Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідач являється його сином, він значиться зареєстрованими, однак у будинку не проживає більше трьох років, не користуються ним, не несе витрат по його утриманню та не сплачує комунальні послуги, його особисті речі відсутні. Будинок залишив добровільно через переїзд в інше помешкання, а добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає. Посилаючись на ці обставини, позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив слухати справу у його відсутність, позов визнав повністю. Представник третьої особи Нижньосироватська сільська\~рада Сумського\~району Сумської\~областів судове засідання для розгляду справи до суду не з`явився, від них надійшла заява, в якій вони просили справу слухати у їх відсутність, заперечень до позову не надали. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, - що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 17 грудня 2018 року, належить житловий будинок з надвірними, господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Спільного господарства позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] не веде. У зазначеному домоволодінні значиться зареєстрованим [PERSON] (а.с.8), але він не проживає у спірному будинку з 2017 року по теперішній час, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Нижньосироватської сільської ради Сумського району, про що також свідчать сусіди [PERSON] , [PERSON] та депутат сільської ради [PERSON] (а.с.9), його особисті речі у домоволодінні відсутні, витрат по його утриманню він не несе, добровільно залишив будинок через переїзд до іншого помешкання. Згідно акту обстеження, складеного комісією в складі депутата виконкомом Нижньосироватської сільської ради Сумського району Рябко Т.В. та сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає з 2017 року (а.с.10). Ст. 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до\~ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст. 317, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. У постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі N 6-158цс14 (Постанова N 6-158цс14) зроблено висновок, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач [PERSON] з 2017 року не проживає у будинку, позивач ніяких перешкод в користуванні будинком йому не чинив, він добровільно покинув його і з зазначеного часу в ньому не проживає і не цікавиться ним, комунальні рахунки\~не сплачує,а його реєстрація перешкоджає позивачу належним чином користуватись будинком. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved