Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши вимоги якого, просить стягнути з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна» на його користь матеріальну шкоду в розмірі 12\~800 грн.; з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1\~615, 73 грн. та моральну шкоду в розмірі 2\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.07.2013 року о 13:05 год. відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «МАН», д.н.з. [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 24.07.2013 року відповідача було визнано винним, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Покликаючись на висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 573/02/16 від 23.11.2016 року зазначає, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фольксваген» д.н.з. ВС 5234ВТ, внаслідок пошкодження в ДТП 06.06.2013, з врахуванням пошкоджень автомобіля отриманих від минулих ДТП (які були усунені шляхом ремонту та заміни), станом на 28.06.2013 року становить 51\~105, 73 грн. Відповідачем ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» було здійснено часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 37\~490 грн. Подальші заяви позивача про доплату суми страхового відшкодування відповідачем були залишенні без задоволення. Виходячи з цього, просить стягнути з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна» залишок страхового відшкодування, з включенням витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 12\~800 грн. Крім того, з огляду на положення ст. ст. 619, 1194 ЦК України з відповідача [PERSON], просить стягнути решту невідшкодованої суми, як винної особи в ДТП у розмірі 1\~615, 75 коп. та моральну шкоду у розмірі 2\~000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Просить суд позов задоволити в повному обсязі з врахуванням уточнень. Представник відповідач ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна» в судовому засіданні позов не визнав, не погодившись із визначеним розміром завданого матеріального збитку. В своїх поясненнях вказує на те, що експертом при проведенні експертизи не вірно було розраховано коефіцієнт фізичного зносу колісного транспортного засобу (0,40), а саме не взято до уваги ту обставину, що транспортний засіб марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], до страхової події двічі перебував у ДТП. 18.10.2013 року позивач подав заяву до ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна» про виплату страхового відшкодування у розмірі 38\~000 грн. Страховиком, ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна» на рахунок позивача було перераховано 37\~490 грн. (за мінусом 510 грн. франшизи, яка передбачена умовами договору страхування). Зазначає, що після отримання позивачем страхового відшкодування, ним у заяві «про виплату страхового відшкодування» зазначено, що претензій до ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна» він мати не буде. На підставі вищевикладеного, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, а тому суду вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.06.2013 року на 9 км автодороги Західний обїзд м. Львова мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «МАН», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та\~\~автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС 092382 з датою реєстрації 25.02.2014 року, виданого Львівським ВРЕР ДАІ ГУ МВС України у Львівській області вбачається, що автомобіль марки «Фольксваген», з державним номерним знаком ВС 5234 ВТ, належить [PERSON]. Цивільно\~правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна»,що підтверджено копією полісу обовязкового страхування цивільно\~правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8164417 від 10.01.2013 року. На виконання вимог ст. 33, п. 35.1 ст. 35 Закону, 10.06.13 р. позивач звертався до ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна»\~\~з повідомленням про ДТП, в результаті чого страховиком складено відповідне повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди. 18.10.2013р. позивач звертався у ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 37\~490 грн. на банківський рахунок позивача. В подальшому позивач звернувся до ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна» із заявою про доплату суми страхового відшкодування, яка була залишена без задоволення. Так, постановою Сихівського районного суду від 24.07.2013 року (справа № 464/5970/13-ц, провадження № 3/464/1321/13), яка набрала законної сили, відповідача по даній справі [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Даним рішенням суду встановлено, що [PERSON] не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], завдавши автомобілям технічних пошкоджень. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 ПДР. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.\~\~ Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком, є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За клопотанням представника відповідача, ухвалою суду у справі було призначено автотоварознавчу експертизу. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 2205 від 28.09.2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фольксваген» д.н.з. ВС 5234ВТ, станом на момент ДТП - 06.06.2013, виходячи з даних наявних в матеріалах справи, становить 51\~832, 31 грн. Згідно з пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна» здійснила часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 37 490\~ грн. Згідно поліса № АВ/8164417 ліміт відповідальності ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна» за шкоду, заподіяну [PERSON] майну, становить 50\~000 грн., а розмір франшизи 510 грн. Суд враховує, що на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону, згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Отже, страховик ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна» за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом. З урахуванням того, що розмір шкоди позивача оцінений у встановленому законом порядку, висновком судової автотоварознавчої експертизи № 2205 від 28.09.2018 року та з урахуванням заявлених позовних вимог позивача з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго-Україна» в користь позивача підлягає стягненню невідшкодована частина матеріальної шкоди у розмірі 12\~000 грн. (що складає різницю між лімітом відповідальності - 50 000 грн., сумою франшизи - 510 грн. та сумою виплаченого відшкодування - 37490 грн.), а також 800 грн. понесених позивачем на проведення дослідження. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, щодо невірної вартості матеріального збитку, з посиланням на те, що експертом при проведенні експертизи не було взято до уваги, те що автомобіль «Фольксваген» до моменту страхового випадку, двічі побував у ДТП та не вірно застосовано коефіцієнт фізичного зносу складових (0,40), з огляду на наступне. Судом встановлено, що у ДТП, яка мала місце 06.06.2013 р. автомобіль позивача отримав пошкодження задньої частини автомобіля (а.с.86). Також судом встановлено, що до цієї події автомобіль позивача був двічі пошкоджений у ДТП, а саме 15.05.2010 р. отримав пошкодження передньої частини (а.с.87), а 28.06.2009 р. отримав пошкодження центральної частини. Відомостей про пошкодження до 06.06.2013р. задньої частини автомобіля, матеріали справи не містять, відтак, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено підстав для застосування іншого коефіцієнту фізичного зносу складових, аніж застосовано експертом. Згідно ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Як розяснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997р., при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Оцінюючи наданий суду висновок експерта судом не встановлено обставин недотримання вимог закону експертом при складанні висновку № 2205 від 28.09.2018р., крім того, суд враховує і те, що вказаний в частині застосування коефіцієнту фізичного зносу складових узгоджується із висновком експертного автотоварознавчого дослідження №537/02/16 . Щодо вимог позивача до відповідача [PERSON], то такі підлягають до задоволення з наступних підстав. Дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик).\~Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного.\~Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. З наведеного випливає, що особа, яка завдала шкоди, зобов'язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 21.02.2018р. по справі 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211св18). У звязку із цим, між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] продовжує діяти деліктне (первісне) зобов'язання, при якому за загальним правилом особа, яка завдала шкоди, зобов'язана відшкодувати її потерпілому. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підставі п. 36.6. ст. 36 Закону з відповідача [PERSON] має бути стягнута і сума франшизи в розмірі 510 грн. З огляду на зазначене, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить\~1 615,73 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.23 ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~полягає у\~фізичному болю\~та стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров'я; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім'ї\~чи близьких\~родичів; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; у\~приниженні честі\~та гідності\~фізичної особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи. Моральна\~шкода відшкодовується\~грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір\~грошового відшкодування\~моральної шкоди\~визначається судом\~залежно від\~характеру правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення.\~При визначенні\~розміру відшкодування\~враховуються вимоги\~розумності і\~справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно ч. 1 ст.1167ЦК України\~моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце з вини відповідача [PERSON] позивачу завдано і моральної шкоди, яка виразилась у душевних переживаннях, у зв'язку із пошкодженням його майна, через пережиття негативних емоцій пов'язаних із пошкодженням його майна, необхідність його ремонту та неможливість використання на час такого, а також необхідність вжиття заходів для відшкодування заподіяної шкоди було порушено нормальний життєвий уклад позивача. Відтак, враховуючи зазначені обставини та вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування за завдану позивачу моральну шкоду становить 2 000 грн., яка підлягає стягненню із відповідача [PERSON] Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору, у розмірі 560, 00 грн., по 280 грн. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved