Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що 10.10.2013 року між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] був укладений кредитний договір №131010-175307, відповідно до умов якого [PERSON] отримала від позивача кредит в розмірі 600 грн. з умовою сплати відсотків у розмірі 168 грн. у строк до 23.10.2013 року. Крім того 10.10.2013 року між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого, він зобовязався відповідати за виконання [PERSON] усіх зобовязань. Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується загальною сумою 50 гривень. Відповідно до п. 2.3 договору, [PERSON], 24.10.2013 року сплатила відсотки за користування кредитом та пролонгувала договір строком до 07.11.2013 року. Потім 09.11.2013 року, вона сплатила відсотки за користування кредитом та пролонгувала договір строком до 23.11.2013 року; 25.11.2013 року сплатила відсотки за користування кредитом та пролонгувала договір строком до 09.12.2013 року; 12.12.2013 року сплатила відсотки за користування кредитом та пролонгувала договір строком до 26.12.2013 року; 26.12.2013 року сплатила відсотки за користування кредитом та пролонгувала договір строком до 09.01.2014 року; 09.01.2014 року сплатила відсотки за користування кредитом та пролонгувала договір строком до 23.01.2014 року; 23.01.2014 року сплатила відсотки за користування кредитом в сумі 10 грн., частково сплатила суму кредиту у розмірі 10 грн. та пролонгувала договір строком до 06.02.2014 року, зобовязавшись повернути кредит разом з відсотками у розмірі 755 грн. Більше відповідачка не зявлялася, на телефоні дзвінки не відповідала. Згідно п. 6.2 договору у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки пені з розрахунку 2 % за кожен день прострочення платежу Взяті на себе зобовязання, щодо повернення кредиту та сплати відсотків, [PERSON] порушила, у зв'язку з чим, станом на 17.05.2016 року має заборгованість у сумі 10561 грн., яка складається з наступного: 590 грн. основного боргу, 9971 грн. - пені за договором, яку позивач просить стягнути з [PERSON] у розмірі 10511 грн., з відповідача [PERSON] у розмірі 50 грн., а також судові витрати. У судове засіданні представник позивача не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує тому, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявилися, про слухання справи сповіщалися належним чином, шляхом надсилання рекомендованими листами на їх адреси реєстрації судових повісток, копії позову та додатків до нього. За отриманням поштових відправлень не з'явилися, тому вони повернуті суду. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає неотримання відповідачами поштового відправлення відмовою у його отриманні, а тому, відповідно до п.8 ст. 76 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими належним чином про час, місце розгляду цивільної справи, а оскільки вони не повідомили суд про причини своєї неявки, суд вважає причину їх неявки неповажною. Відповідно до ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідки адресно - довідкового сектору Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 31.05.2016 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (пр.Радянський), 5, кВ. 202 (а.с. 37). Згідно довідки довідки адресно - довідкового сектору Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 14.06.2016 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] ріг, [ADDRESS] (а.с. 53), саме за місцем реєстрації відповідачі повідомлялися про слухання справи, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, у звязку з наступним. Судом встановлено, що 10.10.2013 року між ТОВ «Служба термінового кредитування» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір №131010-175307, відповідно до якого їй наданий кредит в сумі 600 грн. на споживчі потреби, строком до 23.10.2013 року, зі сплатою 2% за кожен день користування кредитом (а.с.9-10). Згідно п.3.3. договору позичальник зобовязалась повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 168 грн., нараховані за період починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту, разом 768 грн. Згідно п.2.3 кредитного договору, на підставі заяви Позичальника, поданої Кредитодавцю не пізніше ніж за 2 (два) робочих дні до дати повернення кредиту, Кредитодавець, діючи на власний розсуд, має право шляхом повідомлення Позичальника надати йому відстрочення щодо повернення кредиту на строк не більше 14 (чотирнадцяти) календарних днів. У цьому випадку Позичальник зобовязаний сплатити Кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному п.3.1 Договору, та проценти за час наданої відстрочки. Відстрочення дати повернення кредиту оформлюється шляхом укладання сторонами Договору про внесення змін до цього Договору. Згідно п.6.2 кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту сплачувати Кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку 2 (два) відсотки від суми кредиту, що вказана в п.1.2 цього Договору за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Відповідач [PERSON] підписала договір, та тим самим виявила свою згоду з усіма його пунктами та зобовязувалась їх виконувати. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] відповідно до п. 2.3 договору неодноразово пролонгувала договір, але кредитні кошти не повернула, у звязку з чим станом на 17.05.2016 року має заборгованість у сумі 10561 грн., яка складається з наступного: 590 грн. основного боргу, 9971 грн. - пені за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 13-29). Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Служба швидкого кредитування» заборгованості за кредитним договором №131010-175307 від 10.10.2013 у сумі 10511 грн.обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що 10.10.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого, поручитель забезпечує виконання зобовязання відповідача [PERSON] частково (а.с. 5-6). Згідно до п.1.3. договору поруки поручителем забезпечується виконання зобовязання боржником частково, передбачена відповідальність поручителя перед кредитором у сумі 50 грн. За вимогами ст. 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановленого договором поруки. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Служба швидкого кредитування» за договором поруки від 10.10.2013 року суму забезпечення виконання зобовязання у розмірі 50 грн. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved