Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів на правову допомогу посилаючись на те, що в жовтні місяці 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до нього про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 тис.грн. за подання [PERSON] до органу внутрішніх справ неправдивої заяви про погрозу та вимагання коштів. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14.07.2017 року, що набрало законної сили 04.08.2017 року в позові [PERSON] про захист честі, гідності, спростування неправдивої інформації та стягнення моральної шкоди відмовлено. На думку позивача, зазначене питання стосовно відшкодування витрат на правову допомогу, не вирішене судом під час ухвалення рішення по справі 14 липня 2017 року тому він звернувся до суду з окремим позовом про їх стягнення. У судове засідання позивач та представник зявилися та підтримали збільшені позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження тому позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького хмельницького міськрайонного суду від 14.07.2017 року, що набрало законної сили 04.08.2017 року в позові [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, спростування неправдивої інформації та стягнення моральної шкоди відмовлено. Згідно угод від 16 березня 2017 року, від 18 серпня 2017 року та від 10 жовтня 2017 року захист інтересів [PERSON] здійснював адвокат [PERSON] на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №464 від 02.04.2010 року. Витрати на правову допомогу склали 1800 грн. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~Способи захисту, які застосовуються судом визначені вимогами ст.5 ЦПК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно рішення КСУ від 30 вересня 2009 р. дане офіційне тлумачення поняття «правова допомога», яка є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом і формами і може включати консультації, розяснення, складання позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та субєкта такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Держава гарантує можливість вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі та формах, як вона того потребує. Це право, згідно зі ст. 64 Конституції України, не може бути обмежено. Вимогами ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На момент ухвалення вище зазначеного рішення суду питання витрат на правову допомогу було врегульоване ст.ст.88 -89 ЦПК України в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення суду. Зважаючи на викладене суд вважає, що витрати на правову допомогу не можуть стягуватися у самостійному провадженні, оскільки розподіл судових витрат здійснюється у рішенні по справі (у т.ч. додатковому). Зазначене закрівлене в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (далі ВСУ) від 15 квітня 2009 р. Згідно даних ухвали витрати на оплату правової допомоги при розгляді справ у цивільному судочинстві відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом, і не є шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК та не можуть бути стягнуті за позовом. Про розподіл судових витрат (у тому числі і витрат на правову допомогу) має зазначатися у рішенні суду першої інстанції. На підставі вище викладеного, беручи до уваги що такий спосіб захисту не передбачений діючими нормами процесуального закону суд приходить до висновку , що вимоги позивача є необґрунтованими тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed