Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який було уточнено під час розгляду справи, до відповідача про розірвання угоди та відшкодування збитків, вказуючи на те, що 14.07.2012 року між ним та відповідачем було укладено Договір купівлі-продажу № 54, за умовами якого відповідач зобов»язався виготовити та продати йому (позивачу) шафу-купе, вартістю 12280 грн. в межах 45 днів з дня укладення договору, тобто не пізніше 07.09.2012 року. У відповідності до умов договору, ним (позивачем) того ж дня була сплачена відповідачу авансова частина вартості шафи-купе в сумі 8600 грн. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов»язання за договором не виконав, в зв»язку з чим 19.10.2012 року він (позивач) звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення авансового платежу, однак відповідач став уникати зустрічей і повернути авансові кошти відмовився. Посилаючись на викладені обставини, в зв»язку з невиконанням відповідачем своїх зобов»язань за договором, позивач просить задовольнити його вимоги, розірвати укладений між ним та відповідачем Договір купівлі-продажу № 54 від 14.07.2012 року про виготовлення шафи-купе та стягнути з ФОП [PERSON] 8600 грн. авансу, 3131 грн. пені, 1000 грн. витрат на правову допомогу. Крім того, вказуючи на те, що діями відповідача, які виразились в обмані та недобросовісності, йому було заподіяно моральні страждання, позивач просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином. Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 14.07.2012 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу № 54, згідно п.1.1 якого, продавець приймає на себе зобов»язання передати у власність покупцю шафу-купе, а покупець зобов»язується прийняти та оплатити товар в порядку і на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до п.4.2 даного Договору, строк поставки товару становить 45 днів з дати кінцевого узгодження технологом, конструктором та покупцем листа узгодження замовлення про можливість виготовити та встановити шафу-купе покупцю по індивідуальному замовленню та після узгодження Специфікації, за умови надходженню продавцю авансового платежу від покупця в розмірі, визначеному п.6.3 Договору. Згідно п.п.6.2, 6.3 вказаного Договору, загальна вартість товару становить 12280 грн., яку покупець зобов»язаний сплатити авансовим платежем в розмірі 8600 грн. при підписанні договору та кінцевим платежем в розмірі 3680 грн., який покупець оплачує двома частинами (а.с.5-8). Як вбачається з відміток на замовленні № 1244, відповідачем було отримано передоплату в сумі 8600 грн. (а.с.9). Як свідчить заява від 19.10.2012 року, позивач звертався до відповідача про повернення авансового платежу в зв»язку з невиконанням строку поставки товару вчасно (а.с.10). В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги, вказуючи на те, що відповідач свої зобов»язання за договором не виконав, отримані за умовами договору кошти в розмірі 8600 грн. в добровільному порядку не сплачує, письмова вимога позивача про повернення коштів залишена без задоволення. Суд вважає, що ці доводи знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Положення ч.1 ст.612 ЦК України визначають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ч.ч.2, 3, 5 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Враховуючи обставини справи та наявні докази, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не виконано умови договору від 14.07.2012 року, в зв»язку з чим даний договір має бути розірваний, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума, сплачена позивачем за умовами договору в розмірі 8600 грн., а також пеня, передбачена п.7.4 Договору в розмірі 3131 грн. 40 коп. Доводи відповідача про необґрунтованість вимог позивача в частині стягнення пені, викладені ним у заяві про перегляд заочного рішення, суд вважає необґрунтованими та не приймає до уваги, оскільки даний вид відповідальності за невиконання зобов»язань прямо передбачений умовами договору, укладеному між сторонами. Інших жодних належних доказів в спростування вимог позивача в цій частині відповідачем не надано. Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд враховує положення п.5 ч.1 ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно якого споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. При таких обставинах, суд не вбачає підстав для задоволення цих вимог позивача, оскільки право на відшкодування моральної шкоди у нього в даному випадку не виникло, так як фактично не було виконано умови договору, а не мало місце недоліки продукції або її дефект. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, то на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп., а також стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial