Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 20.12.2018 року наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №10597/ВК від 20.12.2018 року його - [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі, суми індексації, компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою суду від 29.01.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 05.06.2001 року до 20.12.2018 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-8). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.12.2018 року по справі №592/17688/18 з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] , як працюючого працівника, стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з грудня 2017 року по листопад 2018 року в розмірі 155223 грн. 32 коп. Наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №10597/ВК від 20.12.2018 року [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України (а.с.8). Згідно розрахункового листа Товариства за роботу в цеху №366, розмір невиплаченої заробітної плати [PERSON] за грудень 2018 року становить 20153 грн. 00 коп. (а.с.24). Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст. ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків) за грудень 2018 року в розмірі 20153 грн. 00 коп. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 р., та № 6-76цс14 від 02.07.2014 р., які відповідно до ст. 417 ЦПК України є обов`язковими для судів. Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується у випадках, крім іншого, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи з середньої заробітної плати. Відповідно до абз. 3 п. 2 Розділу 2 вказаного Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з Індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу, розмір заробітку [PERSON] , з якого сплачено єдиний внесок ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», становить: за листопад 2018 року - 24248,92 грн., за жовтень 2018 року - 18304,35 грн., що в сумі складає 42553,27 грн. (а.с.10). Таким чином, середньоденна заробітна плата [PERSON] , становила 967 грн. 12 коп. (42553,27 грн. : 44 роб.дн. = 967,12 грн.). Згідно наказу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» від 21.03.2014 р. №75 «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» в Товаристві з 26.05.2014 р. встановлений режим неповного робочого тижня, а саме триденний робочий тиждень, де робочими днями є понеділок, вівторок, середа. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був звільнений 20.12.2018 року, а розрахунок з ним не було проведено, за таких обставин, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 63829 грн. 92 коп. за період з 24.12.2018 р. по 03.06.2019 р., що складає 66 робочих днів (враховуючи триденний робочий тиждень), при середньоденній заробітній платі позивача 967,12 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу . Відповідно до п. 47 та п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16. Як вбачається з Акту про надання послуг, пов`язаних із вчиненням процесуальних дій від 03.05.2019 року, [PERSON] сплатив виконавцю - ФОП [PERSON] , в рахунок належного виконання зобов`язань, зокрема, складання та подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості із заробітної плати, клопотання про витребування доказів та інших процесуальних документів, необхідних для розгляду справи, грошові кошти в сумі 700 грн. 00 коп. (а.с.38). У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial