Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 21583,90 грн., 7000 грн. моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.09.2013 року сталося зіткнення автомобіля позивача з автомобілем під управлінням відповідача, вина якого у вчиненні ДТП доведена. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілеві позивача було завдано механічних ушкоджень, він зазнав матеріальної та моральної шкоди у зазначеному розмірі. У судове засідання представник позивача надав письмове клопотання, згідно якого заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов, розглянувши справу за відсутності позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи його було належним чином та своєчасно повідомлено за місцем реєстрації, про причину неявки відповідач суд не повідомив, з клопотаннями чи заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.09.2013 року близько 15-15 год. відповідач у справі, керуючи автомобілем “ВАЗ-2107”, д/н [NUMBER], рухаючись по проспекту Добровольського у м.Одесі, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Ніссан, д/н [NUMBER], під керуванням позивача. У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілеві позивача, що належить йому на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого РЕВ №2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області (а.с.7), було завдано механічних ушкоджень, позивач тривалий час не мав можливості ним користуватись, вживав додаткових заходів для організації свого життя, ремонту автомобіля, внаслідок чого він зазнав матеріальної та моральної шкоди. Згідно постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.10.2013 року зазначена дорожньо-транспортна пригода вчинена 03.09.2013 року відповідачем у справі, його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.5-6). Згідно частини 4 статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку №269 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, виконаного 27.09.2013 року суб'єктом підприємницької діяльності, оцінювачем авто товарознавцем [PERSON], розмір завданої матеріальної шкоди власникові автомобіля Ніссан, д/н [NUMBER], становить 21083,90 грн. (а.с.9-27), при цьому витрати за проведення експертного дослідження становлять 500 гривень (а.с.28), що в цілому становить 21583 (двадцять одну тисячу п'ятсот вісімдесят три) гривні 90 копійок. Після вчиненої дорожньо-транспортної пригоди відповідач по цей час не відшкодував завдану шкоду та ухиляється від спілкування з позивачем. Доводи позивача відповідачем не спростовані жодним належним і допустимим доказом. Таким чином судом достовірно встановлено, що винні дії відповідача знаходяться в прямому причинному зв'язку із заподіяною позивачеві матеріальною та моральною шкодою. Приписами ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага. За змістом ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Таким чином, заявлена сума матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини У частині відшкодування моральної шкоди на користь позивача в розмірі 7 000 гривень, суд вважає, що відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України та ст.1167 ЦК України, враховуючи ту обставину, що позивач у справі не мав можливості з вини відповідача користуватися своїм майном на протязі тривалого часу та він вимушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачати власні кошти на ремонт автомобіля, які не може повернути з жовтня 2013 року, виходячи з принципу розумності і справедливості, вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню 2000 гривень. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, що складаються зі сплаченої суми судового збору у загальному розмірі 529,45 гривень.

Outcome: partial