Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що між ним та відповідачем за рішенням суду розірвано шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], 2009 року народження. Дитина проживає з відповідачем. З моменту розірвання шлюбу відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Рішенням виконкому Сумської міської ради від 18 лютого 2014 року визначений спосіб його участі у вихованні дитини у вигляді систематичних побачень щовівторка, щосереди, щочетверга з 12.00 до 19.00 год. Дане рішення відповідачем не виконується. Просив винести рішення, яким зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, встановити йому систематичні побачення з дитиною протягом цілої доби з можливістю ночівлі у батька один раз на тиждень за попередньою домовленістю з матір'ю; побачення щотижня з обіду неділі по вечір неділі (з 12.00 до 19.00 год); спільний відпочинок у період першої половини літніх канікул разом з батьком. Зобов'язати відповідача за два дні до зустрічі надати йому точну інформацію про місце перебування дитини, повідомити про зміни на наступний день після настання таких обставин. У судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і суду пояснив, що перешкоди у спілкуванні з сином відповідач чинить у наступний спосіб. Коли відповідач разом з сином проживала в м. Суми, визначених міською радою годин вистачало на спілкування з дитиною. Після переїзду до с. В.Чернеччина, час витрачається лише на дорогу. На прохання дозволити залишити дитину на добу відповідач категорично відмовляє. Крім того, у дні, визначені для зустрічі, повідомляє, що вони їдуть до матері відповідача, тому зустріч не відбудеться. Будь-яких підстав не довіряти йому власну дитину у позивача не має, він має рівні права з матір'ю дитини і має переважне право на виховання сина перед бабусями. Відповідач з позовом не погодилась повністю і суду пояснила, що ніколи не перешкоджала спілкуванню дитини з батьком, дозволяла зустрічатись на вимогу позивача, однак він сам не приїздив до сина. Коли вони проживали у місті, то вона особисто завозила дитину, тепер вони проживають за містом і позивач при бажанні має можливість сам приїздити до дитини. Раніше вихованням дитини він не опікувався, після розірвання шлюбу з'являвся рідко, аліменти сплачує нерегулярно. Від сина їй відомо, що батько надає йому комп'ютер і навчанням дитини не займається, годує дитину продуктами, які не є дитячим харчуванням. Були випадки, коли позивач несвоєчасно повертав дитину і вони запізнились до логопеда. Зустрічі з батьком посеред тижня неможливі, бо з дитиною треба робити уроки. Погоджується на наступний графік зустрічей: з 8.00 до 19.00 год. у вихідний день, на літніх канікулах - у будь-який день, з щоденним поверненням дитини додому, бо вона не може довірити дитину позивачу на добу. Представник 3-ї особи підтримала висновок служби по справі про доцільність надання позивачу можливості бачитись з дитиною, встановивши систематичні побачення одну добу на тиждень у визначений матір'ю день за попередньою домовленість з нею та на протязі двох тижнів літні канікул. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач має неповнолітню дитину - сина [PERSON], 2009 року народження, матір'ю якого є відповідач (а.с.6). За рішенням виконкому Сумської міської ради від 18 лютого 2014 року № 65 «Про визначення способу участі у вихованні малолітніх», позивачу визначено спосіб участі в вихованні дитини у формі систематичних побачень щовівторка, щосереди, щочетверга місяця з 12.00 до 19.00 год з урахуванням стану здоров'я дитини та інших обставин, що мають істотне значення (а.с.6). Згідно довідки ДНЗ «Чебурашка» від 5 лютого 2016 року, дитина відвідує дошкільний навчальний заклад. За період перебування дитини у закладі мати приводить та забирає дитину, вчасно сплачує батьківську плату за харчування дитини, бере участь у заходах. Батько дитини у дошкільний заклад не з'являвся (а.с.11). Згідно довідки ДНЗ «Золотий ключик» від 30 березня 2016 року, дитина з 5 грудня 2011 року по 1 вересня 2015 року відвідувала даний заклад. За період перебування там дитини працівники установи бачили батька, який приходив та забирав без перешкод сина з садочка, був присутнім на святах. Згідно акту обстеження умов проживання позивача від 10 лютого 2016 року, встановлено, що у будинку наявні необхідні меблі та побутова техніка, умови прживання задовільні. У будинку достатньо місця для навчання, виховання, відпочинку дитини, є можливість виділити дитині окреме спальне місце, місце для проведення дозвілля. Згідно аналітичної довідки практичного психолога методкабінету Сумської РДА, дитина сприймає свою сім'ю, котра складається з нього, матері, батька [PERSON]. Рідного батька також зазначає, але на відстані. Крім того, хлопчик має сильний емоційний контакт з матір'ю. За висновком служби у справах дітей Сумської РДА, з метою збереження родинних стосунків дитини з батьком, в інтересах дитини, доцільно встановити наступний графік побачень [PERSON] з сином: одну добу на тиждень (у встановлений із матір'ю дитини день та за попередньою домовленістю із нею) і два тижні літніх канікул. Основною вимогою є гарантування батьком збереження режиму дня (відпочинку, навчання, дозвілля дитини) та обов'язкового повноцінного харчування дитини. Відповідно до ст.ст. 141, 157 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, той з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею, той з батьків, з ким проживає дитина - не має права чинити в цьому перешкоди. Відповідно до ст. 159 СК України, у випадку перешкод у спілкуванні з дитиною тому з батьків, який проживає окремо, він має право на зверення до суду з відповідним позовом. Позивач має право на встановлення місця та часу зустрічей з дитиною, оскільки у сторін з приводу часу зустрічей існує спір. Однак, суд не може погодитись з посиланями позивача на створення перешкод у спілкуванні з боку матері. У судовому засіданні встановлено, що мали місце випадки, коли позивач у визначені виконкомом міськради дні до дитини не приїздив після того, як мати перестала привозити дитину до міста, що він не оспорює. До дитячого закладу за новим місцем проживання дитини з матір'ю позивач також не звертався. Доказів, що відповідач порушила порядок зустрічей, визначений рішенням виконкому міськради від 18 лютого 2014 року, також суду не надав. Таким чином, суд вважає, що між сторонами існує спір щодо порядку систематичних побачень, а не перешкоди у спілкуванні з боку відповідача. Разом з тим, суд не може погодитись з позицією відповідача про категоричну заборону більш тривалого часу зустрічей, ніж кілька годин. Докази неналежного догляду за дитиною з боку батька під час зустрічей відсутні. З приводу неналежного дозвілля дитини під час перебування з батьком відповідач також нікуди не зверталась. Дитина відвідує виховний заклад, досягла віку, коли перебуває тривалий час без матері. Тому при визначенні порядку та тривалості побачень суд враховує висновок служби дітей по справі, який грунтується, серед іншого, і на аналітичній довідці психолога, за виключенням посилання на погодження з матір'ю, оскільки вона заздалегідь заявила про свою категоричну незгоду з таким графіком. Крім того, запропонований графік не є усталеним до повноліття дитини, а може бути змінений залежно від обставин справи. В частині позовних вимог щодо завчасного повідомлення відповідача перед зустріччю про місце перебування дитини, суд не вважає їх обґрунтованими, оскільки право на спілкування є особистим для відповідача, він має добросовісно ним користуватись, для відповідача є обов'язок у наданні можливості для зустрічей у визначений час, але немає обов'язку проводити організацію цих зустрічей та спонукання позивача до них. На підставі викладеного,

Outcome: partial