Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що останній є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач є власником та зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , останній проживає у зазначеній квартирі та споживає комунальні послуги. Проте, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює оплату наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 25074,56 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість не сплачує, позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом з метою стягнення боргу в примусовому порядку. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву де просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення /а.с. 51/. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність останнього та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] та забезпечує надання житлово-комунальних послуг, до яких відноситься: утримання будинку та прибудинкової території, централізоване опалення, централізоване постачання холодної, гарячої води та водовідведення, тощо /а.с. 10, 20-22/. Відповідач споживає надані послуги, а оплату за них не здійснює. Внаслідок регулярної несплати за житлово-комунальні послуги, у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 01.12.2019 становить 25074,45 грн./а.с. 7-9/. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а стаття 20 цього Закону зобов`язує споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач, є боржником який прострочив виконання зобов`язання з останнього підлягають стягненню інфляційні витрати та три проценти річних, які згідно наданого розрахунку становлять 2826,87 грн. та 1060, 77 грн. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки відповідач є власником квартири та особового рахунку, споживає житлово-комунальні послуги, проте не сплачує за останні, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у примусовому порядку. Згідно ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до договору про надання правової допомоги, акту приймання -передачі послуг, позивачем було сплачено 1935 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджуються платіжним дорученням від 13.11.2019 /а.с.29/, а тому останні також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved