Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути із відповідача заборгованість по аліментним платежам на утримання дитини: доньки- [PERSON] , [INFO] , у розмірі 67171 грн. 38 коп. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 12051 грн. 09 коп., а в сумі 79222 грн 47 коп. В обгрунтування позову зазначає, що із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати із позивачем. Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 02.06.2006 року у справі № 2-346/2006 стягнуто із [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30% заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.05.2006 року і до повноліття. Відповідач у добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти, чим порушує права неповнолітньої дитини. Станом з листопаду місяця 2014 року по січень 2018 року за [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 67171 грн. 38 коп. Крім того, позивачем надано розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з листопаду 2014 року по січень 2018 року у розмірі 12051 грн. 09 коп. У судове засідання позивач не з`явився, був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив. Відповідач у судове засідання не з`яіився, у встановлений законом строк надав відзив, з якого вбачається, що заявлені вимоги визнає частково, у частині неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 12051 грн. 09 коп. Вимогу позивача щодо стягнення заборгованості по аліментним платежам у розмірі 67171 грн. 38 коп. вважає безпідставною, оскільки для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення у межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. У подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності, та з урахуванням доводів, викладених у відзиві, просив відмовити у стягненні заборгованості по аліментним платежам. Третя особа- представник міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Кегичівському та Сахновщинському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду. Суд, вважає можливим розглянути справу, яка з травня 2018 року знаходиться на розгляді у суді, за відсутності позивача, який був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, з урахуванням строків розгляду справи, та значення даної справи для позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. 04.05.2018 року до Кегичівського районного суду Харківської області надійшла дана позовна заява, яка на підставі сп. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 31 ЦПК України 27.09.2018 року була передана до Сахновщинського районного суду Харківської області. 01.02.2019 року ухвалою судді Сахновщинського районного суду Харківської області Нестеренко О.С. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Разом з цим, ухвалою судді Єрьоміної О.В. Сахновщинського районного суду Харківської області від 06.03.2020 року дану справу прийнято до свого провадження на підставі відповідного розпорядження у зв`язку із відставкою судді [PERSON] та відрахуванням її зі штату. Як вбачається із матеріалів справи, сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). 29.06.2006 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб. (а.с. 11). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю (а.с. 9). Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 02.06.2006 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30% заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.05.2006 року і до повноліття. (а.с. 12). 15.10.2008 року видано дублікат виконавчого листа у справі №2-346/06. (а.с. 13). Постановою старшого державного виконавця ВДВС Кегичівського РУЮ відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-346/06 щодо стягнення аліментів з відповідача. (а.с. 15) Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментним платежам ВП № 54839402 за [PERSON] , [INFO] , станом з 19.11.2014 року по січень 2018 року утворилася заборговапность у розмірі 67171 грн. 38 коп. (а.с 16) Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з листопаду 2014 року по січень 2018 року становить 12051 грн. 09 коп. (а.с. 5-6). Конвенція ООН про права дитини проголосила забезпечення інтересів останньої основоположним принципом дій державних чи приватних установ, судів, адміністративних чи законодавчих органів. Відповідно до ст.3 Конвенції держави-учасниці зобов`язалися забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, і з цією метою вживати всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. При цьому, як зазначено в статті 27 міжнародного договору, саме батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку такої особи. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК,може бути погашено за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 закону «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином, при відсутності спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч. 3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у частині стягнення заборгованості по аліментних платежах у розмірі 67171 грн. 38 коп., оскільки між сторонами не існує спору щодо розміру суми заборгованості по аліментним платежах. Щодо стягнення суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд, виходить із наступного. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК Україниу разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяцьта кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановахвід02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і вважала, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Крім того, аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за сплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, станом з 19.11.2014 року по січень 2018 року за [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 67171 грн. 38 коп. При цьому, відповідач не вказав обставин, які б виключали його вину у несплаті аліментів. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з листопаду 2014 року по січень 2018 року становить 12051 грн. 09 коп. (а.с. 5-6). Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] просила стягнути з відповідача пеню у розмірі 12051 грн. 09 коп., за період з 19.11.2014 року по 01.02.2018 рік.. При цьому, період, за який позивачка просила стягнути неустойку, у позовній заяві чітко не визначений. При цьому, з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який міститься у матеріалах справи, вбачається, що вказану суму заборгованості розраховано з 19.11.2014 року по січень 2018 року. Заборгованість станом на 18.11.2014 року зазначена загальною сумою у розмірі 27474 грн. 24 коп. Проте, розрахунок не містить відомостей щодо розміру щомісячних платежів, які мали бути сплачені боржником з 19.05.2006 року по 18.11.2014 року, сум сплачених коштів чи даних щодо несплати. У зв`язку з чим, суд позбавлений можливості на підставі вказаного розрахунку обчислити розмір пені за несплату аліментів за період з 19.05.2006 року по 18.11.2014. Таким чином, суд вважає за необхідне здійснити розрахунок суми неустойки за період з 19.11.2014 року по січень 2018 року. Розрахунок пені, який відповідає вимогам статті 196 СК України, слід проводити за формулою: розмір заборгованості за місячним платежем помножений на 1% помножений на кількість днів прострочення з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, до дня, що передує ухваленню рішення судом (30.07.2020 року включно) Отже, виходячи з обсягу заявлених позивачкою вимог,

Outcome: partial