Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 02 серпня 2013 року відповідач по справі [PERSON] умисно пошкодила належний йому автомобіль «Mitsubishi Outlander 3.0» (державний номер [NUMBER]). Постановою старшого слідчого Торезького МВ ГУМВС України в Донецькій області Левченко Д.Ю. кримінальне провадження відносно відповідача було закрите у зв'язку з відсутністю складу злочину. Відповідно до висновку експерта автотоварознавця № 048 від 07 серпня 2013 року, розмір матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля, складає 771,32 грн. Після збільшення позовних вимог (а.с.115) позивач просив стягнути на його користь суму матеріальної шкоди у розмірі 1131,00 грн., витрати на проведення дослідження - у розмірі 600,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 350,00 грн., всього 2081,00 коп. Позивач у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснив, що під час з'ясування сімейних стосунків відповідач подряпала його автомобіль. Відповідач просила відмовити у задоволенні позову, оскільки, вина її у спричиненні матеріальної шкоди не доведена, відсутні очевидці події, досудове слідство по кримінальному провадженню щодо неї провадилося з грубим порушенням вимог законодавства. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до роз*яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов'язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов'язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше). За загальним правилом кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.10 ЦПК України). В судовому засіданні достовірно встановлено, що винними діями відповідача позивачу спричинена матеріально шкода, що підтверджено відповідними належними та допустимими доказами. Так, 02 серпня 2013 року працівниками Торезького МВ ГУМВС України в Донецькій області був складений протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.55) згідно даних якого позивач повідомив про пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу. Протоколом огляду транспортного засобу та фото таблицями до нього встановлена наявність пошкоджень (подряпин) на автомобілі «Mitsubishi Outlander 3.0» (державний номер [NUMBER]), який належить позивачу (а.с.64,71). 14 серпня 2013 року постановою слідчого було закрите кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. У вказаній постанові зазначено, що 02 серпня 2013 року о. 19 год. 15 хв. відповідач [PERSON]. знаходячись біля двору будинку № 37 по вул. Котовського міста Тореза, умисно пошкодила належний позивачу автомобіль. 02 серпня 2013 року було відкрите кримінальне провадження № 12013050230002398 за ознаками ч.1 ст.194 КК України. Так як згідно висновку спеціаліста вартість матеріальної шкоди складає 771,32 грн., сума заподіяної шкоди не відноситься до великого розміру, встановленого законодавством, на підставі чого відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.194 КК України(а.с.77). Постанова слідчого, в порядку Кримінально-процесуального кодексу України, учасниками кримінального провадження оскаржена не була. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд виходить з розміру, встановленого висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 048 від 07 серпня 2013 року, наданого позивачем до позовної заяви (а.с.5-14,94). З урахуванням цього висновку на користь позивача слід стягнути не 1131,00 грн.(а.с. ), а суму 771,32 грн. При цьому, судом врахована відмова відповідача від проведення судової експертизи (а.с.97-98,103106,108). Не прийняті судом посилання відповідача, що висновок спеціаліста є неналежним доказом, так як у додатку №1 вказаний автомобіль іншої марки. Судом з'ясовано, що це є технічною помилкою особи, яка провадила дослідження. У кошторисі зазначені всі дані з свідоцтва про реєстрацію автомобіля «Mitsubishi Outlander 3.0» (державний номер [NUMBER]) та наданий виправлений варіант (а.с.94). Не може бути прийнята судом фотографія (а.с.47), надана відповідачем у судовому засіданні, на підтвердження відсутності пошкоджень на автомобілі позивача, оскільки, факт наявності подряпин був встановлений слідчим під час проведення відповідних процесуальних дій. Крім того, суд звертає увагу, що покази свідка [PERSON], що відповідач не спричиняла шкоди автомобілю позивача, спростовані матеріалами справи. Вартість послуг спеціаліста по визначенню матеріальної шкоди становить 600,00 грн. та підтверджується квитанцією від 05 серпня 2013 року № 23 (а.с.18). Вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. При поданні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 229,30 грн. (а.с.1), також наданий документ (приходний касовий ордер), який підтверджує оплату послуг адвоката [PERSON] з надання правової допомоги у сумі 350,00 грн. (а.с.20,122). Вказані платежі позивача є витратами, пов'язаними з розглядом справи (судовими витратами), в розумінні ст. 79 ЦПК України. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням вимог цивільного процесуального закону, з [PERSON] на корить [PERSON] необхідно стягнути 457,73 грн. судових витрат, виходячи з наступного розрахунку: 1731,00 грн. (вимоги матеріального характеру) : 1371,32 грн. (частина задоволених судом вимог) х 100% = 79 % 579,40 грн. (загальна сума судових витрат, понесених позивачем) х 79% : 100 % = 457,73 грн.

Outcome: partial