Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив встановити факт належності на праві приватної власності [PERSON] квартири [ADDRESS], а саме: 1/2 частини на підставі свідоцтва про право власності від 20.11.1995 року, виданого на підставі розпорядження Відділу приватизації Залізничної районної ради народних депутатів №11863 від 20.11.1995 року та 1/2 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2001 року, виданого державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Русіною Н.О. за р.н. 2-1086, а також визнати за позивачем в порядку спадкування право власності на цілу двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., яке лишилось після смерті [INFO] її бабусі [PERSON], яка лишила заповіт на користь позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17.01.2013 року Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що лишилося після смерті бабусі, у вигляді грошових вкладів на рахунках АТ «Ощадбанк», і відмовлено у видачі свідоцтва на вищевказану квартиру, оскільки в позивача відсутні правовстановлюючі документи на майно, а отримати такі документи позивач не має змоги у зв'язку зі смертю власника та відповідно припинення права власності. Таким чином позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав як спадкоємця. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 1/2 частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 20.11.1995 року, виданого на підставі розпорядження Відділу приватизації Залізничної районної ради народних депутатів №11863 від 20.11.1995 року та 1/2 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2001 року, виданого державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Русіною Н.О. за р.н. 2-1086. [PERSON] померла [INFO] (а.с. 13), єдиним спадкоємцем померлої за заповітом є позивач у справі [PERSON] (а.с. 12). 17.01.2013 року Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що лишилося після смерті бабусі, у вигляді грошових вкладів на рахунках АТ «Ощадбанк», і відмовлено у видачі свідоцтва на вищевказану квартиру, оскільки в позивача відсутні правовстановлюючі документи на майно, а отримати такі документи позивач не має змоги у зв'язку зі смертю власника та відповідно припинення права власності. З поданого позову вбачається, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, проте не має змоги відновити чи отримати дублікати правовстановлюючих документів, оскільки згідно ст. 346 ЦК України смерть власника є підставою для припинення права власності, а отже реєстрація оформлення правовстановлюючих документів на майно після фактичної смерті його власника є неправомірною. Згідно технічного паспорту (а.с. 7-8) квартира [ADDRESS], є двокімнатною, загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м.. Відповідно до вимог статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, і відповідно за позивачем необхідно визнати право власності на цілу двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., яке лишилось після смерті [INFO] її бабусі [PERSON], яка лишила заповіт на користь позивача. В той же час суд вважає позовні вимоги в частині встановлення факту належності на праві приватної власності [PERSON] квартири [ADDRESS], а саме: 1/2 частини на підставі свідоцтва про право власності від 20.11.1995 року, виданого на підставі розпорядження Відділу приватизації Залізничної районної ради народних депутатів №11863 від 20.11.1995 року та 1/2 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2001 року, виданого державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Русіною Н.О. за р.н. 2-1086 необґрунтованими, оскільки даний факт підтверджується відповідними свідоцтвами та відповідно не потребує доведення, а отже в позові в цій частині слід відмовити.

Outcome: partial