Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що він - [PERSON] з 22.10.2004 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з ПрАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш». Позивач працював за професією слюсар механоскладальних робіт, наразі працює комірником. Згідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №1 від 06.08.2012 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання: - ХОЗЛ I стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень I ст. Легенева недостатність I ст. Захворювання професійне; - Вібраційна хвороба від дії локальної вібрації ІІ ст. в формі вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук. Міофіброз м`язів надлопаточної області і передпліч, двобічний плече-лопатковий периартроз. Двобічний деформуючий остеоартроз ліктьових, променевозап`ястних суглобів зі стійким больовим синдромом і порушенням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалої дії локальної вібрації; - Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. (Основний діагноз); - Розповсюджений остеохондроз хребта з сенсорними порушенням. Хронічний фарингіт, ремісія. Пресбіопія. Гіпертонічна ангіопатія сітківки (Супутній діагноз). Професійне захворювання виникло через тривалу роботу в шкідливих умовах, а саме в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу та вібрації; ступінь втрати працездатності - 65%. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 65000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я. Представник відповідача Кисіль А.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та надав пояснення, аналогічні викладеним в письмовому відзиві на позовну заяву, де зазначено, що, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. Втім, позивачем, всупереч вказаного положення, не доведено належним чином дати встановлення такої непрацездатності висновком МСЕК вперше. Крім того, Акт розслідування причин виникнення хронічного захворювання [PERSON] не містить посилання на те, що професійне захворювання позивача виникло внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці саме у ПрАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш», оскільки на момент складання Акту [PERSON] мав загальний стаж роботи 37 років, із них 26 років - в умовах шкідливих факторів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 22.10.2004 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з ПрАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш»; до 01.06.2011 року працював за професією слюсар механоскладальних робіт, наразі працює комірником, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.9-15). 06.08.2012 року було складено акт №1 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] , в якому зазначено, що професійне захворювання виникло внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці (а.с.16). Згідно Акта, [PERSON] встановлено такі професійні захворювання: - ХОЗЛ I стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень I ст. Легенева недостатність I ст. Захворювання професійне; - Вібраційна хвороба від дії локальної вібрації ІІ ст. в формі вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук. Міофіброз м`язів надлопаточної області і передпліч двобічний плече-лопатковий периартроз. Двобічний деформуючий остеоартроз ліктьових, променевозап`ястних суглобів зі стійким больовим синдромом і порушенням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалої дії локальної вібрації; - Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. (Основний діагноз); - Розповсюджений остеохондроз хребта з сенсорними порушенням. Хронічний фарингіт, ремісія. Пресбіопія. Гіпертонічна ангіопатія сітківки (Супутній діагноз). (а.с.16). Причина виникнення професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищеного рівня пилу, вібрації та виробничого шуму (а.с.16). Згідно довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №008006 від 18.10.2017 року [PERSON] встановлено 65% втрати професійної працездатності (а.с.17). Згідно довідки до Акта огляду медико-соціальною експертною комісією, виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми серії 12ААА №666657, [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності та зазначено, що він потребує лікування у пульмонолога, ЛОР та невропатолога (а.с.17). Між сторонами виникли цивільно-трудові правовідносини, які регулюються КЗпП України. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разу виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Згідно роз`яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р.), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 08.10.2008 року №20-рп/2008 року зазначив, що громадянам України надано право на підставі ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Незважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч. 1 ст. 43 Конституції України та абз. 2 ст. 5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст. 43 Конституції України, ст. ст. 153, 157 КЗпП України та ст. ст. 6, 13 Закону України «Про охорону праці» зобов`язаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним та нормам охорони праці. Моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України по справі №1-9/2004 від 27.01.2004 року). Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилання представника ПрАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» Кисіль А.В. на ст.ст. 21, 28, 30, 34, 35 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відносно того, що право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до п. 8 ст. 36 вказаного Закону, відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Крім того, представником позивача в судовому засіданні було надано Акт №717 огляду МСЕК від 10.10.2012 року, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , внаслідок професійного захворювання, встановлено ІІІ групу інвалідності та шістдесят відсотків втрати професійної працездатності; час настання інвалідності - 01.10.2012 року; призначено дату чергового переогляду. Актом №622 огляду МСЕК від 18.10.2017 року [PERSON] безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності та шістдесят п`ять відсотків втрати професійної працездатності, внаслідок професійного захворювання. До того ж, твердження представника відповідача щодо відсутності в Акті розслідування причин виникнення хронічного захворювання посилання на те, що професійне захворювання позивача виникло внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці саме у ПрАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш», спростовується п. 19 зазначеного Акту, де вказано, що Адміністрація дільниці металоконструкцій №43 не в повному обсязі виконали вимоги законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи. За таких обставин, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним, стягнути з ПрАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 40000 грн., оскільки [PERSON] зазнав ушкодження здоров`я та втратив працездатність у зв`язку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обов`язків, йому встановлено ІІІ групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, втім, відповідач, як роботодавець, не забезпечив безпечних умов праці, у зв`язку з чим позивач поніс певні моральні страждання. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивача, на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial