Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 08.07.2019 року наказом ПрАТ «НВАТ ВНДІкомпресормаш» №4-17-к від 08.07.2019 року його [PERSON] було звільнено з роботи за угодою сторін, за п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. На день звільнення відповідач нарахував позивачу заборгованість із заробітної плати в розмірі 34733,95 грн., але виплатити її, внаслідок відсутності грошових коштів, відмовився. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в сумі 34733,95 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 559,73 грн. Ухвалою суду від 22.07.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 19.02.2008 року по 08.07.2019 року перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5-6). Наказом ПрАТ «НВАТ ВНДІкомпресормаш» №4-17-к від 08.074.2019 року [PERSON] було звільнено з роботи за угодою сторін, за п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка станом на 08.07.2019 року становила 34733 грн. 95 коп., що підтверджується розрахунковим листом Товариства за липень 2019 року (а.с.11), сума заборгованості не була виплачена до цього часу. Як вбачається з виписки по особовому банківському рахунку [PERSON] , ПрАТ «НВАТ ВНДІкомпресормаш» в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі виплатило позивачу 12202 грн. 61 коп. Таким чином, сума невиплаченої заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 22531 грн. 34 коп. (виходячи з розрахунку: 34733,95 грн. 12202,61 грн. = 22531,34 грн.). Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст. ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків) в розмірі 22531 грн. 34 коп. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 р., та № 6-76цс14 від 02.07.2014 р., які відповідно до ст. 417 ЦПК України є обов`язковими для судів. Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується у випадках, крім іншого, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи з середньої заробітної плати. Відповідно до абз. 3 п. 2 Розділу 2 вказаного Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивач був звільнений 08.07.2019 року, тому для розрахунку середньоденної заробітної плати, відповідно до вимог вищевказаного Порядку №100, необхідно брати розмір заробітної плати та кількість фактично відпрацьованих робочих днів за травень (21 день) та червень (18 днів) 2019 року. Як вбачається з розрахункових листків ПрАТ «НВАТ ВНДІкомпресормаш» за травень та червень 2019 року, розмір заробітку [PERSON] становив: за травень 2019 року 15600,77 грн., за червень 2019 року 13517,51 грн., що в сумі складає 29118,28 грн. (а.с.9-10). Таким чином, середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 746 грн. 62 коп. (29118,28 грн. : 39 роб.дн. = 746,62 грн.). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був звільнений 08.07.2019 року, а розрахунок з ним не було проведено, за таких обставин, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 24638 грн. 46 коп. за період з 09.07.2019 р. по 22.08.2019 р., що складає 33 робочих дні, при середньоденній заробітній платі позивача 746,62 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial