Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що 25 квітня 2013 року між ним , [PERSON] та [PERSON] укладено Договір довічного утримання (догляду). Відповідно до п. 1 вказаного договору [PERSON] передав позивачу земельну частку (пай), право на яку належало йому на підставі сертифікату на земельну частку (пай) № [NUMBER] , зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) розмірі 6,31 в умовних кадастрових гектарах, на землях КСП ім. А.С. Макаренка, яка знаходиться на території Ковалівської та Куликівської сільських рад Полтавського району Полтавської області, а позивач зобов`язався забезпечувати [PERSON] утримання довічно, а у разі втрати здоров`я також довічно доглядом. Зазначений договір сторони уклали у простій письмовій формі, яким досягли згоди за всіма його положеннями, але нотаріально його не засвідчували та домовились в майбутньому звернутись до нотаріуса з приводу нотаріального посвідчення цього договору, адже в той час померлий хворів та не мав можливості вільно пересуватись. В зв`язку з тим що [PERSON] був людиною похилого віку, він забезпечував його харчуванням, медикаментами та допомагав по господарству, привозив з міста необхідні речі та на прохання померлого свіжі газети, оплачував комунальні послуги. [PERSON] помер [INFO] , але Свідоцтво про смерть він не зміг отримати, адже не являється родичем померлого. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у розмірі 6,31 умовних кадастрових гектарів ДСП ім..А.С.Макаренка на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, однак спадкоємці на вказане майно відсутні, а позивач, який сумлінно виконував умови договору довічного утримання, просить визнати дійсним вищезазначений договір довічного утримання та визнати за ним після померлого [PERSON] право на земельну частку (пай) у розмірі 6,31 умовних кадастрових гектарів ДСП ім..А.С. Макаренка, яка знаходиться в адміністративних межах Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай), номер паю №58 у Списку громадян-членів ДСП ім..А.С. Макаренка на території Ковалівської та Куликівської сільських рад Полтавського району Полтавської області, які мають право на отримання земельної частки(паю). На даний час Сертифікат на земельну частку(пай) втрачено. Після смерті [PERSON] . Позивач фактично приступив до користування майном померлого, а саме земельною ділянкою площею 6,31 умовних кадастрових га на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та отримував орендну плату за користування земельною ділянкою від ТОВ «Дукла». Позивач зобов`язався здійснювати утримання (догляд) за [PERSON] а саме: надавати побутові послуги (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання до одного разу на тиждень, прибирання та прасування білизни один раз на 10 днів) виконання різних ремонтних робіт, витрати на придбання лікарських засобів, забезпечувати медичною допомогою, щотижнево забезпечувати продуктами харчування, організовувати щотижнево триразове харчування та інше. Зазначений договір сторони уклали у простій письмовій формі, яким досягли згоди за всіма його положеннями але нотаріально його не посвідчували. У зв`язку з тим, що на момент укладання договору [PERSON] був людиною похилого віку та з приводу поганого самопочуття, не зміг з`явитися до нотаріуса для посвідчення вказаного договору, як те передбачено ст. 756 ЦК України. Однак зазначений договір сторони уклали у простій письмовій формі, яким досягли згоди за всіма його положеннями. Проте як [PERSON] так і сам позивач умови договору належним чином виконували. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Позивачем додержано всіх умов договору довічного утримання від 25 квітня 2013 року, що на думку Позивача дає підставу для визнання його дійсним та відповідають законодавству, а тому підлягають задоволенню. У зв`язку з викладеним просив суд визнати дійсним договір довічного утримання (догляду), укладений 25 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] ( [INFO] , Паспорт [NUMBER] виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 13.05.2008 року, ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) . Визнати за [PERSON] ( [INFO] , Паспорт [NUMBER] виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 13.05.2008 року, ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) після померлого [INFO] [PERSON] , згідно договору довічного утримання (догляду), укладеного 25.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] , право на земельну частку (пай) у розмірі 6,31 умовних кадастрових гектарів ДСП ім..А.С. Макаренка, яка знаходиться в адміністративних межах Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) № [NUMBER] . Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 16.03.2021 року у справі відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. 31.03.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого останній просив суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] за необгрунтованістю та безпідставністю, крім іншого просив застосувати строки позовної давності. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, так у судовому засіданні встановлено, що 25 квітня 2013 року між позивачем та [PERSON] у письмовій формі був укладений договір довічного утримання (догляду), відповідно до якого [PERSON] передав позивачу земельну частку (пай), право на яку належало йому на підставі сертифікату на земельну частку (пай) № [NUMBER] , зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) розмірі 6,31 в умовних кадастрових гектарах, на землях КСП ім. А.С. Макаренка, яка знаходиться на території Ковалівської та Куликівської сільських рад Полтавського району Полтавської області, а позивач зобов`язався забезпечувати [PERSON] утримання довічно, а у разі втрати здоров`я також довічно доглядом. [PERSON] помер [INFO] , але Свідоцтво про смерть позивач не зміг отримати, адже не являється родичем померлого. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у розмірі 6,31 умовних кадастрових гектарів ДСП ім..А.С.Макаренка на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, однак спадкоємці на вказане майно відсутні. Відповідно до п. 4Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, який діє з 01січня 2004року, Цивільний кодекс Українизастосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цьогоКодексузастосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договоромдовічногоутримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувачаутриманням та (або) доглядом довічно. У зв`язку з тим, що на момент укладання договору [PERSON] був людиною похилого віку та з приводу поганого самопочуття, не змогла з`явитися до нотаріуса для засвідчення вказаного договору, як те передбачено ст. 756 ЦК України. Однак зазначений договір сторони уклали у простій письмовій формі, яким досягли згоди за всіма його положеннями. За змістом статті 748 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. У відповідності до ст. 220 ЦК Українипередбачає, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до абз. 3 та 4п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. В даному разі позивачем було додержано всіх умов договору довічного утримання від 25 квітня 2013 року, що на думку суду дає підставу для визнання його дійсним. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обгрунтовані та є такими, що відповідають законодавству, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved