Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2011 року в розмірі 106000,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 28 вересня 2011 року відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до позивача з заявою, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 25000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що її заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору про надання банківських послуг від 28 вересня 2011 року відповідач зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому «Тарифами банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. За порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених договором, більше ніж на 30 днів відповідач зобовязалася сплатити судовий штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову, а у разі виникнення прострочених зобовязань - сплатити пеню, яка розраховується згідно «Тарифів банку» на час порушення зобовязань. Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором кредиту від 28 вересня 2011 року, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах визначених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, відповідач зазначені кошти отримала, але свої зобовязання щодо повернення кредиту не виконала, в результаті чого, станом на 31 січня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 144150,32 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 23471,63 гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 118714,59 гривень; заборгованість за пенею та комісією в розмірі 1964,10 гривень. Оскільки кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 106000,00 гривень, з яких заборгованість за кредитом у розмірі 23471,63 гривень та заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 82528,37 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, у позові вказав про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, тому суд на підставі письмової згоди представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до анкети - заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 28 вересня 2011 року, відповідач надала згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору про надання банківських послуг від 28 вересня 2011 року, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 25000,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачуючи щомісячно 7% від заборгованості, але не менше 50,00 гривень та не більше залишку заборгованості, а також оплачувати за перевитрати платіжного ліміту, комісії на умовах, передбачених договором. Строк дії кредитної картки [PERSON] встановлений до березня 2017 року. За несвоєчасне погашення заборгованості відповідач зобовязалася сплатити пеню, а за порушення строків платежів за будь-якими із грошових зобовязань - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором кредиту від 28 вересня 2011 року та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах визначених договором, відповідач кредит отримала, але свої зобовязання щодо повернення грошових коштів не виконала, в результаті чого станом на 31 січня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 144150,32 гривень з яких: -заборгованість за кредитом у розмірі 23471,63 гривень; -заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 118714,59 гривень; -заборгованість за пенею та комісією в розмірі 1964,10 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за договором від 28 вересня 2011 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач не виконала свої зобовязання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором від 28 вересня 2011 року, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved