Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що він є онуком померлого у 1992 році [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне померлому майно - 1/2 частину будинку [ADDRESS]. Спадкоємцями після померлого є його діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Спадкоємці спадщину прийняли фактично, оскільки [PERSON] залишився проживати у спадковому будинку, [PERSON] забрала батьківські речі та постійно проживала з батьком, а [PERSON] - мати позивача, забрала ощадну книжку, розпорядившись таким чином частиною спадкового майна спадкодавця. Юридично оформити спадщину всі спадкоємці домовились пізніше. [PERSON] померла [INFO] і її єдиним спадкоємцем є її син - позивач по справі [PERSON] Спадщину після смерті матері позивач прийняв та отримав свідоцтво про право на спадщину. Позивач посилався на те, що після смерті [PERSON] ( діда позивача та батька [PERSON]) його мати [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки у неї була наявна ощадна книжка серії номер [NUMBER] на рахунок [NUMBER] на ім'я [PERSON], згідно записів якої залишок коштів на рахунку станом на 14 жовтня 1980 року складав 600 руб. Отримання ощадної книжки [PERSON] протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] позивач підтверджував посиланням на покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за змістом яких [PERSON] була на похованні свого батька та взяла зі згоди інших спадкоємців ощадну книжку померлого. Отже, його мати [PERSON] фактично прийняла спадщину і має право на частку у спадковому майні спадкодавця. Однак у 2010 році він дізнався, що інші спадкоємці вирішили юридично оформити спадщину після [PERSON], не повідомивши про це ні його, ні його матір [PERSON], яка разом з іншими спадкоємцями першої черги прийняла спадщину після померлого [PERSON] Оформити свої спадкові права він позбавлений можливості, оскільки відсутній факт прийняття спадщини його матір'ю після смерті батька. Посилаючись на ці обставини, позивач просив постановити рішення, яким встановити факт прийняття його матір*ю [PERSON] спадщини після померлого діда [PERSON] Позивач, його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю і пояснили, що фактом прийняття спадщини є отримання ощадної книжки після померлого [PERSON] Діти померлого, які є спадкоємцями першої черги після померлого, домовились оформити спадщину пізніше, однак, не повідомивши [PERSON] про оформлення своєї частки у спадщині, [PERSON] та [PERSON] вирішили юридично оформити своє право на спадщину, в тому числі і частку, яка належала [PERSON] Таким чином, покійна мати позивача прийняла спадщину після смерті свого батька і позивач також має право на отримання спадщини, що залишилася після смерті діда. На підтвердження своєї позиції представник позивача надав суду для огляду у судовому засіданні оригінал ощадної книжки. Відповідач [PERSON] з позовними вимогами не погодився і суду пояснив, що [PERSON] була присутня лише на похованні своєї матері, більше не приїжджала і не могла забрати ощадну книжку з собою до Криму, де тривалий час проживає. Всі документи [PERSON] знаходились у [PERSON] і вона могла передати ощадну книжку позивачу. Позивач знав про наявні між ним та [PERSON] спори про спадщину. [PERSON] до нотаріальної контори при оформленні спадщини після померлого батька не заявляла про наявність спадкоємиці [PERSON] Просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] з позовом погодилась повністю і суду пояснила, що при похованні батька [PERSON] була присутня, попросила собі ощадну книжку. Вона мала право на спадщину разом з нею та батьком відповідача. Після поховання батька відбулася розмова між нею, [PERSON] та [PERSON], в ході якої вони вирішили поки що утриматися від оформлення спадщини, однак в подальшому вона вирішила оформити свої права на спадщину. Вважала, що право на частку спадкового майна після померлого [PERSON] є його дочка [PERSON], яка прийняла спадщину, оскільки розпорядилася ощадною книжкою спадкодавця, а після смерті в 2014 року [PERSON] спадкоємцем є її син позивач по справі [PERSON] Представник третьої особи - Сумської районної державної нотаріальної контори - в судове засідання не з'явився, нотаріальна контора просила справу слухати без участі свого представника, при винесенні рішення поклалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на належне померлому майно. 7 травня 2009 року сину померлого [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] після померлого [PERSON]; [PERSON] прийняв спадщину шляхом сумісного проживання на час смерті разом з померлим( ар.с.18). [PERSON] помер [INFO] ( ар.с. 109). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 4 листопада 2010 року встановлений факт сумісного проживання з померлим [PERSON] його доньки [PERSON] та факт прийняття нею спадщини.( арк.с.132). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 28 грудня 2010 року свідоцтво про спадщину від 7 травня 2009 року, видане сину померлого [PERSON], було визнане частково недійсним і за [PERSON] визнане право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS], що належав померлому [PERSON] (а.с.23). [PERSON] є донькою [PERSON] та матір'ю позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6,8). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина на належне померлій майно. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] та у встановленому законом порядку 3 лютого 2005 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку належної [PERSON] квартири за адресою : [ADDRESS] (а.с.11,12,25). Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 1) відносини спадкування регулюються правилами чинного Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК Української PCP 1963 року (що діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON]), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року № 18/5( що діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON]), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу 1963 року). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Отже, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців, окрім іншого, ощадної книжки та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. На підтвердження того, що покійна [PERSON] після смерті батька [PERSON] вступила в управління чи володіння спадковим майном представником позивача [PERSON] в різних судових інстанціях неодноразово пред*являлася ощадна книжка серії [NUMBER] на рахунок [NUMBER] на ім'я [PERSON], згідно записів якої залишок коштів на рахунку станом на 14 жовтня 1980 року складав 600 руб. (а.с.13). Відповідно до повідомлення Сумського обласного управління Ощадбанку України від 7 жовтня 2015 року, строк зберігання документів за закритими вкладами складає 10 років. Документи щодо рахунку [NUMBER] на ім'я [PERSON], померлого [INFO], відсутні (а.с.37-39). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Маслова О.Є., оспорюючи позов, звертала увагу суду на те, що ощадкнижка померлого [PERSON] у [PERSON] була, але вона нею заволоділа вже після спливу 6 місячного строку, встановленого для прийняття спадщини; у будь-якому разі позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що [PERSON] прийняла спадщину у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини. Крім того, на ощадній книжці не було коштів, рахунок був закритий, що можна було зробити лише за життя спадкодавця, який зняв з свого рахунку наявні на нього грошові кошти. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] розпорядилася якимись коштами, що малися на рахунку ощадкнижки спадкодавця, позивач суду не надав, а сам факт володіння ощадкнижкою не є доказом на підтвердження того, що [PERSON] прийняла спадщину протягом шестимісячного строку. Разом з тим, факт вступу в управління та володінням спадковим майном закон пов*язує саме з наявністю у спадкоємця ощадної книжки спадкодавця. Розпорядження коштами, що малися на ощадному рахунку, не можуть впливати на висновок про прийняття спадщини, отже, суд, задовольняючи позов, виходить з того, що визначальним в даному випадку є факт наявності у [PERSON] ощадної книжки, а не розпорядження коштами, що малися на ощадному рахунку. Посилання представника відповідача [PERSON] - адвоката Маслової О.Є. на те, що ощадкнижкою померлого [PERSON] [PERSON] заволоділа вже після спливу 6 місячного строку, встановленого для прийняття спадщини, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло. На підтвердження своєї позиції представника відповідача та відповідач послались на показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зокрема, свідок [PERSON] пояснила суду, що з 1975 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , братом [PERSON] Свідок пояснила, що на поховання [PERSON], померлого в 1992 році, [PERSON] не приїздила, оскільки задовго до цього виїхала до Криму і, скоріш за все за станом здоров*я, не була присутня на похованні. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є далекою родичкою сторін і знає, що [PERSON] багато років тому вигнав дочку [PERSON] з дому, вона поїхала до Криму і на поховання батька не приїздила. Свідок [PERSON] пояснив суду, що на похованні [PERSON] [PERSON] не було, про що йому казав [PERSON]. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], на думку відповідача [PERSON] та його представника Маслової О.Є., свідчать про те, що [PERSON] не могла отримати ощадну книжку протягом шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, оскільки єдину можливість отримати ощадну книжку [PERSON], яка тривалий час постійно проживала в Криму, мала під час поховання свого батька - [PERSON], а її на похованні не було. Натомість, в судовому засідання [PERSON], підтримуючи позовні вимоги, пояснила суду, що при похованні їхнього батька [PERSON] була присутня. Після поховання батька відбулася розмова між нею, [PERSON] та [PERSON], в ході якої вони як діти померлого та його спадкоємці першої черги, спільно вирішили поки що утриматися від оформлення спадщини. Вони, діти померлого, спадщину прийняли фактично, оскільки [PERSON] залишився проживати у спадковому будинку, вона ([PERSON]) забрала батьківські речі та постійно проживала з батьком, а [PERSON] - мати позивача, забрала ощадну книжку, розпорядившись таким чином частиною спадкового майна спадкодавця. Ощадну книжку покійного батька [PERSON] передала саме вона, [PERSON], що є підтвердженням факту прийняття спадщини [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що в 1992 році вона була присутня на похованні [PERSON]; з м. Сімферополя приїздила також і дочка померлого - [PERSON], яка також була присутня на похованні. На другий після поховання день вона разом з іншими родичами та близькими покійного відвідувала кладовище і під час спілкування з дітьми покійного було спільно вирішено відкласти питання оформлення спадщини на невизначений строк. Під час цієї розмови була також присутня і [PERSON], якій, за спільним рішенням інших спадкоємців, було вирішено передати ощадну книжку покійного. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є невісткою [PERSON], третьої особи по справі, і була присутня на похованні [PERSON] , де також була присутня і [PERSON] Зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] отримала після поховання [PERSON] ощадну книжку спадкодавця з грошовим вкладом на ній. Ощадна книжка померлого [PERSON] на даний час знаходиться в розпорядженні представника [PERSON] - [PERSON], що є об*єктивним доказом того, що [PERSON] після смерті [PERSON] отримала ощадну книжку спадкодавця, якою після смерті [PERSON] [INFO] володіє позивач - [PERSON] Враховуючи зміст ст. 57 ЦПК України, прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном може підтверджуватися будь-якими фактичними даними, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Таким чином, суд вважає встановленим, що [PERSON] прийняла спадщину після померлого, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном - ощадною книжкою спадкодавця, ці дії вона вчинила протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, а відтак, відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК Української PCP 1963 року (що діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON]), вважається такою, що прийняла спадщину. Отже, вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт прийняття матір*ю позивача - [PERSON], яка померла в 2004 році, спадщини після померлого в 1992 році її батька [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved