Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати, що протиправна бездіяльність військової частини [NUMBER] встановлена у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014р. і тривале протягом 2014 -2019 років поза межами розумного строку невиконання судового рішення призвело до моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень. Просить стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] , у відшкодування моральної шкоди 70 000 (сімдесят тисяч) гривень шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з єдиного казначейського рахунку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що тривале невиконання судового рішення призвело до моральної шкоди позивача, яку він оцінює у розмірі\~70\~000 грн. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] (м. Чернігів), яка згідно спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01.07.2013 року №Д-322/1/02 розформована до 31.12.2013 року, а правонаступником визначено військову частину [NUMBER] (м. Чернігів). Всі види забезпеченні покладались на військову частину [NUMBER] . Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 19 грудня 2013 року №406 позивач був звільнений з військової служби у запас відповідно до ч. 6, пп. «г» ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Наказом командира військової частини [NUMBER] від 27 грудня 2013 року № 300, позивач виключений із списків особового складу військової частини [NUMBER] та всіх видів забезпечення. Згідно статті 17 Конституції України, статті 16 Закону України «Про Збройні Сили України», військовослужбовцям гарантується одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян Украйни у військовій службі. 06 грудня 2013 року позивач звернувся до командира військової частини про видачу йому речового майна, яке передбачено нормами забезпечення. Отримавши відповідь про відсутність майна позивачем було подано рапорт 16 грудня 2013 року на виплату грошової компенсації за вищевказане майно, на що отримав відмову в зв`язку з відсутністю коштів. В/ч [NUMBER] визнала заборгованість у забезпеченні речовим майном, про що було видано довідки №50 і 5 і із зазначенням найменувань і загальної вартості 9 906 гривень. 11.09.2014 р. постановою Київського апеляційного адміністративного суду визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо відмови у видачі речового майна позивачу, зобов`язано військову частину [NUMBER] видати [PERSON] речове майно, відповідно до довідок про одержання грошової компенсації речового майна, що підлягало видачі при проходженні військової служби до моменту звільнення. 30 вересня 2014 року судом виданий виконавчий лист №825/1344/14, який був наданий для виконання до Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. 05.01.2015 року відкрито виконавче провадження №45962433 на виконання виконавчого листа № 825/1344/14. На час розгляду даної справи рішення суду на користь позивача не виконане. Згідно із вимогами\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 1167 Цивільного кодексу України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, поважності та справедливості. Таким чином, при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з тривалості й глибини душевних страждань позивача, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок тривалого невиконання рішення суду на його користь, що підтверджено позивачем належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 20 000 грн. Ст. 170 ЦК України\~передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України\~відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. 2 ЦК України\~держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. В таких випадках державу представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Враховуючи викладене вище, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial