Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 14.03.2003 року на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки підписаного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідченого Приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Сарамагою О.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 511, ним отримано право власності на земельну ділянку під номером [ADDRESS] , розміщену на землях, що знаходяться у віданні Южненської міської Ради Одеської області, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до вказаного Договору визначено, що відчужувана земельна ділянка належала відповідачам у рівних частинах на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Южненською міською Радою Одеської області від 27.02.2003 та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю №374. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.09.2019 № 181350532 земельна ділянка з кадастровим номером 5111700000:02:005:0438 належить на праві власності [PERSON] , та вказане право виникло з вищевказаного договору купівлі-продажу. В 2004 [PERSON] власноруч збудував будинок садибного типу про що свідчить Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, інвентаризаційна справа № 20202142 від 20.04.2021. В процесі реєстрації права власності на будинок, який Позивач збудував власноруч на земельній ділянці з кадастровим номером 5111700000:02:005:0438, яка належить йому на праві власності, [PERSON] від державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяження, яке обґрунтовано тим, що відмова у державній реєстрації права власності на будинок зумовлена не співпаданням прав [PERSON] із заявленими правами, що містяться в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна. Так, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів індексний номер 257578579 від 21.05.2021 за параметрами запиту: «Адреса об`єкта нерухомого майна»: [ADDRESS] міститься запис в реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 7125418) зареєстрованого 05.05.2008 реєстратором: Перша Одеська державна нотаріальна контора, на підставі повідомлення Суворовського відділення Ощадбанку (№ 8439) б/н від 05.02.1993 року, власником зазначеного майна значиться [PERSON] . При цьому Перша Одеська державна нотаріальна контора (код ЄДРПОУ 02899752) 19.10.2018 припинила свою діяльність на підставі відповідного рішення, яке винесено до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань. Згідно рішення Южного міського суду Одеської області від 15.05.2002 у справі №2-203/2002 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про виключення з спадкового майна та визнання права власності на земельну ділянку в м. Южне, встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. Вказані обставини обмежують законні права та інтереси Позивача, як власника майна, щодо вільного розпорядження ним: унеможливлює укладення договорів відчуження, здачі в оренду, реєстрацію права власності будинку тощо. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 27.10.2021 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.11.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від АТ «Державний ощадний банк України», згідно якого позовні вимоги [PERSON] вважають безпідставними, недоведеними та такими, що викладені без посилання на належні, допустимі, достовірні та достатні докази, а тому позов не підлягає задоволенню. Зазначають, що в електронних базах (системах) даних AT «Ощадбанк» інформація та відомості про наявність арештів та обтяжень на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Позивачем не надано доказів, що між ним та AT «Ощадбанк» на даний час існують будь - які правовідносини, які б могли бути порушені Банком. AT «Ощадбанк» жодним чином не оспорює та не невизнає цивільне право Позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вважають, що AT «Ощадбанк» у даній справі є неналежним відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд розглянути справу без участі представника. Належним чином повідомлені відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, із заявами та клопотаннями не звертались. Повістки про виклик до суду надіслані за зареєстрованим місцем проживання повернулись з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Відповідно п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Позивач є власником земельної ділянки в [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 14.03.2003 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу 181350532. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер документа 257578579 від 21.05.2021 зареєстровано обтяження «заборона на нерухоме майно» 05.05.2008 реєстратором Перша Одеська ДНК, підстава обтяження: повідомлення 05.02.1993, Суворівське відділення Ощадбанку №8439, об`єкт обтяження: будинок за адресою [ADDRESS] , власник: [PERSON] . Як вбачається з рішення Южного міського суду Одеської області від 15.05.2002 у справі №2-203/2002 [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] власноруч збудував будинок садибного типу на вищевказаній земельній ділянці про що свідчить Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, інвентаризаційна справа № 20202142 від 20.04.2021 та витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕС у сфері будівництва. 21.05.2021 [PERSON] від державного реєстратора прав на нерухоме майно Голубенко А.В. отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяження, яке обґрунтовано тим, що відмова у державній реєстрації права власності на будинок зумовлена не співпаданням прав [PERSON] із заявленими правами, що містяться в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. В електронних базах (системах) даних AT «Ощадбанк» інформація та відомості про наявність арештів та обтяжень на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відсутня. AT «Ощадбанк» жодним чином не оспорює цивільне право Позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Разом з цим, оскільки заборона на нерухоме майно, власником якого є позивач [PERSON] , була накладена в інтересах відповідача, який є правонаступником Ощадбанку, за повідомленням відділення за №8439 якого і було накладено арешт на це майно, то належним відповідачем у справі є саме АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк України». Таким чином, оскільки позивач являється власником майна за законом, будь-яка заборгованість перед банком відсутня, а також враховуючи, що іншим шляхом позивач захистити своє конституційне право не має можливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зняття арешту (припинення обтяження) підлягають задоволенню.

Outcome: approved