Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнив та остаточно просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 8В_197-КМК-07 від 06 вересня 2007 року у розмірі 23870,46 гривень з яких: тіло кредиту у розмірі 17410,35 гривень; відсотки 6460,11 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 06 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено кредитний договір № 8В_197-КМК-07, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 25000,00 гривень з розрахунку 30% річних за весь час фактичного користування кредитом, на строк з 06 вересня 2007 року до повного виконання зобовязання перед кредитором. [PERSON] зобовязався погашати кредит та сплачувати проценти шляхом внесення готівки через касу банку або безготівковим переказом на рахунки банку за графіком платежів, визначеному у кредитному договорі № 8В_197-КМК-07 від 06 вересня 2007 року. [PERSON] належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором № 8В_197-КМК-07 від 06 вересня 2007 року, в результаті чого станом на 20 травня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 23870,46 гривень. Після смерті [PERSON] його спадкоємцями є [PERSON], [PERSON], що змусило позивача звернутися до суду з позовом до спадкоємців боржника [PERSON] Представник позивача в судове засідання не зявився, у позові вказав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, просив застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, також просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином. Суд, розглянувши заяви представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 06 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 197-КМК-07, відповідно до умов якого ВАТ «Кредитпромбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 25000,00 гривень, з процентною ставкою за кредитом у розмірі 30,00% річних, на строк 24 місяці. [PERSON] зобовязався повністю погасити заборгованість за кредитом та проценти за кредитом не пізніше 04 вересня 2009 року; використовувати кредит згідно з його призначенням; погашати кредит та сплачувати нараховані проценти за кредитом шляхом внесення готівки через касу банку або безготівковим переказом на рахунки банку мінімально необхідного платежу у розмірі та строки визначені графіком платежів. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та процентами до 10 календарних днів включно [PERSON] зобовязався сплатити пеню у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості та у розмірі 10% - в разі прострочення понад 10 календарних днів. Вказані обставини підтверджені договором № 197-КМК-07 від 06 вересня 2007 року . ВАТ «Кредитпромбанк» свої зобовязання за кредитним договором № 197-КМК-07 від 06 вересня 2007 року виконав та надав [PERSON] кредит на споживчі цілі у розмірі визначеному кредитним договором. [PERSON] свої зобовязання щодо погашення кредиту не виконав, в результаті чого, станом на 20 травня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 23870,46 гривень, яка складається з: -тіло кредиту в розмірі 17410,35 гривень; -заборгованість за відсотками у розмірі 6460,11 гривень, про що свідчить розрахунок заборгованості за договором кредиту № 197-КМК-07 від 06 вересня 2007 року. Крім того, що 20 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги в тому числі і за договором № 197-КМК-07 від 06 вересня 2007 року, про що свідчить витяг з додатку до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 20 травня 2013 року. Також, судом встановлено, що [PERSON] помер 01 березня 2013 року, про що свідчить актовий запис про смерть № 82, сформований виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області 06 березня 2013 року на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 664ДМ/3 від 02 березня 2013 року, що видане Комунальним закладом охорони здоровя Харківського бюро судово-медичної експертизи міста Харків. Відповідно до листа приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] № 498/02-14 від 23 грудня 2014 року, після померлого 01 березня 2013 року [PERSON], [INFO], який проживав на день смерті за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вїзд Лозівський[ADDRESS], до нотаріуса 07 серпня 2013 року з заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до інформації № 2045/1, наданої виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області 20 жовтня 2015 року, за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вїзд Лозівський, будинок 6, зареєстрований [PERSON], [INFO], про що також свідчить картка реєстрації особи на імя [PERSON] За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов'язанні, відповідно до статті 516 ЦК України, здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, але якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків і у цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи; початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи, що умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, суд приходить до висновку, що за договором про надання банківських послуг, яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності, щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту. Відповідно до умов кредитного договору № 197-КМК-07 від 06 вересня 2007 року, [PERSON] зобовязався погашати кредит та сплачувати нараховані проценти за кредитом шляхом внесення готівки через касу банку або безготівковим переказом на рахунки банку мінімально необхідного платежу у розмірі та строки визначені графіком платежів починаючи з 10 жовтня 2007 року (п. 4.3); строк виконання зобов'язань у повному обсязі визначений сторонами договору до 04 вересня 2009 року. Отже, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається з 10 жовтня 2007 року. Строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається з 04 вересня 2009 року. Боржник [PERSON] помер 01 березня 2013 року, позов про стягнення з [PERSON] суми боргу поданий до суду 13 серпня 2014 року, тобто через один рік пять місяців після смерті боржника. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку що заявлені вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки на день звернення до суду сплили строки позовної давності та відповідачем заявлено про її застосування, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови позивачу у позові. Згідно до вимог частин 1, 2 та 3 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Частиною 4\~\~вказаної норми ЦК України встановлено, що кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою цієї статті, позбавляються права вимоги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За змістом, вказана норма ЦК України встановлює\~\~застережливий строк для предявлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а саме: один рік від дня настання строку вимоги. \~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином,\~\~вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про те, що на час звернення позивача до суду із зазначеним позовом, тобто на 13 серпня 2014 року,\~\~позивач вже пропустив\~\~встановлений ч. 2 ст. 1281 ЦК України річний строк, з дня настання строку для предявлення такої вимоги до спадкоємців померлого боржника. За вказаних обставин, позивач втратив право на звернення із зазначеними вимогами до спадкоємця померлого боржника у звязку з пропуском ним річного строку від дня настання строку вимоги, що також є підставою для відмови позивачу в задоволенні позовних вимог. Оскільки позивачу в задоволенні позовних вимог повністю відмовлено, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed