Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 07.08.2007року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та відповідачем було укладено кредитний договір №03-1/141-258-03/07, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 22 560,00доларів США. За договором відступлення права вимоги від 17.12.2012року ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло усіх прав вимоги Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку. Позивач посилається на те, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, що є порушенням істотних умов договору, станом на 01.05.2015року виникла заборгованість: за кредитом 20 995,00доларів США (441 878,24грн.), 9 676,85доларів США (203 667,04грн.). Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 835 298,05грн. та витрати по сплаті судового збору - 3 654,00грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, надавши суду письмові заперечення з приводу пред'явленого позову. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. 07.08.2007року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закритим акціонерним товариством) та відповідачем укладено кредитний договір №03-1/141-258-03/07. Згідно умов договору банк надав позивальнику кредит в сумі 22 560,00доларіів США з процентною ставкою у розмірі 12% річних та кінцевим терміном погашення на пізніше 06.08.2013року. Кредит було надано позичальнику на придбання автомобіля марки «Peugeot Parthner Totem». Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання припиняє свою дію внаслідок його припинення з підстав, передбачених договором або законом - відповідно до ст. 598 ЦПК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Пунктом 4.2.4. кредитного договору визначено, що у разі несплати позичальником чергового платежу у строки, встановлені п.3.3.3 цього договору, банк вправі вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів. Зважаючи на виникнення заборгованості по сплаті кредиту у відповідача, Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, скориставшись своїм правом пред'явлення вимоги до позичальника щодо дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оголошення розшуку, дострокове стягнення заборгованості по кредитному договору шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18.09.2008року задоволено позов Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку до [PERSON]: достроково стягнуто з відповідача на користь Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку заборгованість в сумі 105 072,29грн., державне мито 1 050,95грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи - 30,00грн., а всього 109 153,24грн. шляхом звернення стягнення за наставлене майно автомобіль марки «Peugeot», рік випуску 2007, реєстраційний номер [NUMBER], тип ТЗ - універсал, зареєстрований Вишгородським МРЕВ ДАІ в Київській області. На виконання вказаного рішення суду, яке набрало чинності 29.09.2008року, 10.12.2008року видано виконавчий лист - для пред'явлення до примусового виконання. Таким чином, за даних обставин мало місце дострокове стягнення кредитної заборгованості, тобто строк договору закінчився і між сторонами залишились невиконані зобов'язальні правовідносини. За договором відступлення права вимоги від 17.12.2012року первісний кредитор - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передає (відступає), а новий кредитор - ТОВ «Кредитні ініціативи» приймає кредитний портфель та зобов'язується сплатити за нього первісному кредитору грошову винагороду на умовах, визначених договором. Внаслідок передачі кредитного портфеля новий кредитор набув усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставлене майно та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення. Як визначено ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так, у судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що відповідач отримала кредит в Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку на суму 22 560,00 доларів США, уклавши кредитний договір №03-1/141-258-03/07. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18.09.2008року, яке набрало чинності 29.09.2008року, з відповідача на користь Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку достроково стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором. Позивач, посилаючись на договір відступлення права вимоги від 17.12.2012 року, за умовами якого до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним вище кредитним договором в сумі 835 298,05грн. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Отже, вимога первинного кредитора - Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку за кредитним договором №03-1/141-258-03/07 від 07.08.2007року задоволена шляхом винесення відповідного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18.09.2009року за позовом Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку до [PERSON] про достроково стягнення заборгованості, яка складала станом на 01.06.2008 року 21 635,94 дол. США, що в гривневому еквіваленті - 105 072,29грн. При цьому, як на підставу для задоволення позову суд послався на п. 5.3.2 договору про дострокове виконання зобов'язання за цим договором. Таке свідчить про те, що термін виконання зобов'язання за цим договором банком було змінено і цей термін необхідно визнати таким, що настав з моменту звернення банку до суду з таким позовом Абзацом 1, 2 пункту 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Таким чином, на момент укладання договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року між позивачем та Акціонерна комерційним промислово-інвестиційного банком, останній реалізував своє право вимоги первинного кредитора за кредитним договором шляхом звернення до суду про стягнення достроково заборгованості за кредитним договором. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи» не вбачається. На підставі ст.ст.11, 509, 514, 526, 599-601, 604-609, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed