Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що відповідач [PERSON] з 2005 року до 2011 року перебував у трудових відносинах із шахтою «Відродження» і у зв'язку із цим 16.10.2009 року його було зареєстровано у гуртожитку по [ADDRESS]. Однак з 2011 року по даний час останній у зазначеному приміщенні не проживає, за користування жилою площею та за комунальні послуги не оплачує. Тому просить визнати його таким , що втратив право на користування жилим приміщенням у гуртожитку, а також стягнути понесені судові витрати. В судове засідання представник ДП «Львіввугілля» шахти «Відродження» не з'явився, подав письмову заяву, у якій просить розглянути справу у його відсутності, разом із тим просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. 20.06.2014 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі, матеріали позовної заяви та додані до неї документи, а також повідомлення про виклик до суду на 27.06.2014 року, яка повернулася із відміткою «за зазначеною адресою не проживає». В подальшому на наступне судове засідання 03.07.2014 року відповідач повідомлявся шляхом публікації оголошення в газеті «Високий замок», однак у судове засідання знову не з'явився, при цьому не подавав заяви про відкладення розгляду справи, не повідомив причини неявки, в зв'язку з чим, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Відповідно до ст.ст.128 і 129 ЖК України жила площа у гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства , установи , організації , та на підставі цього рішення громадянинові видається спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Як убачається із картки-прописки за формою Ф-16 [PERSON] з 16.10.2009 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Також встановлено, що будинок № 4 по вул.Паркова в м.Червонограді Львівської області (гуртожиток) знаходиться на балансі ДП «Львіввугілля» шахти «Відродження», що підтверджується копією свідоцтва про право власності (а.с.4). В той же час встановлено, що з 2011 року по даний час [PERSON] в гуртожитку за місцем реєстрації не проживає , не здійснює плати за проживання у ньому, що підтверджується актами від 21.12.2011 року, 25.12.2012 року, 21.12.2013 року (а.с.7-9), складеним з участю представників ВП шахти «Відродження»: заст. директора по господарських та соціальних питань [PERSON], завідуючої гуртожитком [PERSON] (а.с. 29). Як убачається із довідки ВП шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» № 158 від 02.04.2014 року [PERSON] працював на шахті з 11.01.2005 року по 01.11.2011 рік. Згідно п.2 «Примірного положення про гуртожитки « останні призначаються для проживання робітників , службовців у період їх роботи на даному підприємстві. Відповідно до ст.71, 72 Житлового кодексу України особа, яка відсутня в жилому приміщенні протягом 6 місяців визнається судом особою, що втратила право користування жилим приміщенням. У відповідності до п. 6 Порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, громадянин України у випадку змінення місця проживання зобов'язаний подати для реєстрації у 10-денний строк після прибуття на нове місце проживання документи відповідним житлово-комунальним підприємствам органів місцевого самоврядування. Документи приймаються та обліковуються житлово-комунальними підприємствами та у 5-дненний строк передаються у відповідні уповноважені органи, якими у відповідності до п. 4 вказаного положення є територіальні підрозділи Державного департаменту у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб. Враховуючи усі наведені вище докази в їх сукупності , суд знаходить достовірно встановленим, що відповідач у спірному жилому приміщенні, яке є тимчасовим помешканням, не проживає з 2011 року по даний час, витрат по сплаті комунальних послуг не несе, тому на думку суду, він втратив право на користування даним жилим приміщенням. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення. Позивачем також були понесені витрати на розміщення у газеті оголошення про виклик в судове засідання відповідача [PERSON], які згідно платіжного доручення від 19.06.2014 року становлять 250,00 грн., тому суд вважає, що вказана сума також підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved