Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина. За життя, 16.12.1999, [PERSON] вчинила заповіт, відповідно до якого заповіла все належне їй рухоме та нерухоме майно позивачеві - [PERSON] Проте позивач пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вказуючи на те, що про існування заповіту йому стало відомо незадовго до звернення до суду із даним позовом. Крім цього, спадкодавець є його далекою родичкою. Також вказує, що постійно перебуває за межами України на тимчасових заробітках за відсутності офіційного місця працевлаштування. Наведені причини вважає об'єктивними та такими, що пов'язані з істотними труднощами для нього на вчинення дій пов'язаних із подачею заяви про прийняття спадщини, що стало підставою для звернення до суду. У визначений судом строк відповідач не надав до суду відзиву. Сільський голова направив в адресу суду заяву, в якій визнав позовні вимоги, не заперечував щодо їх задоволення, просив суд розгляд справи проводити за відсутності їх представника. За клопотанням позивача судом було витребувано матеріали спадкової справи дол. Майна померлого спадкодавця згідно узвали суду від 22.03.2018. Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. За таких обставин та у разі визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у даному судовому засіданні, за наявними у справі доказами, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] в с. Соболівка Липовецького району Вінницької області, померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина. Згідно інформації витребуваної судом з Липовецької державної нотаріальної контори, спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена. Згідно довідок виданих виконавчим комітетом Сиваковецької сільської ради Липовецького району (а.с.12 - 15), [PERSON] була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті [INFO] в [ADDRESS], була одинокою, сім'ї не мала, інших зареєстрованих чи проживаючих осіб не було. Наведене свідчить, що спадщина після смерті [PERSON] ніким не прийнята на даний час. Із матеріалів справи судом встановлено, що 16.12.1999 [PERSON] на випадок своєї смерті вчинила заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Сиваковецької сільської ради Липовецького району Вінницької області та зареєстрований за №31, відповідно до якого заповіла все належне їй рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, позивачеві - [PERSON] Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак позивачем вказаних дій не було вчинено. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В п. 24 Постанови №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, що у випадку, коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами визнаються територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). Суд вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що позивач не мав відомостей про існування заповіту та дізнався про нього незадовго до звернення до суду. В ухвалі ВССУ від 01.02.2017 року у справі №306/27/15-ц, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини, зважаючи на відсутність відомостей про існування заповіту. Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що наведені позивачем обставини щодо пропуску строку для прийняття спадщини є поважними. Крім того, відповідач позов визнав, про що подала заяву відповідного змісту. Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та виносить рішення про задоволення позову. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved