Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом та просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] та участі у його вихованні та визначити наступний спосіб участі батька [PERSON] у спілкуванні з дитиною та участі у його вихованні: - у період відвідування дитиною дошкільного закладу: зустрічатися на території України (незалежно від місця фактичного поживання/реєстрації батька) та без перешкод спілкуватися з дитиною, забирати її на проживання до себе в період з 1 по 10 число кожного місяця; у період відвідування дитиною школи: -кожної першої і третьої суботи кожного місяця (з 09-00 години до 19-00 години неділі); в період літніх канікул з 01 червня по 15 липня кожного парного року, і у період з 16 липня по 30 серпня кожного непарного року; -у період осінніх та весняних канікул кожного непарного навчального року; -у період зимових канікул, які починаються у парний навчальний рік і до закінчення зимових канікул; день народження дитини батько проводить з сином кожний непарний рік; в день народження батька він має переважне право на перебування дитини з ним (з урахуванням дороги не більше трьох днів), в день народження матері вона має переважне на перебування дитини з нею, зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] , [INFO] у встановлений судом час, та у вільному їх спілкуванні в телефонному режимі, інтернет-мережі або будь-якими іншими засобами зв язку, зобов`язати [PERSON] завчасно повідомляти [PERSON] про зміну місця проживання (перебування) дитини - [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач ставить вимоги про розірвання договору між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини від 08.10.20, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А., зареєстрований в реєстрі за №2047 в частині розділу 2 «Порядок здійснення батьківських прав». Також просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 25 500 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1816 грн. та 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у сторін народився спільний син - [PERSON] . Позивач зазначає про те, що він, як батько, завжди приймав активну участь в житті сина [PERSON] і часто забирав його до себе додому за адресою: [ADDRESS] . На сьогоднішній день він проживає у новій квартирі за адресою: [ADDRESS] , з більшою житловою площею, в якій зроблений ремонт, що дозволяє дитині проживати та перебувати в належних умовах, необхідних для його розвитку. Позивач разом з сином двічі на рік їздили за кошти позивача на відпочинок та оздоровлення до моря, як разом із Відповідачкою, так і самостійно удвох. Також весь час позивач допомагав матеріально. Позивач намагався різносторонньо розвивати свою дитину: розповідав про будову автомобіля, водив його на гурток по малюванню, так як сину дуже подобається малювати, відвідував спортивний майданчик, де навчив сина підтягуватися та грати баскетбол аби він розвивався фізично, також вчив його плавати, коли відвозив оздоровлюватися на море. Постійно хвилювався його здоров`ям і відвідував разом із сином лікаря-педіатра, з яким як батько та законний представник дитини, підписав Декларацію №0001-1410-6900 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу у м. Луцьку, та лікаря-стоматолога, аби син почувався комфортно та захищено у ті дні, коли проживав з батьком. З 2020 року Відповідач почала забороняти позивачу спілкуватися з дитиною. На ґрунті особистих неприязних стосунків ситуація стала надто напружена і домовлятися із [PERSON] про зустрічі із спільним сином [PERSON] стало неможливо, у зв`язку з чим позивач був змушений вживати заходи досудового врегулювання спору, звертався до правоохоронних органів та служби у справах дітей. У деякий час, коли син проживав з батьком, за адресою: [ADDRESS] , позивач самостійно купував сину речі, відводив до приватних дитячих клубів свідомих батьків «Бджілка Майя» та « [INFO] », відвідував різних лікарів та всіляко дарував дитині любов і турботу, при цьому перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю позивач не створював. Позивач просить взяти до уваги, що 08.10.20 [PERSON] приїхала до Луцька забирати сина в присутності наряду поліції, звинуватила позивача у злісному невиконанні батьком обов`язків за дитиною (ст.166 КК України) та у викраденні дитини (ч.2 ст.146 КК України), забрала сина проти його волі до м. Чернігова. Згодом позивач запропонував відповідачу в досудовому порядку вирішити за згодою батьків відповідні спірні питання - укласти нотаріально завірений договір між батьками, в якому врегулювати усі правовідносини щодо дитини (його місце проживання, умови , аби спільний син не страждав від непорозумінь між батьками). 08.10.20 між сторонами був укладений нотаріально посвідчений Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А., зареєстрований в реєстрі за №2047. Відповідно до п. 1.3 цього Договору місцем проживання Дитини ( [PERSON] , [INFO] ) Батьки визначили місце проживання Матері за адресою: [ADDRESS] . Згідно до п. 3.2.4 цього Договору Батько ( [PERSON] ) зобов`язується сплачувати щомісячно аліменти не менше 3000, 00 гривень до 10 числа кожного місяця. Свої зобов`язання по сплаті аліментів позивач виконує належним чином, що підтверджують квитанції від 10.10.20, 09.11.20, 09.12.20, 09.01.21, 10.02.21 про сплату аліментів за Договором. Позивач стверджує про те, що після підписаного Договору від 08.10.20, він жодного разу не бачив власного сина, що приносить тяжкі душевні страждання. Позивач окремо звертає увагу суду, що його син - [PERSON] має тісний психоемоційний зв`язок з батьком та особисте бажання перебувати з ним, що підтвержується Висновком психолога індивідуальної психологічної консультації [PERSON] , [INFO] від 05.10.20, 06.10.20. На думку позивача, він, як батько, повинен брати участь у житті дитини задля його фізичного, розумового, морального, духовного, соціального, здорового зростання та формування особистості. Позивач посилається на те, що порушення Відповідачем Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини від 08.10.20 призвели до завдання значної матеріальної та моральної шкоди. Так, багаторазові поїздки до м. Чернігова задля зустрічі із дитиною, які так і не сталися, принесли значні збитки, був вимушений придбати пального на суму 17500 грн. Додатково, згідно п. 4.6 Договору витрати на укладення та нотаріальне посвідчення цього договору сплачує Батько. Так як [PERSON] умисно не виконує умови договору, позивач вважає такі витрати з його боку збитками, які він поніс задля відновлення свого порушеного права. На укладення та нотаріальне посвідчення цього договору він поніс витрати в сумі 8000 грн. Разом із матеріальною шкодою в загальній сумі 25500 грн., протиправними діями Відповідача, яка перешкоджає у спілкуванні з дитиною, позивачу було завдано й моральної шкоди, яка також має бути відшкодована. Обгрунтовує позов в цій частині тим, що позивачу доводиться прикладати багато зусиль задля відновлення права спілкуватися із власною дитиною. Близько 5 місяців він не може нормально спати ночами через душевні переживання та страждає через неможливість дізнатися інформацію щодо місця перебування, умов проживання, морального та емоційного стану здоров`я власної дитини та його розвитку, вказана ситуація також негативно впливає на його здоров`я, болить серце, голова, наявний постійний неспокій, що зумовило звернення до лікарів. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач та її представник позов визнали частково, просили встановити позивачу порядок спілкування з дитиною відповідно до висновку щодо розв`язання спору, затвердженого виконавчим комітетом Чернігівської міської ради від 03.06.2021 № 314, а також не заперечували проти задоволення вимог про розірвання договору між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини від 08.10.2020 в частині. Представник третьої особи служби у справах дітей підтримала висновок щодо розв`язання спору, затверджений виконавчим комітетом Чернігівської міської ради від 03.06.2021 № 314. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. [INFO] у сторін по справі народилася дитина, [PERSON] , який на даний час проживає з матір`ю у [ADDRESS] . Батько дитини проживає у [ADDRESS] . За місцем проживання обох батьків створено всі необхідні умови для перебування та проживання дитини, що сторонами не оспорюється. 08.10.20 між сторонами по справі був укладений нотаріально посвідчений Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А., зареєстрований в реєстрі за №2047, відповідно до якого сторони, між іншим, визначили місце проживання дитини, способи участі батька у вихованні дитини, обов`язок по сплаті аліментів. Свої зобов`язання по сплаті аліментів позивач виконує належним чином. На даний час відповідачка перешкоджає позивачу у здійсненні батьківських прав, що вона не заперечувала в судовому засіданні, вказавши, що до вирішення спору судом не надасть дитину, оскільки боїться її неповернення додому. Відповідно до ч. 1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Частини 1,2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Стаття 159 СК України вказує, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення,можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідно ч.2. ст.159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З пояснень позивача та з матеріалів справи вбачається, що він відповідально ставиться до своїх обов`язків щодо виховання сина [PERSON] , вчасно та в повному обсязі сплачує аліменти згідно укладеного Договору, постійно телефонує дитині, цікавиться його справами, купував йому одяг та інші необхідні речі, дбав про його здоров`я, відвідував із сином лікарів, забезпечував розумовий та творчий розвиток дитини, у час проживання дитини з батьком, позивачем були укладені Декларації з сімейним лікарем, відбулися звернення до профільних лікарів, дитина була здорова, що підтверджується довідкою Медичного центру «Благомед» від 14.09.20. Відповідно до висновку психолога індивідуальної психологічної консультації [PERSON] , від 05.10.20, 06.10.20 виявлено тісний психоемоційний зв`язок з батьком та особисте бажання дитини перебувати з батьком. Особливості виховної поведінки батька, [PERSON] позитивно впливають на психічний розвиток та благополуччя дитини. Батько не тисне на інтереси дитини і не забороняє спілкуватися з матір`ю. Тест на виявлення особливостей батьківських стосунків показав високий рівень довіри дитини до батька та наявність емоційного тепла. Згідно довідки КП «Волинського медичного центру терапії залежностей» Волинської власної ради від 17.09.20 [PERSON] за медичною допомогою ніколи не звертався та на лікуванні не перебуває. Відповідно до довідки №592 КП «Волинської обласної психіатричної лікарні м.Луцька» Луганської обласної ради від 17.09.20 [PERSON] за психіатричною допомогою ніколи не звертався та на обліку не перебуває. Суд, оцінюючи усі обставини справи та зібрані докази, приходить до висновку про необхідність встановлення достатнього часу спілкування батька з дитиною та не бере до уваги висновок щодо розв`язання спору про визначення способу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, затверджений рішенням виконкому Чернігівської міської ради 03.06.2021 № 314, через його недостатнє обґрунтування та, враховуючи те, що такий порушує принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини. Таким чином, суд вважає за доцільне зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з дитиною\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та його\~вихованні,\~визначивши наступний\~спосіб участі\~батька у\~спілкуванні з\~дитиною та\~його вихованні: - у період відвідування дитиною дошкільного закладу: забирати дитину за місцем свого проживання у період з 1 по 10 число кожного місяця за умови: задовільного стану здоров`я дитини, попередження за добу матір про можливість спілкування з дитиною шляхом направлення їй смс-повідомлення, обов`язкового повернення дитини матері в обумовлений батьками час, дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку; - у період відвідування дитиною школи: - кожної першої і третьої суботи кожного місяця з 09-00 год. до 19-00 год. неділі, - у період літніх канікул з 01 червня по 15 липня кожного парного року і у період з 16 липня по 30 серпня непарного року, - у період осінніх та весняних канікул кожного непарного навчального року, - у період зимових канікул, які починаються у парний навчальний рік і до закінчення зимових канікул, - день народження дитини батько проводить з сином кожний непарний рік, за умови: задовільного стану здоров`я дитини та за її бажанням, попередження за добу матір про можливість спілкування з дитиною шляхом направлення їй смс-повідомлення, обов`язкового повернення дитини матері в обумовлений час, дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку. Також, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] , [INFO] у встановлений час та у вільному їх спілкуванні в телефонному режимі, інтернет-мережі або будь-якими іншими засобами зв`язку, завчасно повідомляти [PERSON] про зміну місця проживання (перебування) дитини. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки Відповідачем визнається позов в частині розірвання договору між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини від 08.10.2020, а судом визначено інший порядок та спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, укладений Договір в частині розділу 2 підлягає розірванню. \~ \~ \~ \~Суд приймає до уваги посилання позивача на спричинення йому моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, що виразилися у здійсненні перешкод у спілкування та вихованні його дитини та приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині, оцінюючи таку шкоду у 1000 грн. Крім того, з огляду на часткове задоволення позову, з [PERSON] на\~користь [PERSON] \~ належить\~стягнути витрати\~на правничу\~допомогу в\~сумі 5000\~грн.\~та судовий\~збір в\~сумі 1816\~грн.,\~а всього\~ 6816\~грн.\~ Частина 1 ст. 22 ЦК України визначає способи відшкодування майнової шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Не підлягає задоволенню вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки понесені ним витрати не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України.

Outcome: partial