Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що він дав в борг відповідачу - [PERSON] грошові кошти в сумі 100000,00 грн., останній в свою чергу зобов'язався до 01.09.2017 року повернути вищевказану грошову суму, що підтверджується договором позики від 01.09.2014р. На неодноразові звернення позивача до [PERSON], із вимогою про повернення грошових коштів, однак відповідач на вимоги не відреагував та борг не повернув. У зв'язку з наведеним просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 100000,00 грн. Позивач в судове засідання надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не сповістив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до договору позики від 01.09.2014 року встановлено, що [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 100000,00 грн. Відповідач прийняв та відповідно до вказаного договору зобов'язався повернути грошові кошти в строк до 01.09.2017 року . Відповідно до листа попередження від 23.09.2017 року вбачається, що [PERSON] направлявся лист попередження про повернення грошових коштів, який він отримав 24.09.2017 року. Однак останній борг до теперішнього часу не повернув. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти і або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст.1047 ЦК України - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ст.1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовну вимогу в сумі 100000,00 грн. в рахунок стягнення боргу, такою що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оцінивши докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, ґрунтуються на нормах чинного законодавства і доведені доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Outcome: approved