Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. 20.05.2018 року померла його бабуся [PERSON], якій на праві власності , як голові колгоспного двору, належав житловий будинок з господарськими будівлями по вул..Семанишина,30 в с. Пійло Калуського району Івано-Франківської області, згідно свідоцтва про право власності від 04.11.1987 р., яке зареєстровано в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» за № 116, книга №1 . Ще за життя, 13.07.2012 року, [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого вона все своє майно заповіла позивачу. Заповіт посвідчено секретарем Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та зареєстровано в реєстрі за № 66. Коли позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то йому у видачі даного свідоцтва було відмовлено у зв'язку із тим, що право власності на дане домоволодіння зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого була [PERSON]. Крім того, у вищевказаному свідоцтві про право власності на жилий будинок допущено помилку в прізвищі бабці зазначено «Бляшко» в той час як в паспорті та в свідоцтві про смерть прізвище баці «Блашко». Тому позивач змушений звернутися до суду та просить визнати за ним право власності спадкове майно після смерті [PERSON], а саме на будинковолодіння по вул.Семанишина, 30 в с. Пійло Калуського району Івано-Франківської області. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, просить суд позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON],[PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилися, проте подали заяви, в яких просять суд розглядати справу в їхній відсутності, позов визнали та не заперечують щодо його задоволення. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20.05.2018 р.померла [PERSON] (а.с.9). 13.07.2012 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно з чого б воно не складалося , та де б воно не знаходилося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що належатиме їй на момент смерті заповіла позивачу по справі. Заповіт посвідчено секретарем Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та зареєстровано в реєстрі за № 66 (а.с.6) Як вбачається з матеріалів справи, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв'язку із тим, що право власності на дане домоволодіння зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого була [PERSON](а.с.8). Крім того, у свідоцтві про право власності на жилий будинок допущено помилку в прізвищі спадкодавця зазначено «Бляшко», в той час як в паспорті та в свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця «Блашко». Відповідно до довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» № 00613 від 05.11.2018 р., 04.11.1987 р. за членами колгоспного двору, головою якого є [PERSON] було зареєстровано право власності на домоволодіння №30 по вул. Семанишина в с. Пійло Калуського району Івано-Франківської області. Підстава для реєстрації права власності - свідоцтво про право власності від 04.11.1987 р. б/н , видане Пійлівською сільською радою, на підставі рішення виконкому Калуської районної ради від 14.10.1987 р. № 163. Реєстровий запис № 116, книга №1. Переходів права власності на даний обєкт в ОКП « Івано-Франківське ОБТІ» не реєструвалось. (а.с.14). Відповідно до довідки №262 від 21.06.2018 року, виданої виконкомом Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області (а.с.15), згідно із записом в по господарській книзі Пійлівської сільської ради №6 особового рахунку 020189 за громадянкою [PERSON] ,[INFO], яка померла 20.05.2018 р. ,яка постійно проживала і була зареєстрована до дня смерті в с. Пійло по вул.. Семанишина,30 облікується житловий будинок за адресою с. Пійло вул.. Семанишина,30, який знаходиться на не приватизованій земельній ділянці. До дня смерті у господарсьві з померлим проживали і зареєстровані :[PERSON],[INFO], померла 20.05.2018 р., [PERSON], [INFO], онук, [PERSON],[INFO], онук. Заповіт від гр.. [PERSON] у Пійлівській сільській раді посвідчувався 13.07.2012 р. за реєстровим №366. Згідно з довідкою №1846 від 26.12.2018 р., виданої виконкомом Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області (а.с.17), станом на 15.04.1991 р. у домоволодінні за адресою : вул..Семанишина, 30 в с.Пійло Калуського району Івано-Франківської області зареєстровані та проживали : [PERSON], 25.03.1925 р.н .Довідка видана згідно із записом в по господарській книзі №2 с.Пійло за 1991-1995 р.р.(стор.45,обєкт ПГО 160) . Відповідно до\~Закону України «Про власність»\~з 15.04.1991р. відбулося усуспільнення власності колгоспно - кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Згідно\~ст. 120 ЦК України\~(в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що до членів колгоспного двору по вул.. Семанишина ,30 в с.Пійло Калуського району Івано-Франківської області належала лише спадкодавець [PERSON] , то житловий будинок з господарськими будівлями по вул.. Семанишина ,30 в с.Пійло Калуського району Івано-Франківської області після ліквідації колгоспних дворів , став належати їй в цілому. Що стосується розбіжності в прізвищі спадкоємця, то вона як така відсутня, оскільки це викликано тим, що в різні періоди в погосподарських книгах села Пійло прізвище спадкодавця значилося і як «Бляшко» , і як «Блашко». Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом\~статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначено в ч. 1\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що відповідачі дядько і тітка позивача [PERSON]І та [PERSON] є дітьми померлої [PERSON] та спадкоємцями першої черги за законом, а відповідач [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення як внук померлої . Претензій до спадкового майна жоден з них не має та не заперечує , щоб за позивачем було визнано право власності на спадкове майно. Позивач належно та вчасно прийняв спадщину, тому за таких обставин, суд вважає, що за ним слід визнати право власності на заявлене спадкове майно за заповітом. На підставі ст. ст.\~1217,\~1223,\~1268-1270 ЦК України\~,

Outcome: approved