Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку зустрічей. У своєму позові позивач вказав, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який був зареєстрований відділом ДРАЦС по м. Первомайську РС Первомайського управління юстиції у Миколаївській області (свідоцтво від 19.09.2015 року серія І-ФП № 118600). Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час, через повну психологічну несумісність із відповідачкою, [PERSON] проживає окремо за адресою: м. Миколаїв вул. Крилова, 15а/22. Син постійно проживає разом з матірю за адресою: м. Первомайськ, вул. Грушевського, 34/10. Після того як [PERSON] пішла з їх спільного помешкання в м. Миколаїв по вул. Чайковського, 32/38, у них почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, відповідач створює штучні перешкоди стосовно спілкування з дитиною. В свою чергу відповідач 15 серпня 2018 року звернулася до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання сина. Позивач офіційно працевлаштований на ДП Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря Машпроект, заперечень щодо сплати аліментів не має. Всі його намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати спір щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідування, призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатися з сином. Весь цей час позивач намагається налагодити нормальний звязок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Його права як батька сьогодні є порушеними. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Після марних спроб вирішити питання мирним шляхом, [PERSON] звернувся з заявою до Голови комісії з питань захисту прав дитини Первомайської міської державної адміністрації щодо встановлення порядку побачення з сином. Розгляд заяви перенесено на наступне засідання в звязку з тим, що Відповідач направила письмову заяву про те, що вона має бажання бути присутньою особисто при розгляді (лист від 07.09.2018 р. № 394/03.13-23). Тим самим Відповідач знову перешкоджає вирішенню даного питання. Також останні півтора місяці, він майже кожного дня телефонував до Відповідача із метою домовитися про час, коли він може спілкуватися із дитиною, але це результатів не дало. При цьому жодних причин і мотивів відповідач не повідомляла. Позивач декілька разів приходив за адресою проживання [PERSON] та сина з метою побачитися із дитиною та поспілкуватися із нею, але відповідачка жодного разу не відчинила двері, будучи при цьому вдома. На неодноразові прохання надати можливість бачитись з дитиною відповідачка відмовляє. За місцем роботи має позитивну характеристику. На обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався. Як свідомий громадянин, розуміє свій батьківський обовязок приймати участь у вихованні дитини, а як людина, яка має почуття, має дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що їх спілкування із дитиною спричинить шкоду сину [PERSON] не існує. Створення перешкод [PERSON] їх спілкуванню із сином порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 19 СК України, «звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду». Згідно ст.ст. 141, 142, 150, 157 СК України, позивач має повне право на безперешкодне спілкування зі своїм сином [PERSON] та приймати безпосередню участь, за відсутності будь-яких інших осіб. Таким чином, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, а відповідач та інші особи не мають права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Також відповідно до ст. ст. 11,15 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Позивач любить свого сина, тому хоче особисто спілкуватися з ним та відповідно до ст. 153, ч. 2 ст. 157 СК, як батько дитини, на це має право. Він вживав всіх необхідних заходів, щоб вирішити питання про участь у вихованні сина без залучення органів державної влади, але як мати так і її родичі, перешкоджають йому у спілкуванні з сином, тому просив врахувати його законні права і наявність у нього можливості спілкуватися з дитиною та зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні з сином та визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення з сином у 2-у та 4-у суботу місяця та в день народження сина з 14.00 год. до 19.00 год. Зважаючи на те, що з відповідачкою не вдалося урегулювати конфлікт щодо спілкування батька з дитиною мирним шляхом, він вимушений звертатися з відповідним позовом до суду. 04.10.2018 року на адресу суду надійшла заява від позивача про збільшення позовних вимог, де він просив визначити йому систематичні побачення з сином кожного дня з понеділка по пятницю з 17.00 год. до 19.00 год., в неділю з 15.00 до 19.00 год., у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ. У період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного проживання. Зміна позовних вимог повязана з тим, що позивач дізнався, що відповідачка разом з дитиною фактично проживають у м. Миколаїв. В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду 02.10.2018 року відзив на позовну заяву у якому просила відмовити у задоволені позову, просила ухвалити рішення яким визначити зустрічі позивача з сином 2 рази на тиждень з 17.00 до 19.00 год. та в один вихідний день з 10.00 год. до 12.00 год. та після з 14.00 год. до 19.00 год. до досягнення дитиною трьох років, тобто 2020 року. Мотивувала це тим, що не здійснювала перешкод у зустрічах [PERSON] з сином, за останні пів року спільного проживання та під час проживання окремо, позивач фінансово не забезпечував їх з дитиною, на вимогу позивача брати дитину на весь день за місцем його реєстрації, вона заперечує, оскільки вони з дитиною проживають в іншому місті, також дитина дуже мала, батька не знає та не проявляє ніяких почуттів до нього. Коли дитина досягне трьох років та не буде гостро потребувати материнської присутності, відповідач не проти відпускати сина на весь день з батьком, про що вона йому повідомляла раніше. Представник Служби у справах дітей Первомайської міської ради в підготовчому судовому засіданні зазначив, що не володіє інформацією щодо даної сімї, так як вони проживають в іншому місті, хоч і прописані в м. Первомайську, а тому у вирішенні даного питання поклались на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, «що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини». Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу від якого мають спільну дитину сина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час, через повну психологічну несумісність із відповідачкою, [PERSON] проживає окремо за адресою: м. Миколаїв вул. Крилова, 15а/22. Син постійно проживає разом з матірю за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна, 54/79, а зареєстровані в [INFO], яка перешкоджала позивачеві у спілкуванні з дитиною. Не дивлячись на прохання позивача, відповідачка відмовляється в наданні можливостей позивачу у спілкуванні з дитиною і перешкоджає їх спілкуванню. Згідно зі ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Приймаючи рішення у справі, судом враховано, що позивач за місцем роботи характеризується позитивно, має усі умови для спілкування з дитиною, має постійне місце роботи, стабільний дохід, а тому відсутні підстави для позбавлення його права на спілкування з дитиною. Тому суд з врахуванням віку дитини, думку сторін щодо можливих варіантів способів участі [PERSON] у спілкуванні з дитиною, того, що батько дитини має постійне місце роботи, вирішує встановити відповідні дні та час для спілкування дитини з батьком два рази на тиждень з 17.00 до 19.00 години у другу та четверту неділю місяця, та в день народження дитини з 14.00 до 19.00 години за місцем фактичного проживання дитини з правом відвідування дитячих заходів та розважальних установ за згодою матері, що буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: partial