Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, зазначивши в позовній заяві, що 01.08.2011р. за договором позики передав відповідачу 4800 доларів США, що за офіційним курсом НБУ є еквівалентом 38400грн. На підтвердження позовних вимог, позивач надав розписку написану відповідачем власноручно, про отримання від позивача 4800 доларів США , які зобов'язався повернути протягом 2 місяців але не пізніше 01.10.2011р. Борг відповідач у зазначений термін не повернув, тому просить стягнути з відповідача суму позики згідно розписки в сумі 38400грн., та 3% річних від суми боргу, що складає 2402грн., а всього 40802грн. Крім того, судовий сбір 408грн.02коп, та витрати на юридичну допомогу в сумі 400грн. В судовому засіданні позивач та його представник, позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі, заявивши клопотання про заочний розгляд справи. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з'явився, поважних причин неявки суду не повідомив, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно. У відповідності до ст.168 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, оцінивши докази в їх сукупності, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню часткового, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, та підписаний його стороною. Розписка, складена та підписана відповідачем - позичальником, є документом, що стверджує про вчинення правочинів між позивачем та відповідачем. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона позикодавець, передає у власність другій стороні позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Вимогами ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно ж до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позики у строк та порядку, що встановлені договором. Крім того, ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. За змістом ст.610 ЦК України, несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також суму банківських відсотків по кредитним договорам на суму винагороди за користування позикою. Тому відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві суму позики згідно розписки в розмірі 38400грн. та 3% річних від суми боргу, що складає 2302грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати в сумі 408,00грн. Однак у стягненні на користь позивача 400грн. за надання правової допомоги, у відповідності до ст. 60 ЦПК України, слід відмовити, оскільки позивач не надав суду відповідних доказів про їх сплату.

Outcome: partial