overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, де вказав, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 23. 12. 2014 року. В квартирі значиться прописаним, окрім нього, його батько [PERSON], який з 2010 року по теперішній час в квартирі не проживає, своїх речей не тримає, за місцем реєстрації не з»являється, грошових коштів на утримання квартири не надає. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позов і пояснила, що вона, її колишній чоловік [PERSON] (відповідач по справі), та їх син [PERSON] на праві спільної часткової власності володіли однокімнатною квартирою [ADDRESS]. Після їх розлучення, у 2010 році чоловік виїхав з квартири, а у 2014 році вони вирішити подарувати свої частки у квартирі сину, і тепер він є одноособовим власником квартири. Відповідач не мешкає в цій квартирі, але з реєстрації не знявся, тому син вимушений звернутися до суду. Відповідач [PERSON] вдруге до суду не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, заперечень проти позову не надав, причину неявки не пояснив, і суд зі згоди позивача на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку. Представник 3- ї особи - Бердянського міського відділу управління держаної міграційної служби України в Запорізькій області до суду не явився, про день слухання справи сповіщений, у заяві просить розглядати справу за його відсутності. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що останні 3 роки в квартирі [ADDRESS] ніхто, крім [PERSON] та її сина не проживає. Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з копії договору дарування від 23. 12. 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Порохнею О. В., реєстр № 2115, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. В квартирі залишився зареєстрованим [PERSON], який не проживає в ній з 2010 року, а з грудня 2014 року вже являється не власником частини квартири у зв'язку з відчуженням своєї частки. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Позивач стверджує, що у нього з відповідачем відсутня будь - яка домовленість щодо строків не проживання останнього у квартирі. Відсутність відповідача більше року у квартирі без поважних причин підтвердили в судовому засіданні також свідки [PERSON] і [PERSON] За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі, належній [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, де вказав, що він є власником квартири [ADDRESS] Р. Люксембург в м. Бердянську на підставі договору дарування від 11.10.2012 року. В квартирі значиться прописаною, окрім нього та його батьків, його сестра [PERSON], яка з серпня 2006 року по теперішній час в квартирі не проживає, своїх речей не тримає, за місцем реєстрації не з»являється, грошових коштів на утримання квартири не надає. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі. В судовому засіданні представник позивача за договором і свідоцтвом адвокат [PERSON] підтримала позов і пояснила, що з 2005 року відповідачка зареєстрована у квартирі, у 2006 році виїхала до Росії, приблизно 5-6 років приїжджала в гості, але з 2011 року в квартирі не з»являється, з родичами відносин не підтримує, коштів на комунальні послуги та на утримання квартири не висилає. Відповідачка [PERSON] вдруге до суду не явилася, про день слухання справи сповіщена належним чином, заперечень проти позову не надала, причину неявки не пояснила, і суд зі згоди позивача на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] після того, як виїхала до Росії, приїжджала до батьків, привозила гроші, але у 2011 році після конфлікту в сім»ї виїхала, не телефонує, батьки не знають про місце її знаходження, але її прописка заважає їм продати квартиру. Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з копії договору дарування від 11. 10. 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори, реєстр № 1-1305, власником квартири [ADDRESS] Р. Люксембург в м. Бердянську є [PERSON], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КПТІ Бердянської міської ради від 26. 10. 2012 року. Як вбачається з довідки сектору адресно довідкової роботи Бердянського МВ УМВС України в Запорізькій області, з 2005 року у вказаній квартирі значиться прописаною [PERSON]. Як вказав позивач, [PERSON] з 2006 року проживає в Росії, з 2011 року в м. Бердянську не з»являється взагалі, квартирою не цікавиться, своїх речей не тримає, коштів на комунальні послуги не надає. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Позивач стверджує, що у нього з відповідачкою відсутня будь яка домовленість щодо строків не проживання останньої у квартирі. Відсутність відповідача більше року у квартирі без поважних причин підтвердили в судовому засіданні також свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі, належній [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, де вказав, що він є наймачем квартири [ADDRESS]. В цій же квартирі значиться прописаним його батько [PERSON], який не мешкає в квартирі більше 20 років. У 1994 році він виїхав на інше постійне місце проживання і з того часу у квартирі не з»являється, обов'язків по утриманню квартири не несе. На підставі не проживання більше, ніж 6 місяців просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов і пояснив, що батько розлучився з його матір»ю коли йому був 1 рік, забрав свої речі і виїхав на заробітки. Увесь цей час мати намагалася його виписати, але не доводила справи до кінця. В теперішній час після смерті матері він основний квартиронаймач і просить виписати батька, оскільки той не проживає більше 20 років. Відповідач [PERSON] вдруге до суду не явився, про дату слухання справи сповіщений через засоби масової інформації, заперечень проти позову не надав, про причини неявки не сповістив, і суд зі згоди позивача на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України розглядає справу заочно. Представник 3-ї особи - КП «Житлосервіс -2А» до суду не явився, про день слухання справи сповіщений, заперечень проти позову не надав, і суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних доказів. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що вони як сусіди знають, що батько [PERSON] виїхав з квартири більше 20 років, більше ніколи не з»являвся, претензій на квартиру не заявляв, свої речі в ній не тримає. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з копії довідки КП «Житлосервіс -2А» від 25. 09. 2014 року, копії паспорту позивача у квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON] і його батько [PERSON]. Позивач зазначив, що відповідач витрат на утримання квартири не несе, за комунальні платежі грошей не надає, своїх речей не тримає. На підставі не проживання в квартирі більше, ніж 6 місяців позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування у вищезазначеній квартирі. За правилами ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відсутність відповідача більше, ніж шести місяців у квартирі без поважних причин підтвердили в судовому засіданні також свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Факт не проживання відповідача у зазначеній квартирі з 1994 року підтверджено також актами за 2000, 2004, 2013 роки, підписи сусідів для яких збирала ще мати позивача за своє життя, акти та довідки отримувала для подання документів до суду, у комунальні служби, для отримання субсидії. За таких обставин, коли доведено, що відповідач не проживає у квартирі більше, ніж 6 місяців без поважних причин, суд вважає за можливе визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що з відповідачем вони з 18.05.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі 27.06.2001 року в них народився син [PERSON]. На даний час сімейні відносини між ними припинені, вони проживають окремо. Після припинення сімейних відносин син проживає з ним та перебуває повністю на його утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Тому позивач просив стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 33 відсотки прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, завчасно надав заяву, в котрій просив позов задовольнити, а справу розглянути без його участі (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення та справу просила розглянути за її відсутності (а.с. 18). Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 18.05.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі 27.06.2001 року у сторін народився син [PERSON] (а.с. 7). Подружні стосунки між сторонами на даний час припинені, дитина проживає разом з позивачем та перебуває повністю на його утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач працює, має постійний, стабільний офіційний дохід (заробітну плату), не має інших аліментних зобовязань, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що з відповідачем вони з 26.07.1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. На даний час сімейні відносини між ними припинені. За час шлюбу вони 22.12.2009 року придбали за спільні кошти квартиру [ADDRESS]. Квартира була зареєстрована на відповідача. Оскільки відповідно до норм статей 60, 69 СК України майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю, позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, на адресу суду повернулись конверти з судовими повістками з позначками «за спливом терміну зберігання». \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленою та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши позивача, зясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.07.1993 року (а.с. 10). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що на даний час сімейні відносини між сторонами припинені. \~ \~ \~ \~Під час подружнього життя на імя [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] (а.с. 11-12). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України спірна квартира є обєктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги, що спірна квартира [ADDRESS] була придбана сторонами за час шлюбу, є підстави вважати зазначене майно спільною сумісною власністю сторін, право на 1/2 частину в якій належить позивачеві [PERSON] \~ \~ \~ \~За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1733,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача і вказує, що 14.11.2014 року при перевірці електрообладнання в будинку [ADDRESS], що належить відповідачу, було виявлено факт порушення власником будинку «Правил користування електричною енергією населенням», шляхом самовільного підключення системи електропостачання до будинку, після її відключення представником позивача. Було складено відповідний акт №011610, а винну особу запрошено до ПАТ «ЕК» Житомиробленерго», для з»ясування обставин. Відповідач на запрошення не з»явивися, тому відповідно до складеного акту було на-раховано суму спричинених збитків підприємству, згідно «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ» сума збитків склала 3420,32 грн. Цю суму збитків позивач просить стягнути на його користь. Свої вимоги в суді позивач підтримав (л.с.22). Відповідач проти позову не заперечила (л.с.24). Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов»язані з користуванням електричною енергією, що врегульовані «Правилами користування електричною енергією для населення», затверджених ПКМУ від 26.7.1999 року №1357. Судом встановлено, що позивач, самовільно підключив до системи електропостачання свій будинок, після її відключення представнком позивача, через порушення правил користування. 14.11.2014 року при перевірці електрообладнання в будинку [ADDRESS], що належить відповідачу, було виявлено факт порушення власником будинку «Правил користування електричною енергією населенням», шляхом самовільного підключення системи електропостачання до будинку, після її відключення представником позивача. Було складено відповідний акт №011610, а винну особу запрошено до ПАТ «ЕК» Житомиробленерго», для з»ясування обставин. Відповідач на запрошення не з»явивися, тому відповідно до складеного акту було на-раховано суму спричинених збитків підприємству, згідно «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ» сума збитків склала 3420,32 грн. (л.с.6). Вимоги позову є обґрунтованими, ст.1166 ЦК України передбачає, що заподіяні збитки ПАТ «ЕК» Житомиробленерго» мають бути відшкодовані винною особою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача та просить постановити рішення суду, яким стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 12 050 грн. 88 коп. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору № 210930-САКТ) від 27.02.2008 року [PERSON] отримала строковий кредит, шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок [NUMBER], відкритий ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.02.2009 року. Однак, не виконує умов договору, не сплачує кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 19.08.2010 року виникла заборгованість в сумі 12 050 грн. 88 коп. та складається з наступного: -5 461 грн. 83 коп. - заборгованість за кредитом; -5 777 грн. 10 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи; -250 грн. - штраф (фіксована частина); -561 грн. 95 коп. - штраф (процентна складова). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 2Ю930-САКО від 27.02.2008 року [PERSON] отримала строковий кредит, шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок [NUMBER], відкритий ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.02.2009 року. Однак, не виконує умов договору, не сплачує кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 19.08.2010 року виникла заборгованість в сумі 12 050 грн. 88 коп. та складається з наступного: -5 461 грн. 83 коп. - заборгованість за кредитом; -5 777 грн. 10 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи; -250 грн. - штраф (фіксована частина); -561 грн. 95 коп. - штраф (процентна складова). Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем (а.с.4), відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася вищевказана заборгованість. Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підтверджуються належними доказами та задовольняє їх у повному обсязі. З відповідача також належить стягнути судові витрати, понесені позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідачки, в якому просить стягнути з останньої збитки в сумі 3919,97 грн., посилаючись на наступні обставини. 26 березня 2013 року контролерами ТОВ «ЛЕО» у відповідачки за адресою: [ADDRESS] було складено акт № 821358 за порушення правил користування електроенергією для населення (далі за текстом - Правил), затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 р., а саме за самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електромережі, що не є власністю енергопостачальника, поза приладом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку. На підставі даного акту, відповідно до п. 3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил, затвердженої Постановою НКРЕ № 562 від 04 травня 2006 року, був розрахований розмір збитків завданих відповідачкою внаслідок її дій позивачу, які та не відшкодувала. В судовому засіданні сторони участі не брали. Від представника позивача та відповідачки надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник позивача наполягав на позові, відповідачка його визнала. Дослідивши матеріали справи, суд визнав позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на момент виявлення у відповідачки порушення між сторонами існували правовідносини постачання та споживання електроенергії через приєднану електромережу. Такі відносини регулюються відповідно до вимог ст. 714 ЦК України, які передбачають права та обов'язки сторін у договорі постачання енергоресурсів через приєднану мережу, обов'язок споживача енергоресурсів, у тому числі електроенергії, додержуватися технічних умов споживання енергоресурсів. При правовідносинах постачання та споживання електроенергії сторони зобов'язані додержуватися Правил, відповідно до яких, споживачу забороняється користуватись Згідно ст. 26 Закону України «Електроенергетику», а також відповідно до п. 48 Правил споживач несе відповідальність за їх порушення, в тому числі у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії поза приладами обліку. Ця відповідальність висловлюється у відшкодуванні збитків енергопостачальнику обчислених відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил. Актом про порушення Правил користування електричною енергією № 821358 від 26.03.13 р., письмовими поясненнями відповідачки та пояснювальною запискою [PERSON] підтверджується факт порушення відповідачкою Правил. Перевіривши розрахунок завданих збитків за вказаним актом у суду не виникає сумнівів, що відповідачка завдала збитків позивачу на суму 3919,97 грн.. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка позов визнала, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню При задоволенні позову в повному обсязі, з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судові витрати, що були сплачені позивачем при зверненні з цим позовом до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved