахунку позивач не отримав. Позивач зазначає, що відповідач видав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 23015,49 гривень та обіцяв провести розрахунок. Однак незважаючи на неодноразові звернення з вимогою провести остаточний розрахунок грошей позивач не отримав. У зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на її користь 7936,00 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 21.05.2013 року по 20.12.2013 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суд не повідомив. На стадії заочного розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на свою користь 7936,00 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні без урахування податків за період з 21.05.2013 року по 20.12.2013 року. Просила позовні вимоги задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст. 224 ЦПК України заочне рішення. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача по 20.05.2013 року. Відповідно до довідки №4/34/25-5-585 від 20.05.2013 року, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачеві станом на 20.05.2013 року складає 23015,49 гривень Відповідно до ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку, що є в матеріалах справи, сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача становить 7936,00 гривень (2150,36 : 42 гривень х 155 дня затримки за 20.05.2013 року по 20.12.2013 року).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача з 1990 року до 20.05.2013 року. В день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточного розрахунку позивач не отримав. Позивач зазначає, що відповідач видав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 15379,43 гривень та обіцяв провести розрахунок. Однак незважаючи на неодноразові звернення з вимогою провести остаточний розрахунок грошей позивач не отримала. У зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на її користь 6697,55 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 21.05.2013 року по 20.12.2013 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суд не повідомив. На стадії заочного розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на свою користь 6697,55 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні без урахування податків за період з 21.05.2013 року по 20.12.2013 року. Просила позовні вимоги задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст. 224 ЦПК України заочне рішення. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача по 20.05.2013 року. Відповідно до довідки №4/34/25-14-790 від 20.05.2013 року, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачеві станом на 20.05.2013 року складає 15379,43 гривень Відповідно до ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку, що є в матеріалах справи, сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача становить 6697,55 гривень (1814,73 : 42 гривень х 155 дня затримки за 21.05.2013 року по 20.12.2013 року).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача з 1993 року по 20.05.2013 року. В день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточного розрахунку позивач не отримала. Позивач зазначає, що відповідач видав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 10620,97 гривень та обіцяв провести розрахунок. Однак незважаючи на неодноразові звернення з вимогою провести остаточний розрахунок грошей позивач не отримала. У зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на її користь 14507,85 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 21.05.2013 року по 10.09.2014 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суд не повідомив. На стадії заочного розгляду справи позивач надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Проти заочного рішення не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст.224 ЦПК України заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 1993 року по 20.05.2013 року. Відповідно до довідки №4/34/25-14-782 від 20.05.2013 року, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачу станом на 20.05.2013 року складає 10620,97 гривень, та оплата простоїв по суду - 2178,62 гривень. Відповідно до ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку позивача сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача у загальній сумі становить 14507,85 гривень, яка складається з затримки за період з 21.05.2014 року по 10.09.2014 року - 43,50 грн. х 337 днів = 14507,85 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача з 1998 по 20.05.2013 року. В день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточного розрахунку позивач не отримав. Позивач зазначає, що відповідач видав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 16962,47 гривень та обіцяв провести розрахунок. Однак незважаючи на неодноразові звернення з вимогою провести остаточний розрахунок грошей позивач не отримав. У зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на її користь 16962,47 гривень заборгованості по заробітній платі та 13722,14 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 21.05.2013 року по 01.02.2014 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суд не повідомив. На стадії заочного розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на її користь 16962,47 гривень заборгованості по заробітній платі та 13722,14 гривень середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 21.05.2013 року по 01.02.2014 року. Просила позовні вимоги задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Зі згоди позивача суд ухвалює відповідно до ст. 224 ЦПК України заочне рішення. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача по 01.02.2014 року. Відповідно до довідки №4/34/25-14-748 від 20.05.2013 року, що є в матеріалах справи, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачеві станом на 20.05.2013 року складає 16962,47 гривень. Відповідно до ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку, що є в матеріалах справи, сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача становить 13722,14 гривень (4675,24 : 61 гривень х 179 дня затримки за період 21.05.2013 року по 01.02.2014 року).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 06 березня 1993 року, який зареєстрований Міським відділом РАЦС м. Херсона, актовий запис № 170. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, та різні характери. Шлюбні відносини не підтримуються, шлюб носить формальний характер. Збереження сім'ї неможливе, примирення не можливе. Спору про розподіл майна на даний час немає. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та просила розірвати шлюб. Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим позов задовольнити. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі з 06.03.1993 року, про що Міським відділом РАЦС м. Херсона зроблено відповідний актовий запис № 170. Сторони, не проживають однією сім'єю, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги, що привело до фактичного розпаду сім'ї. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору щодо розділу спільно нажитого майна на даний час немає. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що сторони прийшли до стійкого переконання про необхідність розірвати шлюб, подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 13.01.1990 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис № 32. Від даного шлюбу дітей не мають. Позивач зазначає, що сімейне життя у них не склалося. Шлюбні відносини не підтримуються, шлюб носить формальний характер. Збереження сім'ї неможливе, примирення не можливе. Спору про розподіл майна немає. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та просила розірвати шлюб. Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим позов задовольнити. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно, сторони перебувають у шлюбі з 13.01.1990 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні зроблено відповідний актовий запис № 32. Сторони, не проживають однією сім'єю, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги, що привело до фактичного розпаду сім'ї. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору щодо розділу спільно нажитого майна немає. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що сторони прийшли до стійкого переконання про необхідність розірвати шлюб, подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 16.12.1997 р. Від даного шлюбу у них народилася дитина – [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що сімейне життя у них не склалося. Більше року вони не спілкуються, проживають у різних кімнатах. Шлюбні відносини не підтримуються, шлюб носить формальний характер. Збереження сім’ї неможливе, примирення не можливе. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини на теперішній час немає. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та просила розірвати шлюб. Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим позов задовольнити. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КГ № 028524 сторони перебувають у шлюбі з 16.12.1997 року, про що Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона зроблено відповідний актовий запис № 621. Сторони, не проживають однією сім’єю, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги, що привело до фактичного розпаду сім’ї. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору між сторонами, щодо визначення місця проживання дитини та щодо розподілу майна не має. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що сторони прийшли до стійкого переконання про необхідність розірвати шлюб, подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, у зв’язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved