Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № КЛ2209/08 від 15.09.2008 року у загальній сумі 270972 гривень, а також сплачений позивачем судовий збір у сумі 2709,72 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 15 вересня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач по справі був укладений Кредитний договір № КЛ2209, за умовами якого відповідачу надані в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності кредитні ресурси шляхом відкриття на картковому рахунку відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту 25000,00 гривень зі сплатою 21 проценту за користування кредитними ресурсами зі строком користування до 11.09.2010 року. Відповідачем було порушено зобов'язання щодо своєчасного повернення отриманого кредиту та сплати відсотків, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 30.11.2012 року складає 73145,71 гривень. За несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів, позивачем було нарахована пеня у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, що станом на 30.11.2012 року складає 197826,29 гривень. Позивач звертався до відповідача із вимогою про повернення кредиту, але на час звернення до суду із позовом, заборгованість за кредитним договором не погашена. Представник позивача Гур’єв Д.М., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутність. Відповідач, будучи повідомленою про день та час слухання справи своєчасно і належним чином, протягом тривалого часу у судові засідання не з'являється, про причини своєї неявки суд не повідомляє, документів, на підтвердження поважності причин неявки у судові засідання не надає, а тому суд визнає причини неявки відповідача у судові засідання неповажними. До суду надійшла письмова заява відповідача, в якій вона просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 15 вересня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника управління організації продажів роздрібного банкінга Філіалу «Слобожанське регіональне управління» Відкритого акціонерного товариства «Банк«Фінанси та Кредит» Купіна Є.О та [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії № КЛ 2209/08, відповідно до якого Банк відкриває під БПК Visa Classic № [NUMBER] Позичальника на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром кредитного ліміту в сумі 25000,00 гривень зі сплатою процентів за користування Кредитними ресурсами у розмірі процентної ставки 21 % річних, а Позичальник зобов'язався повністю повернути отримані кошти у строк до 11 вересня 2010 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами у строки, встановлені цим договором. Крім того, 11 вересня 2008 року між сторонами був укладений договір №005-Р/006367 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки за умовами якого, у випадку відкриття на підставі окремого договору між банком та клієнтом кредитної лінії із встановленням кредитного ліміту (ліміту овердрафту) на карту, клієнт проводить розрахунки із використанням картки в межах суми видаткового ліміту, яка включає суму кредитної лінії і суму коштів, що знаходяться на картрахунку клієнта, зменшену на суму заблокованих, але не списаних коштів. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У вищезазначених договорах визначені всі суттєві умови щодо виду банківських послуг, строку дії договорів, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші, при цьому [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом у договорах, що вона з ними ознайомлена і згодна. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] про відкриття карткового рахунку, отримання платіжної картки банка «Фінанси та Кредит» та відкриття ліміту овердрафта від 08.09.2008 року, остання 16 жовтня 2008 року отримала платіжну картку у непошкодженому стані, а також запечатаний конверт із ПІН-кодом, що підтверджується її письмовою розпискою. Згідно з п.3.1. Договору, видача кредитних коштів у рамках відновлювальної кредитної лінії у розмірі, що не перевищує кредитний ліміт здійснюється Банком без окремої заяви Позичальника у разі перевищення сум операцій, що проводяться по картрахунку Позичальника, над розміром встановленого на картрахунку Позичальника розхідного ліміту. Відповідно до п.3.2. Кредитного договору Позичальник, зобов'язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цим договором та сплатити проценти за їх використання 11.09.2010 року. Пунктом 3.2.1 Договору встановлено обов'язок Позичальника щомісячно, з 26 числа поточного місяця до 5 числа наступного місяця, здійснювати зменшення розміру позичкової заборгованості (суми виданих Кредитних ресурсів), що утворилася станом на початок дня 26 числа поточного місяця, на розмір процентів за кредитом, розрахованих за користування Кредитними ресурсами за період з 26 числа попереднього місяця по 25 число поточного місяця. Пунктом 4.1. встановлено, що Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними ресурсами за процентною ставкою 21 процентів річних. Пункт 4.3. передбачає, що Позичальник сплачує проценти щомісячно, 25 числа кожного поточного місяця. У вказаний строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами за період з 26 числа попереднього місяця по 25 число поточного місяця. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на оддержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розм'як визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] допустила порушення грошового зобов'язання за Договором щодо погашення кредиту, процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість, яка станом на 30.11.2012 року складає 73145,71 гривень. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України в зв'язку з наявністю заяви відповідача суд розглядає питання про застосування позовної давності. Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається зі змісту вищевказаної кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань, так і строк виконання зобов'язання із щомісячним погашенням платежів, останній з яких підлягав виконанню у строку до 11 вересня 2010 року. Отже, поряд із встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору, ч. 3 зазначеної статті передбачає, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-116цс13 про стягнення заборгованості за кредитним договором, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 264 КК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку та відповідно до ч. 3 вказаної статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з розрахунків заборгованості, наданих представником позивача, відповідач [PERSON] повністю припинила погашення заборгованості за кредитним договором з 01 серпня 2010 року, до вказаної дати частково виконувала свої зобов'язання за кредитним договором та періодично сплачувала необхідні платежі, що свідчить про визнання нею заборгованості за кредитним договром. Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості 24 січня 2013 року, тобто до спливу трирічного строку. Крім того, суд також враховує ту обставину, що 15 серпня 2012 року, заступник керуючого філією «Слобожанське РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит» Пірожок О.П. звертався до відповідача із повідомленням-вимогою щодо наявності заборгованості за кредитом та необхідності її погасити. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про задоволення вимоги Банку у добровільному порядку. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст.. 617 ЦК України, а тому підстави для застосування строку позовної давності у суду - відсутні. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За порушення строків погашення кредиту, процентів та щомісячної комісійної винагороди за користуванням кредитом, відповідно до п.6.1 Кредитного договору, відповідачу нарахована пеня у розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення, що відповідно до розрахунків позивача станом на 30.11.2012 року складає 197826,29 гривень. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Згідно з положеннями ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Таким чином, обчислення позовної давності щодо вимог про стягнення пені здійснюється окремо за кожний день (місяць), за який пеня підлягає нарахуванню, відтак право на позов про стягнення пені за кожний день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Пеня є санкцією, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано. Із заяви [PERSON] вбачається, що нею було заявлено про застосування строків позовної давності в порядку, передбаченого ч.3,4 ст. 267 ЦК України. Враховуючи ту обставину, що стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду з позовом та нараховується у межах строку позовної давності, встановленого для основної вимоги, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача в межах строку позовної давності за період з 25 січня 2011 року по 23 листопада 2012 року складає 174615,40 гривень. Разом з тим, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 30 листопада 2012 року сума заборгованості відповідача за кредитним договором складає 73145,71 гривень, а розмір нарахованої позивачем пені - 174615,40 гривень. Таким чином, розмір нарахованої пені за порушення виконання зобов'язань за договором є не співмірним з сумою заборгованості за кредитом та більш ніж у два раз перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, визначених у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача до 87307,70 гривень. Таким чином, загальна сума заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № КЛ 2209/08 від 15.09.2008 року, яка підлягає стягненню з відповідача становить 160453,41 гривень. Згідно платіжного доручення № 125 від 14 січня 2013 року позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2709,72 гривень Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума заявлених позовних вимог складає 270972 гривень, загальна сума задоволених позовних вимог складає 160453,41 гривень, що складає 59,21% ціни позову. При таких обставинах з відповідача [PERSON] на користь позивача стягуються судові витрати у сумі 1604,42 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial