Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказав, що ПАТ АТ «Укргазбанк», відповідно до ст. 641 ЦК України оголошено публічну пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з метою надання банківських послуг за картковими продуктами. Банк діючи на підставі ст. 641 та ст. 644 ЦК України, взяв на себе зобов'язання перед фізичними особами, які її приймуть (акцептують), надавати банківські послуги в порядку та на умовах, передбачених договором. 04.10.2016 року [PERSON] підписала заяву-анкету № А-37-0079663-16-START, на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, і банк відкрив клієнту картковий рахунок зі строк дії ліміту дозволеного овердрафту в 3500 грн. на 12 місяців з 04.10.2016 року по 03.10.2017 року із базовою процентною ставкою 30% річних, процентною ставкою на прострочену заборгованість 48% річних. 23.09.2016 року відповідачка отримала платіжну картку з пін кодом. Відповідачка зобов'язання за договором належним чином не виконує та порушує умови договору, що призвело до того, що станом на 22.05.2018 року заборгованість становить 4608,8 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 3486,3 грн., прострочена заборгованість по процентам 1122,5 грн. Просить суд стягнути заборгованість та понесені судові витрати. Ухвалою від 11.09.2018 року відкрито провадження по справі, і справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. Відповідачка в судові засідання не з'явилася, відзив на позов не надала, від отримання судових повісток відмовилася, не з'явившись до органів пошти за їх отриманням. Судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідачки, та поверталися у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідачка [PERSON], відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Хортицького районного суду, в судове засідання не з'явилася. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 04.10.2016 року [PERSON] підписала заяву-анкету № А-37-0079663-16-START, на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб на відкриття карткового рахунку зі строк дії ліміту дозволеного овердрафту в 3500 грн. на 12 місяців з 04.10.2016 року по 03.10.2017 року із базовою процентною ставкою 30% річних, процентною ставкою на прострочену заборгованість 48% річних. Згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до розписки від 01.11.2016 року, відповідач [PERSON] отримала платіжну картку з пін кодом. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Судом встановлено, що позивач зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору, як правочину, ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов'язковим для виконання. У порушення умов договору, відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку наданого суду, станом на 22.05.2018 року заборгованість становить 4608,8 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 3486,3 грн., прострочена заборгованість по процентам 1122,5 грн. Враховуючи, що на час розгляду справи судом, сума заборгованості позичальником не сплачена, та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved