Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цією позовною заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин між його матірю [PERSON] та бабкою [PERSON], оскільки нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з-за відсутності підтвердження цих підстав, а також визнати за ним в порядку спадкування після смерті матері право власності на земельну ділянку площею 2,4374 га на території [PERSON] сільської ради, оскільки державний акт про право на землю втрачений. Просив також не покладати судові витрати на відповідачів (а.с.2-4). Позовна заява 21 лютого 2018 року прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.36). Підготовче провадження закрите та призначена справа до судового розгляду по суті 15 березня 2018 року (а.с.52). В судовому засіданні позивач підтримує свої позовні вимоги. За його клопотанням пояснення надає його представник, яка пояснює, що земельний пай залишився після смерті баби позивача [PERSON] 12 травня 2005 року. Спадщину фактично прийняла мати позивача дочка покійної, яка проживала разом з нею, однак не оформила спадщину на себе юридично. Відомості про народження матері позивача не збереглись, тому йому відмовила нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, державний акт про право приватної власності на землю [PERSON] втрачено. Позивач бажає прийняти спадщину після смерті своєї матері, однак це неможливо за наведених вище підстав. Просила повністю задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації після розгляду справи по суті та дослідження всіх доказів позов визнав повністю та не заперечував щодо задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] сільської ради подала до суду заяву, в якій просила розглянути позов у її відсутність, а також про відсутність заперечень щодо задоволення позову (а.с.41, 46). В судовому засіданні встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] була рідною матірю [PERSON] матері позивача. Вони це точно знають, оскільки проживають по-сусідству в одному селі. Позивач [PERSON], [INFO], про що свідчить ксерокопія його паспорта (а.с.8). [PERSON] є рідною матірю позивача, що видно з ксерокопії про його народження (а.с.11). [PERSON] померла 12 травня 2005 року у віці 100 років в с.Межирів Жмеринського району, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть (а.с.12_. Згідно з ксерокопією свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 21 жовтня 2010 року у віці 74 роки в с.Межирів Жмеринського району (а.с.13). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомості про шлюб [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) В.М. відсутні (а.с.14). Згідно з ксерокопією свідоцтва про народження, [PERSON] народилася 10 січня 1938 року, її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Відповідно до ксерокопій свідоцтв про одруження [PERSON] та [PERSON] одружилися 25 січня 1959 року, прізвище після одруження «Галайко» (а.с.16-17). Згідно з ксерокопією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27 січня 2011 року, до цього реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи [PERSON] (а.с.18). Згідно з випискою № 75 від 17 січня 2018 року з погосподарської книги [PERSON] сільської ради за 1958-1960 роки значаться : голова домогосподарства [PERSON], дочка [PERSON], [PERSON] (а.с.21). Відповідно до довідки № 12 від 5 січня 2018 року [PERSON] сільської ради Жмеринського району [PERSON] до дня своєї смерті проживала і була зареєстрована у [INFO]. На час відкриття спадщини разом з нею проживала і була зареєстрована її дочка [PERSON], яка померла 21 жовтня 2010 року (а.с.22). Відповідно до довідки № 13 від 5 січня 2018 року цієї ж сільради [PERSON] проживала і була зареєстрована [INFO]. На час її смерті з нею ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с.23). Згідно з довідкою № 14 від 5 січня 2018 року цієї ж сільради [PERSON] проживала однією сімєю в одному будинку з матірю [PERSON] (а.с.24). Згідно з довідкою № 15 від 5 січня 2018 року цієї ж сільради, [PERSON] проводила поховання свої матері [PERSON] (а.с.25). На імя [PERSON] був виданий державний акт про право приватної власності на землю, що підтверджується листом заступника начальника відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі (а.с.26), який був втрачений, про що свідчить ксерокопія газети з обявою про втрату (а.с.31-32). Згідно з постановою від 24 січня 2018 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.32). Згідно з ксерокопією спадкової справи № 39, позивач 27 січня 2011 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері (а.с.43-45). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої цієї ж статті). Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 цього ж Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами третьою та пятою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд приймає до уваги пояснення позивача в частині, що померлі [PERSON] та [PERSON] були матірю та дочкою, оскільки ці пояснення узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні доказами, підтверджуються показаннями свідків, підстав не брати до уваги які у суду немає. Суд також вважає, що право власності позивача слід визнати у судовому порядку, оскільки державний акт спадкодавця втрачено і встановлений факт родинних відносин між власником землі [PERSON] і спадкодавцем [PERSON] Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про підставність та доведеність позовних вимог [PERSON] в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Outcome: approved