Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтовано тим, що 30.03.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1853, яким звернено стягнення з [PERSON] коштів в сумі 12461,63 грн. за кредитним договором б/н від 10.07.2012 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Зазначена сума складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 370,31 грн.; заборгованості за відсотками - 8121,72 грн.; заборгованості з комісії та пені - 2900 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) - 500 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 569,60 грн. Строк за який проводиться стягнення є чотири роки три місяці двадцять один день, а саме: з 10.07.2012 року по 31.10.2016 року. Виконавчий напис набрав законної сили 30.03.2017 року. Вказаний виконавчий напис ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано до Таращанського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, де постановою від 26.07.2017 відкрито виконавче провадження № 54346336. Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки: вказаний виконавчий напис вчинено за відсутності документів, на підставі яких могла виникнути заборгованість та які могли б посвідчувати розмір заборгованості; вказаний виконавчий напис вчинено за період, який перевищує три роки, тобто з порушенням вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про виконавче провадження»; відсутність спору про право. Зважаючи на викладене, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1853 вчинений 30.03.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А.; стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь судові витрати у розмірі 640 грн. та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 750 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте подав до суду заяву про слухати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про що свідчить відстеження пересилання поштових пересилань штрихкодовий ідентифікатор: 0950100172125. Представник відповідача правом на участь у судовому засіданні не скористався, про причини неявки до суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи заперечення проти позову до суду не надіслав. Представник третьої особи Таращанського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, рішення винести на розсуд суду. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.В. правом на участь у судовому розгляді не скористався, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 30.03.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1853, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 10. 07.2012 та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.10.2016, грошових коштів у сумі 12461,63 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 370,31 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 8121,72 грн.; заборгованості з комісії та пені у розмірі 2900 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 569,60 грн., стягнення здійснюється за період з 10.07.2012 по 31.10.2016. Постановою старшого державного виконавця Таращанського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 21.07.2016 відкрито виконавче провадження № 54346336 з виконання виконавчого напису № НМА 155929, виданого 30.03.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 10.07.2012 та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.10.2016, грошових коштів у сумі 12461,63 грн. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31.12.2008 № 2368/5 (чинними на момент вчинення спірних виконавчих написів). Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 1 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Пунктом 2.1 глави 16 Порядку встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Відповідно до розділу 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, банки зобов'язані складати виписки з рахунків клієнтів у паперовій та/або електронній формі. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій та призначені для видачі або надсилання клієнтові. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів визначаються договором банківського рахунка, що укладається між банком та клієнтом при відкритті рахунка. При цьому обов'язкові реквізити виписки банку встановлені у п. 5.5 цього Положення і повинні містити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Згідно з п. п. 283, 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 № 20/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувана та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком. Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Проте суду не надані докази того, що при вчиненні вказаного виконавчого напису нотаріус отримував від сторін первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, квитанції про сплату передбачених кредитним договором платежів тощо). З матеріалів справи слідує, що у виконавчому написі взагалі не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, не підтверджено його безспірність, що є порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 (із змінами та доповненнями) та пунктів 282-209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також, суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису порушено строки давності. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (п. 1 ч. 2 ст. 256, ст. 257 ЦПК). Строк закінчення боргового зобов'язання за кредитним договором закінчується через три роки після спливу строку за кредитним договором. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису 30.03.2017, тобто після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги та без надання доказів безспірності заборгованості. Отже, зважаючи на вищевикладене, слід дійти висновку, що приватний нотаріус не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення боргу за кредитним договором, попередньо не переконавшись та не отримавши від банку документів, які б підтвердили, що вказана заборгованість є безспірною та зі спливом строків позовної давності. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). Враховуючи наявні письмові докази у справі, відсутність заперечень з боку відповідача, належним чином повідомленого про дату слухання справи, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Судові витрати на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved