Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6.170 га, яка розташована на території Луб»янсько'ї сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Св 014732, виданий на підставі рішення сесії Луб»янської сільської ради № 30-5/ХХІІІ від 12.02.1999 року, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 014732 від 19.04.1999 року. За заявою Синельниківського міжрайонного прокурора, в інтересах Луб»янської сільської ради Дніпропетровської області Синельниківським міськрайонним судом 21.04.2008 року було ухвалене рішення про визнання спадщини відумерлою, а саме земельної ділянки, яка належала його батькові. Він вимушений був оскаржити вищевказане рішення і ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 1.03.2012 року рішення Синельниківського міськрайсуду Дніпропетровської області від 21.04.2008 року було скасоване (ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 1.03 2012 року). 11.10.2013 року Синельниківським міськрайсудом ухвалене рішення яким визнане за ним право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського, площею 6.170 га, яка розташована на території Луб»янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Св 014732, виданий на підставі рішення сесі' Луб»янської сільської ради № 30-5/ХХ111 від 12.02.1999 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 014732 від 19.04.1999 року в порядку спадкування за законом , після смерті [PERSON]. В наступний час земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського, площею 6.170 га, яка розташована на території Луб»янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області на підставі рішення дев'ятнадцятої сесії п'ятого скликання Луб»янської сільської ради № 197-19/У від 12.06.2008 року передана у власність [PERSON]. Право власності останнього підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 827945, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за№ 010913100096 і виданий 11.02.2009 року, кадастровий номер 1224883000-01-002-0239. Просить суд визнати недійсним та скасувати рішення дев'ятнадцятої сесії п'ятого скликання Луб»янської сільської ради № 197-19/У від 12.06.2008 року в частині передачі у власність земельної ділянки площею 6.170 га [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 827945, кадастровий номер 1224883000-01-002-0239, площею 6.170 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Луб»янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області і виданий на ім'я [PERSON] 11.02.2009 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010913100096, скасувавши державну реєстрацію земельної ділянки; стягнути з відповідачів судові витрати. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та пояснили обставини справи таким чином як вони викладені вище. Також позивач пояснив, що на час смерті батька проживав разом з ним. Представник відповідача територіальної громади Луб'янської сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що рішення про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки є законним, оскільки керувались рішенням суду від 21.04.2008 року, а в 2009 році [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку та зареєстрував його. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав заперечення представника сільської ради. Також пояснив, що позивач з самого початку надавав неправдиві відомості. Згоден з рішенням апеляційного суду від 09.04.2014 року. Представник відповідача управління Держземагенства у Синельниківському районі в судове засідання не з'явився, але надав суду листа про розгляд справи без його участі, проти заявлених вимог не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] батько позивача. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6, 170 га на території Луб'янської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП № 014732, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 014732. Рішенням суду від 21.04.2008 року дана спадщина була визнана відумерлою та земельна ділянка передана територіальній громаді Луб'янської сільської ради. Рішенням Луб'янської сільської ради від 12.06.2008 року № 197 - 19/V з врахуванням ст.. 125 ЗК України та рішення суду від 21.04.2008 року було передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 6, 170 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та була припинена дія державного акту серії ДП № 16649. На підставі даного рішення сільської ради відповідач [PERSON] 11.02.2009 року отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 827945, який був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010913100096. За апеляційною скаргою [PERSON] 01.03.2012 року ухвалою апеляційного суду було скасовано рішення Синельниківського міськрайонного суду від 21.04.2008 року, заява прокурора про визнання спадщини відумерлою була залишена без розгляду. 11.10.2013 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду за [PERSON] було визнано право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Рішенням апеляційного суду від 09.04.2014 року рішення суду від 11.10.2013 року було скасовано, в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Крім того, апеляційний суд в своєму рішенні встановив, що [PERSON] на момент смерті свого батька [PERSON] проживав разом з ним в [ADDRESS], тобто є таким, що прийняв спадщину, що відповідає положенням ч. 3 ст. 1268, ст.. 1261 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно п. г ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч. 1, п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, на час прийняття Луб'янською сільською радою спірного рішення в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки площею 6, 170 га після спадкодавця [PERSON] вже був спадкоємець першої черги за законом його син [PERSON], який спадщину прийняв, оскільки проживав на момент смерті батька разом з ним, але не оформив своїх спадкових прав. Чинним цивільним законодавством не передбачено позбавлення спадкоємця права на спадкове майно у зв'язку з переданням його у власність іншій особі та отриманням нею державного акту на право власності на землю та у зв'язку із скасуванням рішення суду від 11.10.2013 року. Крім цього, не може бути підставою для позбавлення позивача права на спадкування наявність рішення суду від 21.04.2008 року на час прийняття сільською радою спірного рішення, оскільки протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини позивач від її прийняття не відмовлявся, а також рішення про визнання спадщини відумерлою було скасовано апеляційним судом в 2012 році. Крім того, згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тобто не оформлення спадкоємцем своїх спадкових прав на земельну ділянку в період з 2006 року й по даний час не є підставою для позбавлення його права на спадщину. У зв'язку з даними обставинами спірне рішення Луб'янської сільської ради в частині передання [PERSON] у власність земельної ділянки площею 6, 170 га є таким, що порушує права позивача як спадкоємця, а тому воно підлягає визнанню недійсним. Що стосується позовної вимоги про скасування спірного рішення Луб'янської сільської ради в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки площею 6, 170 га, то суд вважає його таким, що задоволенню не підлягає, оскільки вищезазначеними нормами земельного законодавства передбачено лише визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування. Відповідно до чинного земельного законодавства державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Тобто позовна вимога про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON], є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Оскільки спірне рішення органу місцевого самоврядування визнано недійсним, то й спірний державний акт також є таким, що порушує права позивача як спадкоємця, а тому підлягає задоволенню позовна вимога про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] З цих підстав також підлягає задоволенню й позовна вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Доводи відповідачів є необґрунтованими та такими, що не відповідають вищезазначеним нормам законодавства. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково. Згідно вимог ст.. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 229, 40 грн., але з кожного відповідача по 76 грн. 47 коп., оскільки дана норма закону не передбачає солідарного стягнення. На підставі викладеного, ст.. ст.. 131, 152, 155 ЗК України, ст. ст.. 16, 1216, 1225 ЦК України,

Outcome: partial