Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить зобовязати [PERSON] за власні кошти привести два самовільно встановлені віконні заповнення до автентичного вигляду. У підтримку своїх вимог покликається на те, що будинок №6 на вул. Руській у м. Львові перебуває на обслуговуванні ЛКП «Старий Львів». Відповідач є власником квартири №10 в будинку №6 на вул. Руській у м. Львові та здійснила самовільне встановлення двох пластикових віконних заповнень. При цьому будинок №6 на вул. Руській у м. Львові є памяткою архітектури (охоронний №330). Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачами не дотримано вимог рішення виконкому Львівської міської ради від 31.08.2007 року №643 Про впорядкування заміни та встановлення віконних і дверних заповнень фасадів на території історичного ареалу м.Львова, просить суд зобовязати відповідача за власні кошти привести два самовільно встановлені віконні заповнення у квартирі №10 в будинку №6 на вул. Руській у м. Львові до автентичного вигляду, та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях. У випадку задоволення позову просила відстрочити виконання рішення на шість місяців. Представник третьої особи Управління охорони історичного середовища ЛМР, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, давши пояснення аналогічні представнику позивача. Просить позов задовольнити. Представник третьої особи ЛКП «Старий Львів» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав давши пояснення аналогічні представнику позивача. Просить позов задовольнити. Представник третьої особи Львівської міської ради в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Заслухавши думку сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є підставним і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на обслуговуванні ЛКП «Старий Львів» знаходиться будинок №6 на вул. Руській у м. Львові. Згідно довідки Ф-2, відповідач є власниками квартири №10 в будинку №6 на вул. Руській у м. Львові та здійснила самовільне встановлення двох пластикових віконних заповнень. 21.01.2015 року ЛКП «Старий Львів» з участю [PERSON] складено акт-попередження про те, що відповідачем самовільно замінено два деревяні віконні заповнення на металопластикові зі зміною конфігурації. 22.01.2015 року управління охорони історичного середовища ЛМР складено протокол про адміністративне правопорушення ЛВ№000397, у якому вказано, що [PERSON] у 2004 році у квартирі №10 будинку №6 на вул. Руській розпочато ремонтні роботи по заміні двох деревяних віконних заповнень на металопластикові на памятці культурної спадщини без відповідного дозволу органу охорони культурної спадщини. В подальшому, 26.02.2015 року адміністративною комісією Галицької районної адміністрації ЛМР за участю відповідача було розглянуто вказаний протокол: [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, одна провадження у справі закрито за пропуском строку притягнення до адміністративної відповідальності. 20.05.2015 року попередженням ЛКП «Старий Львів» відповідача зобовязано, за власні кошти, провести роботи з відновлення деревяних віконних заповнень після самовільно встановлених металопластикових, однак на попередження [PERSON] не реагує. На даний час віконні заповнення у квартирі №10 в будинку №6 на вул. Руській у м. Львові, до автентичного вигляду не приведено. Згідно з ч.2 ст.24 Закону України Про охорону культурної спадщини, використання памятки повинно здійснюватися у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень памятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо. Окрім того, ч.1 ст.22 вищевказаного Закону передбачає, що памятки, їхні частини, повязане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця. Відповідно до ст.26 зазначеного Закону, ремонт та реставрація памяток національного значення здійснюється лише за наявності письмового дозволу центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ним науково-проектної документації. У відповідності до ч.3 ст.47 Закону України Про охорону культурної спадщини, юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди памяткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобовязані відновити памятки та їхні території, а якщо відновлення неможливе відшкодувати шкоду відповідно до закону. Відповідно до п.1 Рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 31.08.2007 року №643 Про впорядкування заміни та встановлення віконних і дверних заповнень фасадів на території історичного ареалу м.Львова заміну та встановлення віконних заповнень фасадів будинків усіх форм власності, які розміщені в історичному ареалі міста, виконувати за наявності погодженої у встановленому порядку проектної документації. У відповідності до п.п.3.1 вищевказаного рішення Львівської міської ради, у випадку бажання власників, користувачів квартир чи нежитлових приміщень позапланово самостійно виконати заміну віконних та дверних заповнень фасаду, вони зобовязанні виготовити і погодити проектну документацію у встановленому порядку та виконати роботи за власні кошти. Отже, враховуючи те, що будинок №6 на вул. Руській у м. Львові є памяткою архітектури, для виконання будівельних робіт із заміни та встановлення віконних заповнень у квартирі №10, відповідачу слід було виробити та погодити у встановленому порядку проектну документацію, що ними зроблено не було, у звязку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Вирішуючи клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що заявником наведено обставини, за яких може бути утрудено виконання судового рішення, а саме, те що у відповідача важкий стан здоровя, а також перебуває у скрутному матеріальному становищі. Враховуючи погодження представника позивача на відстрочку рішення, суд вважає, що клопотання підставне та підлягає до задоволення.

Outcome: approved