Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнив та в уточненому позові просить суд з відповідача на свою користь 25103 грн. 66 коп. у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно його умов та в обґрунтування своїх уточнених позовних вимог указав, що 21 вересня 2006 року між ним та відповідачем був укладений зазначений Договір, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 1384 грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, однак відповідач своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконував, у результаті чого станом на 24.01.2014 року утворилась вказана вище сума заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 124 грн. 96 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 7652 грн. 15 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 467 грн. 14 коп., пені в розмірі 15187 грн. 81 коп. та штрафів в загальному розмірі 1671 грн. 60 коп. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував та просив суд застосувати до виниклих спірних відносин позовну давність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 21 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №KRKRRX07080397, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 1384 грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (далі - Договір) (а.с.5). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Судом установлено, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Договору свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 24.01.2014 року утворилась вказана вище сума заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 124 грн. 96 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 7652 грн. 15 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 467 грн. 14 коп., пені в розмірі 15187 грн. 81 коп. та штрафів в загальному розмірі 1671 грн. 60 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4). Проте відповідач до винесення рішення у справі просив суд про застосування до виниклих спірних відносин позовної давності, проти чого заперечувала представник позивача, надавши суду копії меморіальних ордерів, згідно яких останній платіж з погашення кредиту було здійснено 10 січня 2013 року (а.с.41, 42). Із Умов надання споживчого кредиту фізичним особам убачається, що сторони дійшли згоди про встановлення позовної давності в п'ять років (а.с.9). Між тим, із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж по кредиту було здійснено відповідачем 12 червня 2008 року, тоді як позивач звернувся до суду з цим позовом 25 січня 2014 року (а.с.2, 4 зі зворот.боку). Тому у відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності почався від дня, наступного після 12 червня 2008 року. Отже, за існування встановлених обставин суд уважає, що позивачем пропущені строки звернення до суду із зазначеним позовом, а відтак за заявою відповідача до виниклих правовідносин може бути застосована визначена сторонами позовна давність у п'ять років. При цьому суд уважає копії наданих представником позивача меморіальних ордерів неналежними доказами, позаяк останні роздруковані з монітора, не містять обов'язкових реквізитів - підписів сторін та печатки Банку та не підтверджують безперечного факту внесення таких платежів саме відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed