Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що згідно з умовами договору факторингу від 24 березня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 28.01.2013, який було укладено між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON]. За умовами договору № [NUMBER] від 28.01.2013 року Банк надав Позичальнику (відповідачу) кредит в розмірі 22700 гривень зі строком повернення до 28.09.2014 року та зі сплатою процентної ставки у розмірі 0,01 % річних. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 28.01.2013. У звязку з неналежним виконанням кредитних зобовязань [PERSON] перед Банком, станом на 16.02.2016 року виникла заборгованість у сумі 25229,82 гривень, яка складається з: 18176,82 грн. заборгованість за кредитом; 1,48 грн. сума відсотків за користування кредитом; 7051,52 грн. комісія. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не зявився. Надіслав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, що дає суду, відповідно до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України право ухвалити заочне рішення на підставі наявних і достатніх у справі доказів, про що не заперечує представник позивача у своїй заяві. Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 28.01.2013, за яким Банк надав Позичальнику (відповідачу) кредит в розмірі 22700 гривень зі строком повернення до 28.09.2014 року та зі сплатою процентної ставки у розмірі 0,01 % річних. За умовами договору факторингу від 24 березня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги, що належить ПАТ «ОТП Банк» та стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» і боржниками. Таким чином, згідно Витягу з додатку до договору факторингу від 24.03.2014 року до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 28.01.2013 року (а.с.17). У звязку з неналежним виконанням кредитних зобовязань [PERSON], станом на 16.02.2016 року за нею виникла заборгованість у сумі 25229,82 гривень, яка складається з: 18176,82 грн. залишок заборгованості за кредитом; 1,48 грн. сума відсотків за користування кредитом; 7051,52 грн. комісія (а.с.12). Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 526 Цивільного кодексу України вказує, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписівч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Пунктом 1 частини 1 статті 512, статтею 514 ЦК України передбачено заміну кредитора у зобов»язанні іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), в результаті цього до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, виходячи з аналізу зазначених норм, слід зробити висновок, що оскільки [PERSON] не виконала свої зобовязання за договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 28.01.2013, який було укладено між нею та ПАТ «ОТП Банк», а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги, що належить ПАТ «ОТП Банк», то з неї підлягає стягненню сума заборгованості, яку просить стягнути позивач на його користь. Крім того, з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, що складаються з судового збору.

Outcome: approved