Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому із врахуванням поданих уточнень просив суд стягнути солідарно з відповідачів 4078,17 гривень заборгованості за утримання будинків та прибудинкової території, а також 818,18 гривень витрат на правову допомогу. Свої позовні вимоги ОСББ «А-1» обґрунтовувало тим, що воно являється балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідачі, являючись власниками квартири [ADDRESS] у м. Харкові, відмовляються у повному обсязі оплачувати витрати на утримання будинку та прибудинкової території згідно тарифів, затверджених рішеннями загальних зборів об'єднання, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки відповідачі протягом тривалого часу отримують послуги по утриманню будинку та утриманню прибудинкової території, але не сплачують за надані послуги, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 526 Цивільного кодексу України та п. 7, 8 ст. 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» ця заборгованість має бути стягнута у судовому порядку. У судовому засіданні представники позивача Стреляєва Є.В. та Куценко М.П. позовні вимоги підтримали. Відповідачі у судове засідання не з'явились, надали суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності та проти задоволення позову заперечували. Представник відповідачів адвокат [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з огляду на його необґрунтованість та невідповідність положень діючого законодавства, оскільки на його думку, для спірних правовідносин обов'язковою умовою є укладення відповідного договору, від укладення якого позивач ухиляється. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи із наступного: Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.02.1998 на праві спільної сумісної власності належить квартира [NUMBER] загальною площею 83,8 кв.м. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію серія А01 № 081180 від 09.07.2007 було проведно державну реєстрацію Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «А-1», яке на сьогоднішній день являється балансоутримувачем вказаного багатоквартирного житлового будинку. Рішенням загальних зборів членів ОСББ «А-1» № 5 від 04.12.2010 було затверджено тариф квартплати з власників квартир у розмірі 1,60 гривень з одного квадратного метру. Крім того, для утримання охорони прибудинкової території вказаним рішенням загальних зборів членів ОСББ були затверджені внески у розмірі 20,00 гривень на місяць з кожної квартири, а також 5,00 гривень з кожного автомобіля за одну ніч. Голова правління ОСББ «А-1» Куценко М.П. у своїх поясненнях зазначив, що вказані кошти нараховувались окремо від квартплати та є обов'язковими для всіх власників квартир в будинку та власників автомобілів, які залишають їх на ніч на прибудинковій території, не залежно від їхнього членства в ОСББ. Нарахування плати за знаходження автомобіля на прибудинкові території відбувається на підставі реєстраційного журналу ОСББ «А-1» по автомобілям, виписку з якого було надано представником позивача до матеріалів справи. В подальшому рішенням загальних зборів членів ОСББ «А-1» від 04.02.2012 було змінено розмір тарифу і внесків на утримання будинку та прибудинкової території з одного квадратного метру загальної житлової площі до 1,55 гривень для квартир, що знаходяться на першому поверсі та 2,15 гривень для всіх інших квартир. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості та пояснень представників позивача вбачається, що від відповідачів щомісячно надходили кошти у розмірах співвідносних із відповідними тарифами, затвердженими рішеннями загальних зборів членів ОСББ «А-1» для внесків на утримання будинку та прибудинкової території. Існуюча ж заборгованість відповідачів складається із боргу у розмірі 480,00 гривень щодо сплати додаткових внесків на утримання охорони прибудинкової території за період з грудня 2010 по січень 2012 року, сплата яких була затверджена рішенням загальних зборів членів ОСББ «А-1» від 04.12.2010, 1200,00 гривень як заборгованість по сплаті за паркування автомобілів станом на квітень 2013 року, а також заборгованості по сплаті внесків на благоустрій, оплату комори, а також заборгованості по оплаті паркування автомобілів відповідачів із розрахунку 5,00 гривень за ніч за період з квітня 2013 року по листопад 2013 року. Крім того, до суми заборгованості позивачем було включено борг у розмірі 225,75 гривень, який виник у відповідачів у період до грудня 2010 року перед КП «Жилкомсервіс» та який був переданий ОСББ «А-1» при передачі будинку на баланс ОСББ. У судовому засіданні голова правління ОСББ «А-1» Куценко М.П. підтвердив, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не являються членами ОСББ «А-1». В той же час, на його думку, даний факт не звільняє їх від обов'язку сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території, а також усі інші додаткові внески, рішення про сплату яких було прийнято загальними зборами членів ОСББ. Крім того, голова правління ОСББ «А-1» Куценко М.П. пояснив, що ОСББ не зверталось до відповідачів із пропозицією щодо укладення договору про співпрацю та дії у спільних інтересах чи будь-якого іншого договору про сплату ними внесків на утримання будинку та прибудинкової території, оскільки така ініціатива, на його думку, мала б виходити від відповідачів, а також укладення такого договору не є обов'язковим. Суд не погоджується із такими висновками та твердженнями представника позивача виходячи із наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків» об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна. Таким чином, визначені законодавством мета і предмет діяльності ОСББ не передбачають провадження об'єднанням господарської діяльності, а тому ОСББ не є суб'єктом господарювання і не може бути виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З огляду на це суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відносини між власниками приміщень в багатоквартирних житлових будинках та створеному в будинку ОСББ регулюються відповідними положеннями Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління неподільним та загальним майном житлового комплексу здійснює управитель. У разі якщо балансоутримувачем є об'єднання, рішення про форму управління приймається на загальних зборах кваліфікованою більшістю голосів. Під час розгляду справи судом встановлено, що управління неподільним та загальним майном житлового комплексу по [ADDRESS] здійснюється через статутні органи об'єднання. З огляду на це суд приходить до висновку, що управителем вказаного багатоквартирного житлового будинку є саме ОСББ «А-1». Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма типового договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя затверджена наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 141 від 27.08.2003. Аналогічні положення містить і статут ОСББ «А-1», відповідно до п. 8.1. якого у разі прийняття на власний баланс об'єднання всього житлового комплексу та вибору форми управління неподільним та загальним майном через статутні органи об'єднання між об'єднанням та кожним власником житлового чи нежитлового приміщення, укладається договір на основі Типового договору, затвердженого спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Договір повинен містити істотні умови, визначені законодавством. При цьому законодавець розмежовує порядок та характер правовідносин між ОСББ та власниками приміщень, які являються його членами, та власниками приміщень, які не являються його членами. Так, відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники приміщень, розташованих у межах одного житлового комплексу, які не є членами об'єднання, можуть укладати з об'єднанням угоди про співпрацю та дії у спільних інтересах. В той же час, власники приміщень-члени ОСББ у відносинах із ОСББ мають керуватися статутом об'єднання та відповідними рішеннями загальних зборів членів ОСББ. З огляду на це суд не приймає до уваги доводи представника позивача про те, що відповідачі, не являючись при цьому членами ОСББ, мають у безумовному порядку виконувати рішення загальних зборів членів ОСББ «А-1». Зокрема, такі твердження представника позивача протирічать положенням статуту ОСББ «А-1», відповідно до п. 5.8. якого рішення, прийняті загальними зборами, є обов'язковими для всіх членів об'єднання, а не всіх власників приміщень у будинку. Враховуючи викладене, суд погоджується із доводами представника відповідачів про відсутність у них обов'язку сплачувати будь-які додаткові внески на утримання будинку та прибудинкової території, затверджені рішеннями загальних зборів членів ОСББ. Крім того, суд погоджується із доводами представника відповідачів про відсутність у ОСББ «А-1» правових підстав для стягнення у судовому порядку будь-яких коштів із відповідачів до моменту укладення із ними договору, передбаченого діючим законодавством, або підтвердженої належними та допустимими доказами відмови відповідачів від укладення такого договору. У судовому засіданні також встановлено, що відповідачі за період з грудня 2010 року по вересень 2014 сплатили через ПАТ «Мегабанк» в якості квартплати кошти у розмірі 7553,89 гривень, що підтверджується даними розрахунку позивача та копіями квитанції, наданими представником відповідачів. При чому із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачі щомісячно сплачували кошти у якості квартплати у розмірах згідно встановлених рішенням загальних зборів членів ОСББ тарифів. Таким чином, відповідачі навіть без укладення передбаченого діючим законодавством договору сумлінно виконували свої обов'язки як власників належної їм квартири щодо оплати витрат на її утримання, що являється додатковою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСББ «А-1». Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В той же час, позивачем не надано до матеріалів справи достатніх доказів, які б дозволили встановити обставини, на які він посилається обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення плати за паркування автомобілів відповідачів на прибудинковій території. Зокрема, до матеріалів справи не надано доказів наявності у відповідачів на праві власності будь-яких автомобілів, а також факту паркування автомобілів на прибудинковій території. Під час розгляду справи до суду не надходили заяви позивача про труднощі у наданні таких доказів та їх витребування. З огляду на це судом розглянуто справу за наявними в ній матеріалами. Крім того, до матеріалів справи не надано рішень правління ОСББ, на підставі, яких до розрахунку заборгованості відповідачів були внесені борг у розмірі 480,00 гривень та 1200,00 гривень, а також не надано будь-яких доказів щодо уступки права вимоги заборгованості за житлово-комунальні послуги за період до грудня 2010 року, нібито передані ОСББ «А-1» від КП «Жилкомсервіс», що дає підстави суду вважати такі вимоги позивача необґрунтованими. Суд також погоджується із доводами представника відповідача, викладеними у заяві від 29.10.2014 про застосування до останніх вимог строку позовної давності та відмовляє у позові в цій частині на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то вони також не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із наявного в матеріалах справи договору про надання юридичних послуг від 02.04.2012 та додаткових угод до нього, ТОВ «Юридичне агентство Альтернатива» зобов'язувалось надавати ОСББ «А-1» консультаційні, організаційні та юридичні послуги в тому числі і щодо стягнення заборгованості із відповідачів. На виконання своїх зобов'язань ОСББ «А-1» перерахувало на поточний рахунок ТОВ «Юридичне агентство Альтернатива» грошові кошти у розмірі 9000,00 гривень, що підтверджується довідкою ПАТ «Український інноваційний банк» № 299 від 02.10.2014. В той же час, в матеріалах справи міститься довіреність від 24.10.2014 на представництво Стреляєвою Є.В., Гріднєвою В.А. та Павленко Ю.С. інтересів ОСББ «А-1» у судових установах. Зокрема Стреляєва Є.В. брала участь у судових засіданнях по даній справі у якості представника позивача, а не як адвокат або інших фахівець у галузі права, про що вказано у журналах судового засідання, що має суттєве значення для вирішення питання про компенсацію витрат позивача на правову допомогу. При цьому суд враховує, що витрати позивача у розмірі 818,18 гривень хоча і документально підтверджені, але законодавством встановлений граничний розмір їх компенсації, встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Надані суду документи про витрати на правову допомогу позивача в силу положень ст.ст. 40, 42, 56, 60 ЦПК України, а також положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» не можуть бути прийнятими судом в якості доказів існування підстав для стягнення витрат саме на правову допомогу. Крім того, в силу положень ст. 88 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати стягненню із відповідачів не підлягають. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1, 9, 11, 12, 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.ст. 1, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: dismissed