Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення коштів за пошкодження автомобіля, посилаючись на те, що 04 вересня 2015 року між [PERSON], що діяв в його інтересах та відповідачем, було укладено договір купівлі-продажу автомобіля Renault 25, 1986 року випуску, реєстраційний номер 58067ОЕ, з розстрочкою платежу. Згідно вказаного договору, за домовленістю сторін встановлений наступний порядок розрахунків: продавцеві сплачується 6000 грн. під час оформлення договору купівлі-продажу та по 4851,43 грн. кожного місяця починаючи з 30 вересня 2015 року по 30 листопада 2016 року. Однак, відповідачем було проведено лише дві оплати у вересні 2015 року та жовтні 2015 року, що є порушенням взятого на себе зобовязання. У період з листопада 2015 року по нинішній час відповідач всі вимоги щодо сплати регулярних платежів ігнорував, на телефонні дзвінки та смс повідомлення не відповідав. 30 грудня 2015 року представником позивача було знайдено автомобіль та поставлено в гараж, за допомогою запасного ключа. Позивачем та його представником [PERSON], вчинялись спроби вирішення конфлікту мирним шляхом, однак відповідач відмовився сплатити решту суми визначеної договором купівлі-продажу автомобіля. Відповідно до звіту про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості транспортного засобу, вчиненого субєктом оціночної діяльності ПП «Ажіо», під час оформлення договору купівлі-продажу, автомобіль був у робочому стані, претензій по технічних та зовнішніх ознаках не було. Натомість, в період користування автомобілем відповідачем, останнім вчинено значні пошкодження. Згідно оцінки фахівців за ремонт автомобіля необхідно заплатити 36 810,66 грн., локальна покраска лівої сторони автомобіля 3000 грн., акт виконаних робіт 64 грн. З урахуванням того, що відповідачем сплачено 6000 грн. під час оформлення договору купівлі-продажу та по 5000 грн. за два місяці, завдана матеріальна шкода позивачу становить 23 874,66 грн. Просить суд розірвати договір купівлі-продажу автомобіля з розстрочкою платежу укладеного між [PERSON], що діяв в інтересах позивача та відповідачем, стягнути з відповідача 23 810, 66 грн. заподіяної шкоди, а також 64 грн. за послуги з огляду автомобіля. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що він, діючи в інтересах позивача 04 вересня 2015 року уклав з відповідачем, договір купівлі-продажу автомобіля, відповідно до якого останній сплатив 6000 грн. під час оформлення договору купівлі-продажу та по 5000 грн. за перший і другий місяці, третього місяця відповідач перестав виконувати свої обовязки щодо сплати коштів. Звернувшись до матері відповідача, яка працювала у «Будинку Торгівлі», вона повідомила, що ніякого автомобіля у її сина немає, однак прослідкувавши, ним було виявлено, що авто перебуває на стоянці біля «Будинку Торгівлі», звідки відповідач забирав свою матір з роботи. У звязку з тим, що 07 травня 2008 року позивачем було передано йому автомобіль Renault по генеральній довіреності, то технічний паспорт і ключі від автомобіля були у нього. 31 грудня 2015 року, його дружина разом із знайомим водієм, за допомогою запасного ключа, забрали автомобіль зі стоянки, що біля «Будинку Торгівлі», мати відповідача була присутня при цьому. Після новорічних свят, 22 січня 2016 року, він відігнав автомобіль на станцію технічного обслуговування, для проведення огляду, згідно якого вартість ремонту автомобіля становила 36 810,66 грн. Хоча перед продажем, вказаний автомобіль був у робочому стані, претензій по технічних та зовнішніх ознаках не було. Просить суд позовні вимоги задовольнити, розірвати договір купівлі-продажу автомобіля з розстрочкою платежу укладеного між ним, в інтересах позивача та відповідачем, стягнути з відповідача, з урахуванням сплачених платежів - 23 810, 66 грн. заподіяної шкоди, а також 64 грн. за послуги з огляду автомобіля. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що 04 вересня 2015 року між ним та [PERSON], який діяв від імені позивача, був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, відповідно до якого, він сплатив 6000 грн. під час оформлення договору купівлі-продажу та по 5000 грн. за два місяці. Після народження дитини, він був позбавлений можливості сплачувати кошти за придбане авто, так як дитини хворіла. У ході телефонних розмов він пояснював позивачу, що сплачувати платежі, у звязку з відсутністю коштів, не може. 31 грудня 2015 року до стоянки, що біля «Будинку Торгівлі» приїхали невідомі люди і забрали авто. Перед придбанням ним указаного автомобіля, була зроблена експертна оцінка лише для визначення вартості майна, але технічний стан не перевірявся. У жовтні 2015 року, після придбання автомобіля, двигун почав глохнути, зателефонувавши позивачу і повідомивши, що автомобіль несправний, позивач віддав йому старі деталі, які до нього не підійшли, у результаті він купував нові деталі та ремонтував автомобіль за власні кошти протягом 3 тижнів. Вважає, що за період користування ним автомобілем, ним не було вчинено ніяких пошкоджень за ремонт якого, згідно оцінки фахівців необхідно заплатити 36 810,66 грн. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що стороною позивача не надано доказів того, що саме відповідач завдав технічних ушкоджень автомобілю, та не погоджується з проведеним оглядом автомобіля, адже на такий огляд позивач здав авто лише через три тижні після того, як найманий водій та дружина представника позивача самовільно забрали автомобіль у відповідач. При огляді автомобіля відповідач був відсутній, його ніхто не запрошував, і вартість ремонту не може складати більше, ніж вартість самого автомобіля. Судом заслухавши сторони по справі, дослідивши письмові матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу з розстроченням платежу від 04 вересня 2015 року укладеного між [PERSON], в інтересах [PERSON] та [PERSON], представник позивача передав, а відповідач прийняв автомобіль Renault 25, 1986 року випуску, реєстраційний номер 58067ОЕ, зобов'язавшись сплатити його вартість у сумі 39\~960 грн., в наступному порядку - продавцеві сплачується 6000 грн. під час оформлення договору купівлі-продажу та по 4851 грн. 43 коп. кожного місяця починаючи з 30 вересня 2015 року по 30 листопада 2016 року. По усній домовленості між сторонами договору щомісячний платіж мав складати 5000 грн. Указаний факт не заперечується сторонами у судовому засіданні. Згідно умов п.7 указаного договору покупець набуває право власності з моменту державної реєстрації та підписання продавцем заяви, справжність підпису на якій має бути засвідчено нотаріально, про повний розрахунок . Як пояснив у судовому засіданні представник позивача і це не оспорюється відповідачем, останній сплатив 6000 грн. під час оформлення договору купівлі-продажу та по 5000 грн. за вересень та жовтень 2015 року, тобто відповідач не набув права власності на вказаний автомобіль, так як сплатив лише частину його вартості. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки відповідач припинив сплачувати встановлені договором кошти позивачу за автомобіль, а саме протягом двох останніх місяців 2015 року не здійснив оплату, таким чином порушив виконання взятих на себе зобов'язань. Крім того, як пояснив відповідач у судовому засіданні він не повідомляв позивачу про те, коли саме відновить платежі і продовжить виконання зобов''язань. За таких обставин, суд вважає, що відповідач істотно порушив умови договору, тому позовна вимога щодо розірвання договору купівлі-продажу підлягає до задоволення. Разом з тим, представником позивача не доведено у судовому засіданні факту пошкодження автомобіля та приведення його у несправний технічний стан саме відповідачем. Адже, з пояснень самого представника позивача встановлено, що 30 грудня 2015 року його дружина та знайомий водій за допомогою запасних ключів самовільно забрали автомобіль переданий відповідачеві по договору, неподалік від Будинку Торгівлі у м. Черкаси. Як встановлено з акту огляду автомобіля від 22 січня 2016 року, такий огляд проведено лише через 23 дні від того дня, ак представник позивача поставив спірний автомобіль у свій гараж. Таким чином, суду не надано докази ким саме і коли були завдані технічні несправності автомобілю, які підлягали ремонту. Про те, що автомобіль у ненайкращому технічному стані стверджував і сам відповідач у судовому засіданні, коли у жовтні 2015 року йому довелося телефонувати представнику позивача і вказувати на незадовільний стан двигуна, на що представник позивача запропонував йому старі деталі для ремонту. Указаний факт підтверджено у судовому засіданні представником позивача. Посилання представником позивача на те, що автомобіль стояв у гаражі і не ремонтувався, оскільки йшли новорічні свята і станції техобслуговування були зачинені не є переконливими щодо того, що представник позивача не міг завдати технічних ушкоджень автомобілю за цей час. Крім того, представником позивача, за допомогою своїх знайомих було самовільно забрано автомобіль у відповідача, тому весь тягар відповідальності фактично перейшов до нього, адже до суду представник відповідача на той період часу щодо невиконання вимог договору відповідачем не звертався, як і до правоохоронних органів. Лише, через тривалий проміжок часу представник позивача звернувся до суду з аналогічним позовом від свого імені. Згідно рішення Черкаського районного суду від 01 липня 2016 року, у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошової суми за пошкодження автомобіля та моральної шкоди, яке набрало законної сили 12 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено. Дослідженням указаного рішення у судовому засіданні встановлено, що позивачем не надано доказів якими саме діями відповідач спричинив пошкодження автомобілю. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не надано таких доказів представником позивача і у даному судовому засіданні. Тому, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача, коштів за пошкодження автомобіля задоволенню не підлягають. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошової суми за пошкодження автомобіля підлягають частковому задоволенню. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, позивачем сплачено судовий збір за 2 позовні вимоги по 551 грн. 20 коп. за кожну, а задоволенню підлягає одна з позовних вимог, то відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., пропорційно до задовлених вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 651, 655 ЦК України,

Outcome: partial