Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] завданої майнової шкоди в розмірі 12918,94 грн., відшкодування витрат на проведення оцінки в розмірі 2000,00 грн. та сплаченого судового збору. Вимоги мотивує тим, що 16 жовтня 2015 р. по Броварському проспекті в бік станції метро «Дарниця» у м. Києві відбулась ДТП за участю автомобіля «Daewoo Lanos» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під його керуванням. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.12.2015 року, що набрала законної сили 24.02.2016 року, відповідача було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави. З метою визначення розміру матеріальної шкоди, яка була заподіяна йому у зв'язку із пошкодженням автомобіля, 10.10.2016 року він звернувся до ТОВ «Клевер Експерт» та уклав договір про проведення оцінки вартості матеріального збитку від 10.10.2016р. за № 532/10-16, в результаті чого останнім 19.10.2016 року було складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 532/10-16. Відповідно до зазначеного звіту матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок його пошкодження, складає 12918,94 грн. За послуги проведення оцінки та оформлення відповідного звіту ним було сплачено ТОВ «Клевер Експерт» 2000,00 грн. Після ДТП відповідач повідомив, що його цивільно-правова відповідальність застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Скайд», однак за результатами перевірки Централізованої бази даних МТСБУ по державному номеру транспортного засобу [PERSON] - [NUMBER] данні по його страховому полісу в базі відсутні. На сайті Моторно (транспортного) страхового бюро України з 31.05.2016 року ПАТ «Страхова компанія «Скайд» позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ. Враховуючи, що протягом тривалого часу ПАТ «Страхова компанія «Скайд» не виконує свої зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування, позивач вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодовувати йому завдану матеріальну шкоду в повному обсязі та в подальшому самостійно вирішувати зі страховиком питання отримання страхового відшкодування на свою користь. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.03.2017 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» (а.с. 86-87). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та викладені у позові обставини. Відповідач та його представник [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилаючись на те, що цивільна відповідальність відповідача станом на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД», тому він є неналежним відповідачем. Представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] (а.с. 7, 24). Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.12.2015 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. (а.с.11). Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] 16.10.2015 року о 18 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак [NUMBER], по Броварському проспекті в бік станції метро «Дарниця» у м.Києві не надав дорогу транспортному засобу - автомобілю марки «BMW 7501», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку по смузі руху, в яку [PERSON] мав намір перестроїтись, внаслідок чого, здійснив зіткнення з вказаним автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху України. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З матеріалів адміністративної справи убачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася за участі сторін по справі, у автомобілі позивача BMW 7501, реєстраційний номер [NUMBER], були пошкоджені переднє ліве крило, ліві двері передні та задні. Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 532/10-16 від 19.10.2016 р., складеного ТОВ «Клівер Експерт», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля BMW 7501, реєстраційний номер [NUMBER], становить 12 918,94 грн. (а.с. 12-31). Суд приймає до уваги зазначений висновок спеціаліста по визначенню розміру заподіяної позивачу шкоди в результаті пошкодження в ДТП його транспортного засобу, оскільки, як убачається із переліку видів робіт, вказаних у ремонтній калькуляції, враховувалися запасні частини та роботи по їх ремонту, що стосуються вищевказаних пошкоджених 16.10.2015 року у ДТП деталей автомобіля позивача (а.с. 25, 26). Заперечення представника відповідача про те, що наданий позивачем висновок щодо вартості матеріального збитку є неналежним доказом у справі суд до уваги прийняти не може, оскільки у спростування розміру визначеної спеціалістом шкоди будь яких доказів відповідачем не надано та про такі не заявлено, останній також відмовився від проведення судом автотоварознавчої експертизи. На час ДТП, що мала місце 16.10.2015 р., цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ПАТ «СК «Скайд», згідно полісу №АЕ/4055233 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з лімітом страхового відшкодування, за шкоду завдану майну третіх осіб - 50000,00грн., франшиза - нуль (а.с.76-77). Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідач та його представник просять відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що [PERSON] не є належним відповідачем у даній справі, оскільки заподіяна позивачу майнова шкода має відшкодовуватись ПАТ «СК «Скайд», з яким відповідач уклав договір страхування. Проте суд вважає, що вказані заперечення є безпідставними, виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ЦК України). Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Цивільно - правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, шкода заподіяна майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Відповідно п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З огляду на викладене, враховуючи, що ПАТ «СК «Скайд», яке на час ДТП було страховиком відповідача, ані в повному обсязі, ані частково шкоду, завдану відповідачем внаслідок ДТП не відшкодувало, що свідчить про непогашення позивачу завданих збитків, з урахуванням наведених вище норм закону та правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України, які є обов'язковими згідно положень ст. 360-7 ЦПК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди є правомірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. При цьому, відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про перебування ПАТ «СК «Скайд» в стані припинення чи про ліквідацію даної юридичної особи не впливає на право позивача на одержання відшкодування від відповідача, як винуватця ДТП, оскільки страхова виплата третьою особою не здійснена. У зв'язку із викладеним, враховуючи заявлені вимоги, заподіяна позивачу шкода підлягає стягненню з особи, з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме з [PERSON] Позивач також просить стягнути з відповідача 2 000 грн. у відшкодування витрат на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу. На підтвердження заявлених вимог у цій частині позивач надав рахунок-фактуру № 532/10-16 від 10.10.2016 року (а.с. 34) та акт № 532/10-16 від 19.10.2016 року (а.с. 35), якими визначено, що вартість робіт за проведення ТОВ «Клівер Експерт» експертної оцінки щодо визначення вартості матеріального збитку автомобіля [NUMBER], становить 2000 грн. Проте на підтвердження оплати вказаної суми будь яких фінансових документів позивачем суду не надано, тому у частині вимог про стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг спеціаліста слід відмовити за недоведеністю. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial