Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить: визнати недійсним рішення Балаклавської районної у місті Севастополі ради від 24.04.2009 року №30с-5-567 в частині передачі [PERSON] в приватну власність земельної ділянки площею 0,1000га розташованої в [ADDRESS], кадастровий номер №853600000:60:002:0067; визнати недійсним виданий на ім'я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000га, розташовану у [ADDRESS], серії ЯИ №053472, виданий Головним управлінням Держкомзему у м. Севастополі 06.04.2010 року та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011088300804, кадастровий номер №853600000:60:002:0067; скасувати реєстрацію державного акту на спірну земельну ділянку; скасувати реєстрацію спірної земельної ділянки, визнати недійсним укладений 09 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки розташованої у [ADDRESS]; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень відповідача [PERSON] на спірну земельну ділянку. Вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі розпорядження радгоспу «Севастопольський» отримав у користування земельну ділянку у [ADDRESS], та під час її приватизації йому стало відомо, що оспорюваним рішенням Балаклавської районної у місті Севастополі Ради її приватизовано по підробленим документам громадянкою [PERSON], яка в свою чергу продала цю ділянку [PERSON] Позивач зазначає, що по цей час користується спірною земельною ділянкою. У судовому засіданні позивач та його представники наполягали на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у позовній заяві, а представники інших сторін заперечували проти цього, мотивуючи необґрунтованістю заявлених вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 цього Кодексу. Як вбачається з довідки ТОВ «Севастопольський» від 22 січня 2014 року №10, [PERSON] працював у радгоспі «Севастопольський» та йому, як члену колективу було виділено земельну ділянку площею 0,08га розташовану за адресою: [ADDRESS]; у 05.09.1995 році радгосп «Севастопольський» перейменовано в державне підприємство радгосп «Севастопольський», з 12.11.1997 року у СВАТ «Севастопольський», з 25.01.2012 року у ТОВ «Севастопольський». Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], сусіди по земельній ділянці [PERSON], кожен окремо загалом показали, що спірну земельну ділянку позивачеві було надано під час роботи у радгоспі «Севастопольський» яку він по цей час утримує, оброблює. Відповідно до п. «в» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування, а згідно змісту ч.1 ст.25, ч.ч.1, 3 ст.118 того ж Кодексу при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій; заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність подає громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні а також громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій. Таким чином слід прийти до висновку, що позивач [PERSON] якому радгоспом «Севастопольський» була надана спірна земельна ділянка у користування, на правовій підставі користується нею та має право на її приватизацію. Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб передають сільські, селищні, міські ради. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] до відповідної ради із заявою про передачу спірної земельної ділянки у власність не звертався, а рішенням Балаклавської районної у місті Севастополі ради від 24.04.2009 року №30с-5-567 громадянці [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, що перебуває за адресою: [ADDRESS] на підставі наказу радгоспу «Севастопольський» від 28.11.1990 року №450. Згідно виписки з наказу радгоспу «Севастопольський» Агропромкомбінату «Крим» від 28.11.1990 року №450 [PERSON] виділено під індивідуальне будівництво земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Балаклавського районного суду міста Севастополя від 31 травня 2013 року, який набрав законної сили 18.06.2013 року засуджено [PERSON] за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.ч.1,3 ст.358 КК України. [PERSON] визнано винним у тому, що він виготовив підроблений документ, виписку з наказу радгоспу «Севастопольський» Агропромкомбінату «Крим» від 28.11.1990 року №450 про виділення [PERSON] під індивідуальне будівництво спірну земельну ділянку, на підставі якої рішенням Балаклавської районної у місті Севастополі ради від 24.04.2009 року №30с-5-567 громадянці [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, що перебуває за адресою: [ADDRESS]. У вироку є посилання на довідку СВАТ «Севастопольський» від 27.05.2010 року, згідно якої [PERSON] ніколи не працювала у радгоспі «Севастопольський». Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оскільки оспорюваним рішенням Балаклавської районної у місті Севастополі ради відповідачу [PERSON] на підставі підробленого документу було передано у приватну власність спірну земельну ділянку, яка перебувала у користуванні позивача, таке рішення слід визнати недійсним. На підставі рішення Балаклавської районної у місті Севастополі ради від 24.04.2009 року №30с-5-567 [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000га, розташовану у [ADDRESS], серії ЯИ №053472, виданий Головним управлінням Держкомзему у м. Севастополі 06.04.2010 року та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011088300804, про що свідчить текст договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 09 квітня 2013 року. 09 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки розташованої у [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №604. Оскільки судом визнано недійсним рішення Балаклавської районної у місті Севастополі ради від 24.04.2009 року №30с-5-567 в частині передачі відповідачу [PERSON] в приватну власність спірної земельної ділянки, слід визнати недійсним і державний акт на право власності на цю земельну ділянку, оскільки відсутня право підстава для набуття [PERSON] права власності на неї. З тих же підстав слід визнати недійсним і укладений 09 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки. Що стосується інших заявлених позивачем вимог, то вони задоволенню не підлягають. Так, згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а ч.2 цієї статті встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів, та суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Вимоги позивача про скасування реєстрації спірного державного акту та спірної земельної ділянки не є встановленими способами захисту цивільних прав та інтересів, оскільки така реєстрація не порушує цивільних прав та інтересів позивача і є похідною від задоволених позовних вимог. Що стосується вимоги позивача про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень відповідача [PERSON] на спірну земельну ділянку, то такий обов'язок суд при ухваленні рішення про задоволення цієї вимоги мав би покласти на Реєстраційну службу Головного Управління юстиції у м. Севастополі, проте вимог до такої особи позивач не висуває. Судові витрати, за погодженням, суд покладає на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial