Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 30.11.2017 року наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №11351/ВК від 30.11.2017 року його [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію, за ст. 38 КЗпП України. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.02.2018 року стягнуто з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 41256,23 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.12.2017 року по 09.02.2018 року включно в розмірі 9316,08 грн. Незважаючи на викладене відповідач провів розрахунок з позивачем лише 04.05.2018 року, таким чином, враховуючи вимоги ст. 117 КЗпП України, з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 10.02.2018 року по 04.05.2018 року. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.02.2018 року по 04.05.2018 року в розмірі 11386,32 грн. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №11351/ВК від 30.11.2017р. [PERSON] було звільнено з посади начальника електротехнічного відділення за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію, за ст. 38 КЗпП України (а.с.6). Рішенням Ковпаківського районного суду від 09.02.2018 року стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 41256 грн. 23 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.12.2017 року по 09.02.2018 року в сумі 9316 грн. 08 коп. (а.с.7). 04.05.2018 року [PERSON] відповідачем були виплачені заборгованість по заробітній платі в розмірі 41256 грн. 23 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.02.2017 року по 09.02.2018 року в сумі 9316 грн. 08 коп., що підтверджується випискою за картковим рахунком клієнта (а.с.9). З рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.02.2018 року вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 345 грн. 04 коп. (а.с.7). Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються КЗпП України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до в п. 6 вказаних розяснень, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. З матеріалів справи вбачається, що 04.05.2018 року [PERSON] були виплачені заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.12.2017 року по 09.02.2018 року, за таких обставин, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 11386 грн. 32 коп. за період з 10.02.2018 року по 04.05.2018 року, що складає 33 робочих дні (враховуючи триденний робочий тиждень), при середньоденній заробітній платі позивача 345,04 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (33 робочих дні х 345,04 грн. = 11386,32 грн). У відповідності з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved