Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.05.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики у формі розписки, відповідно до якої позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 8 500 грн, які зобов'язувався повернути у строк до 01.06.2017 зі сплатою пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення за кожень день невиконня зобов'язання, суму річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 365% та суму інфляційних втрат. Однак відповідач, у порушення умов договору, свої обов'язки належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.10.2017 в нього існує заборгованість перед позивачем у розмірі 9 810, 30 грн., що складається з: 8 500 грн.- основного боргу, 886, 79 грн.- пені за весь період заборгованості, 106,00 грн.- 3% річних та 317, 51 грн.- інфляційних втрат. Зважаючи на викладені обставини позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 04.12.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про заочний розгляд справи та задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики у формі розписки, відповідно до якої позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 8 500 грн, які зобов'язувався повернути у строк до 01.06.2017 зі сплатою пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення за кожень день невиконня зобов'язання, суму річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 365% та суму інфляційних втрат. (а.с. 12) Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.539 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст. 638 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Як вбачається із матеріалів справи, на теперішній час відповідач суму боргу не повернув та ухиляється від повернення позики. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору та положень чинного законодавства, перевіривши розрахунки, надані позивачем щодо обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що на користь останнього підлягає стягненню сума боргу в розмірі 9 810, 30 грн., що складається з: 8 500 грн.- основного боргу, 886, 79 грн.- пені за весь період заборгованості, 106,00 грн.- 3% річних та 317, 51 грн.- інфляційних втрат. З урахуванням ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved