Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 13.01.2014 року помер його батько [PERSON]. Після смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок №24 по вул.Широка в с.Старі-Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] було складено заповіт, згідно якого усе належне майно спадкодавець заповів [PERSON] У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, у звязку із тим, що спадкодавцем після підписання договору купівлі-продажу житлового будинку не було зареєстровано право власності на нерухоме майно, що унеможливлює належне оформлення спадкових прав позивача через державну нотаріальну контору. Вважав себе єдиним спадкоємцем вищевказаного житлового будинку і просив визнати право власності в порядку спадкування за заповітом. Позивач, представники відповідача [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області до суду не зявились, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька [PERSON], який помер 13.01.2014 року (свідоцтво про смерть серії 1-КИ №539293, видане 17.01.2014 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). Так, згідно заповіту від 18.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним номером 1300, [PERSON] заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті [PERSON] На момент смерті [PERSON] був власником житлового будинку №24 по вул.Широкій в с.Старі-Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області (договір купівлі-продажу від 25.05.1968 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради депутатів трудящих Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Право власності на даний житловий будинок спадкодавцем належним чином зареєстроване не було, що підтверджується довідкою Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» від 20.03.2015 року. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте, спадкодавець [PERSON] за життя не зареєстрував своїх прав на нерухоме майно на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу від 25.05.1968 року, внаслідок чого постановою Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори від 26.03.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Дана обставина унеможливлює оформлення його спадкових прав через державну нотаріальну контору. Отже до правовідносини, що виникли між сторонами застосовуються норми\~ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до\~ст. 224 ЦК Української РСР\~1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно\~ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої [PERSON] народних депутатів. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивачу на вищезазначене майно та неможливості його оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що його позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved