Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 09.01.2009 року в сумі 15572,20 грн., а також судового збору в сумі 1218 грн. Сторони в судове засідання не зявились, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, двічі поспіль до суду не зявився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи це, суд, відповідно до ч.4 ст.169, ч. 2 ст. 197 та ч.1 ст.224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних доказів, без технічного фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір від 09.01.2009р. б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки, з правом Банку змінювати (зменшувати чи збільшувати) його. Відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, комісії та інших витрат, тому, позивач просить стягнути із нього зазначену суму. У засіданні досліджені: розрахунок заборгованості, довідки та заява позичальника, умови надання споживчого кредиту, копії паспорта та ІПН відповідача, інші документи. Дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отримавши кредитні кошти, відповідач неналежним чином виконував обов`язки по поверненню кредиту і сплати процентів за його користування, внаслідок чого станом на 31.10.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 15572,20 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1977,91 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 9626,57 грн., заборгованість за пенею та комісією 2750 грн.; штрафи: 500 грн. фіксована частина та 717,72 грн. процентна складова. Зважаючи на те, що позивачем щодо відповідача застосовано неустойку у вигляді пені, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні штрафів 500 грн. та 717,72 грн. за прострочення виконання зобовязання за кредитним договором, оскільки договором передбачена подвійна відповідальність одного виду за одне й те саме порушення. Так, за прострочення виконання зобовязання кредитним договором передбачено як стягнення пені, так і два штрафи, що є порушенням ст. 61 Конституції України, в якій зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі вищевикладеного, у відповідності з умовами договору та наданим Банком розрахунку, з відповідача на користь Банку підлягає стягненню 14354,48 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1977,91 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 9626,57 грн., заборгованість за пенею та комісією 2750 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору підлягає присудженню на користь позивача. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial