Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором кредитної лінії у розмірі 19161,85 гривень, а також витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 07.09.2018 року між [PERSON] та АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі за текстом АТ Ощадбанк), укладено заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 20000,00 гривень зі строком кредитування 60 місяців, а [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути кредит, а також сплатити проценти в розмірі 38,00 % річних за користування кредитом. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідач належним чином не виконала, в зв`язку з чим у відповідача [PERSON] станом на 20.10.2020 року перед банком виникла заборгованість в розмірі 19161,85 гривень. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернула, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, зі згоди представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судовим розглядом встановлено, що 07.09.2018 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», укладено заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 20000,00 гривень зі строком кредитування 60 місяців, а [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути кредит, а також сплатити проценти в розмірі 38,00 % річних за користування кредитом (а с. 9-19). Відповідно до п. 3.1. Заяви передбачено, що шляхом підписання цієї Заяви Позичальник ініціює та погоджується на одержання Кредиту та погоджується з умовами користування кредитом до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також підтверджує укладення Кредитного договору з істотними умовами кредитування. Пунктом 3.2. Заяви передбачено, що банк відкриває на ім`я клієнта картковий рахунок № [NUMBER] для отримання кредиту в національній валюті на споживчі потреби шляхом надання відновлювальної кредитної лінії. Пунктом 3.6.2 Заяви передбачено 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс - періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом оплачуються щомісячно згідно умов Договору. Плата (комісійна винагорода) за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00 процентів від невикористаної частини встановленого кредиту та сплачується щомісячно. Пунктом 3.7. передбачено, що Клієнт щомісячно здійснює частко повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 5% від суми заборгованості за Кредитом (сплата якої не прострочена), визначеної за звітний (білінговий) період на дату сплати обов`язкового щомісячного платежу в порядку та на умовах, передбачених Договором. Відповідно до пункту 3.8. Заяви передбачено сплату комісійної винагороди за зняття готівкових коштів, наданих в кредит - 2,5% від суми таких коштів, яка сплачується при знятті вказаних готівкових коштів у всіх банкоматах/касах/терміналах. Датою укладення Кредитного договору є дата підписання Заяви (п. 3.9). У Заяві на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії також зазначено, що всі інші умови кредитного договору, в тому числі порядок його зміни містяться в Договорі. Відповідач погодилась, що дана Заява, Заява на приєднання та Договір, який розміщений у вільному доступі на інтернет-сторінці банку, та інші документи, які є їх невід`ємними частинами, є кредитним договором. Відповідач підтвердила, що ознайомилась із загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальними витратами по кредиту. Згідно п. 1.17. Договору комплексного банківського обслуговуванні фізичних осіб, за користування Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлювано' кредитної лінії (Кредиту) та в Додатку № 1 до Договору, - в разі зміни умов кредитуванню згідно пункту 11.1.3. Розділу XX Договору. У випадку, передбаченому в Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), Клієнт зобов`язаний щомісячно (у терміни, передбачені для сплати процентів) здійснювати часткове повернення Кредиту шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу, якщо це вимагається умовами надання Кредиту. Крім того, п. 1.24. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені Кредитним договором, Банк має право нарахувати на суму прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Звертаючись до суду із даним позовом позивач додав Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, оприлюднений на сайті www.oschadbank.ua. AT «Ощадбанк» свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії на платіжну картку. Однак, відповідач порушила умови Договору щодо повернення Кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 04.11.2020 року складає - 19161,85 гривень, з яких: - 18508,09 гривень - загальна сума основної заборгованості; - 591,20 гривень - 3% річних на суму простроченого кредиту; - 32,26 гривень - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів; - 27,36 гривень - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; - 2,94 гривень - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів. Факт наявності заборгованості по основному боргу підтверджується наданою банком випискою по картковому рахунку позичальника із зазначенням дат отримання кредитних коштів та їх часткового повернення (а. с. 20-21). Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилами ч. 1 ст. 1049 і ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. Статтею 530 ч. 1 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу приписів ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача, не розцінюється судом, як визнання позовних вимог та/або обставин, якими вони обґрунтовуються, з огляду на те, що подання заперечень на позов це право, а не обов`язок відповідача і це право не може бути обмежене будь-яким способом, в тому числі і шляхом застосування норм Цивільного процесуального кодексу України щодо звільнення у такому разі позивача від доказування або ухвалення рішення про задоволення позову. При таких обставинах, враховуючи, що обов`язок доказування покладається на сторони: позивач надав розрахунок заборгованості, який не спростований відповідачем, та приймає його у якості доказу. Враховуючи те, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином в обумовлений строк, а відповідач порушила умови кредитного договору, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 19161,85 гривень. На підставі ч. 1 ст. 141 та п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2102,00 гривень у зв`язку з їх документальним підтвердженням (а. с. 1) . З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved