Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Родина відповідача та його дружини [PERSON] із дітьми проживали без реєстрації в Гуляйпільському районі Запорізької області. [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Так, 27.07.2012 року від Успенівської сільської ради до служби у справах дітей надійшла інформація, що останній не влаштовує свою доньку [PERSON] до Успенівського навчально-виховного комплексу. Також повідомлялося, що [PERSON] не допускав до дітей патронажну сестру, яка здійснювала контрольні обстеження багатодітної сім'ї. В сім'ї [PERSON] не виявляли інтересу до внутрішнього світу дітей, не створювали умов для отримання ними освіти. Питання щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов'язків розглядалося на засіданні виконавчого комітету Успенівської сільської ради 16.02.2012 року. 31.07.2012 року сім'ю [PERSON] відвідували працівники служби у справах дітей, про що було складено акт обстеження умов проживання, рекомендовано навести лад в будинку та на подвір'ї. [PERSON] не мав постійної роботи, жив за рахунок соціальної допомоги на дітей, схильний до вживання алкоголю та асоціальної поведінки. Психологіний клімат в сім'ї не сприяв нормальному фізичному та духовному розвитку дітей. [INFO] року [PERSON] померла внаслідок закритої травми органів черевної порожнини, яку їй завдав [PERSON], котрий за вчинене відбуває покарання, призначене вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10.12.2013 року. Рішенням суду із відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей, заборгованість по аліментам на червень 2016 року становить 40 788,87 грн. На даний час діти перебувають під опікою [PERSON] Діти із жахом чекають повернення батька з місць позбавлення волі. В зв'язку з чим позивач просить суд на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Також зазначив, що на даний час діти перебувають під тимчасовою опікою бабусі та дідуся, добре влаштовані, забезпечені всіма необхідними умовами для проживання. За весь період перебування відповідача у місцях позбавлення волі він жодного разу не зателефонував, не написав листа, ніяким іншим чином не цікавився життям та здоров'ям своїх малолітніх дітей. Крім того, [PERSON] не надає їм фінансової допомоги, хоча має право та можливість працювати у виправній колонії. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належаним чином. Ухвалою суду від 01.09.2016 року начальнику Вільнянської виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20), було доручено вручити [PERSON] копію позовної заяви із доданими до неї матеріалами та з'ясувати його думку з приводу поданого позову. Згідно заяви від 14.09.2016 року, [PERSON] просить суд не позбавляти його батьківських прав відносно малолітніх дітей, зазначивши, що буде виконувати свої обов'язки по вихованню дітей після звільнення з місць позбавлення волі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Також зазначила, що її донька прожила із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі вісім років. Майже з початку сімейного життя останній почав завдавати [PERSON] тілесні ушкодження, не працював, пиячив та просив її позичати гроші на алкоголь і продукти харчування. Коли з'явилися діти, родина проживала за рахунок соціальних виплат. До травня 2013 року [PERSON] із чоловіком допомагали їм грошима та продуктами, просили доньку забрати дітей та переїхати до них. [PERSON] не допускав до дітей лікаря, хоча у молодшої доньки були зопрілості та вона потребувала медичної допомоги. Він також не захотів віддати до школи старшу доньку [PERSON], пояснюючи це тим, що немає грошей. [PERSON] не займався вихованням дітей, не приділяв їм уваги, не забезпечував їх. Він скаржився, коли дружина народила останню дівчинку, виганяв її з будинку. Діти були присутні під час побиття батьком їхньої матері, внаслідок чого вона померла. Після цих подій [PERSON] ходила до психолога. Діти не називають [PERSON] своїм батьком та не хочуть його бачити. [PERSON] має бажання та можливість забезпечити своїх онук, виховує їх із турботою та любов'ю. Прокурор Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області [PERSON] вважала, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно п'ятьох малолітніх доньок буде відповідати інтересам дітей. Просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, малолітньої [PERSON], свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] (а.с.21-25). Відповідно до повідомлення Успенівської сільської ради № 307 від 27.07.2012 року, службі у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації було повідомлено, що на території Успенівської сільської ради проживає сім'я [PERSON] та [PERSON] із п'ятьма дітьми, яка категорично відмовилася від медичного обслуговування працівниками Успенівської амбулаторії ЗПСМ. Батьки малолітніх не працюють, [INFO] року народилася п'ята дитина, яка потребує регулярного медичного обслуговування, але батько не дозволяє проводи огляди та надавати медичні послуги. Також батько не вважає за потрібне віддавати старшу доньку [PERSON] до школи. Ні батько, ні мати не приділяють належної уваги вихованню дітей (а.с.37). Згідно із актом обстеження умов проживання від 31.07.2012 року, працівники служби у справах дітей було обстежено умови проживання родини [PERSON] за адресою [ADDRESS] та встановлено задовільні умови для проживання та виховання дітей, проте звернуто увагу на необхідність вчасного прання дитячого одягу, рекомендовано оформити паспорт багатодітної родини, навести порядок на подвір'ї та в приміщеннях (а.с.38). Факт проживання родини [PERSON] за вищевказаною адресою з осені 2010 року по [INFO] року підтверджується довідками Успенівської сільської ради від 01.06.2013 року № 211 та від 02.02.2016 року № 39 (а.с.39). [PERSON] [INFO] року померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.28). З розпорядження голови Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області № 202 від 25.06.2013 року вбачається, що [PERSON] призначено опікуном над малолітніми дітьми, позбавленими батьківського піклування, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; визначено місце проживання дітей у опікуна за адресою [ADDRESS] (а.с.26-27). Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області по справі за № 315/1144/13-ц від 10.10.2013 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі 1/2 частини всіх його видів прибутку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 09.08.2013 року (а.с.41-42). Відповідно до вироку Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10.12.2013 року, [PERSON] [INFO] року в період часу з 20-00 години по 20-30 годину, знаходячись за місцем свого проживання в [ADDRESS], на ґрунті неприязних стосунків, що виникли під час сварки із дружиною [PERSON], яка перебувала у стані алкогольного сп'яніння, маючи умисел на вчинення вбивства останньої, наніс їй не менш ніж 73 ударів кулаками рук та вудкою в область обличчя, голови, тулубу та кінцівок, внаслідок чого заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть. Зазначеним вироком [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дев'ять років (а.с.30-36). З 05.04.2014 року та до теперішнього часу [PERSON] відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20), що підтверджується витягом з рішення комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі Вільнянського слідчого ізолятору в Запорізькій області від 26.03.2014 року та довідкою Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20) від 26.08.2016 року (а.с.46, 86). Згідно із довідкою про заборгованість № 402 Вільнянського районного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 10.06.2016 року, заборгованість по аліментам за виконавчим листом № 315/1144/13-ц за період з 09.08.2013 року по 01.06.2016 року становить 40 788,87 грн. Заборгованість нарахована у відповідності до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (як для безробітного), оскільки боржник відбуваючи покарання у ВВК-20, має право працювати, але працевлаштування осіб, що відбувають покарання в даній установі, можливе тільки на добровільній основі (а.с.43). З довідки - характеристики Успенівської сільської ради від 14.06.2016 року № 506 вбачається, що [PERSON] проживав без реєстрації в [ADDRESS] разом із дружиною та своїми малолітніми дітьми, не мав постійної роботи, жив за рахунок соціальної допомоги на дітей та випадкових заробітків, в період проживання вживав спиртні напої, на даний час знаходиться в місцях позбавлення волі (а.с.40). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області № 113/01-46 від 14.06.2016 року, перевіркою встановлено, що [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], мати яких померла від тілесних ушкоджень, спричинених останнім. До позбавлення волі [PERSON] не допускав дітей до медичних обстежень, не виявляв інтересу до внутрішнього світу дітей, не створював умов для отримання ними освіти. При обстеженні умов проживання дітей було виявлено безлад в будинку та на подвір'ї, бруд в кімнатах та розкидану брудну білизну. До позбавлення волі [PERSON] ухилявся від своїх обов'язків по вихованню дітей, не сприяв їх утриманню, оскільки ніде не працював, не утримував підсобне господарство, був схильний до вживання алкоголю. На даний час [PERSON] також участі у вихованні малолітніх не приймає, фінансової допомоги на їх утримання не надає. В зв'язку з чим, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити його батьківських прав відносно малолітніх дітей (а.с.19-20). Звернення громадян [PERSON], [PERSON] та інших, суд не приймає до уваги, оскільки вони не є доказами у розумінні чинного цивільно-процесуального законодавства України. В судовому засіданні була допитана малолітня [PERSON], яка пояснила, що до весни 2013 року проживала із батьком, матір'ю та сестрами у центрі с.Успенівки, біля лікарні. Їх вихованням займалася мати. Вона купувала солодощі, одяг та іграшки. Батько не звертав на них уваги, але коли діти йому заважали, він кричав матом та міг вдарити. Одного разу батько спалив їхні іграшки та одяг. Коли матері декілька днів не було вдома (вона була у лікарні), батько не готував їжі. [PERSON] готувала бутерброди та годувала своїх сестер. Коли мати повернулася з пологового будинку із молодшою дитиною [PERSON], батько вигнав її з будинку, але наступного ранку діти побачили, що вона вже вдома. Коли приходили люди із перевіркою умов їх проживання, батько залякував їх, щоб не сказали нічого зайвого. Також, батько не відпустив [PERSON] до школи та не возив дітей до лікарні. [PERSON] зазначила, що на даний час дуже добре влаштована із своїми сестрами, їм дуже подобається проживати у бабусі з дідусем, які займаються їх вихованням, дбають та піклуються про них. [PERSON] не хоче, щоб батько приймав участь у її житті. Її сестри також бажають залишитися у бабусі із дідусем, про батька не згадують. За час, що пройшов зі смерті матері, батько не телефонував, не писав та ніяким іншим чином не приймав участі у їх житті. На запитання головуючого, чи можливо таке, що коли [PERSON] звільниться з місць позбавлення волі, [PERSON] та її сестри захочуть спілкуватися із батьком, проживати разом із ним, остання відповіла відмовою, розплакалася та притулилася до своєї бабусі [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що до листопада 2015 року обіймала посаду голови Успенівської сільської ради. В с.Успенівка проживала родина [PERSON] із п'ятьма малолітніми дітьми. Родина звернула на себе увагу сільської ради, коли [PERSON] почав не допускати до четвертої дитини - [PERSON] лікаря, який проводив її огляд та виявляв зопрілості. Після цього, [PERSON] та працівники служби у справах дітей часто відвідували родину. При обстеженні умов проживання, було виявлено бруд в будинку та на подвір'ї, брудну дитячу білизну та одяг. [PERSON] часто була вся в синцях. Після народження п'ятої дитини - [PERSON], [PERSON] навіть не зустрів дружину із лікарні. [PERSON] бачила, як остання 20.07.2012 року виходила із автобусу із дитиною на руках. Після цього їй стало відомо, що [PERSON] знов побив дружину, яка всю ніч ховалася від нього. [PERSON] не допускав також і до [PERSON] медичних працівників. Хоча вони проживали біля лікарні, він не дозволяв дружині відводити туди дітей. До позбавлення волі [PERSON] не займався вихованням дітей, не цікавився їхнім життям, не забезпечував фінансово. У [PERSON] не було постійної роботи, лише іноді траплялися підробітки, з яких він купляв алкогольні напої та пиячив. Родина існувала на соціальну допомогу для дітей. [PERSON] не хотів віддавати дітей до дитячого садка. Також, не віддавав [PERSON] до школи, щоб вона допомагала із молодшими дітьми. [PERSON] проявляв свою агресію і до дітей, лаявся на них матом так, що було чутно на всю вулицю. На даний час діти перебувають і гарних умовах, про них піклуються. Всі дівчата гарно вдягнені, охайні та спокійні, двоє старших дівчинок навчаються, двоє середніх відвідують дитячий садок, а молодша знаходиться вдома із бабусею. У відповідності до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Вище зазначене не суперечить і доповнює вимоги п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, яка набрала чинності 27.09.1991 року, згідно до якої держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком коли це суперечить найкращим інтересам дитини, та докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, так як батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а також шостому принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю Об'єднаних Націй 20.11.1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вбачається, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судовим розглядом встановлено, що відповідач ще до позбавлення волі не піклувався про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, а саме не забезпечував необхідного медичного догляду дітей (передусім [PERSON] та [PERSON], які потребували регулярних медичних оглядів), не створював умов для отримання донькою [PERSON] освіти, не забезпечував дітей відповідними умовами для проживання та фінансово, не спілкувався із дітьми та не виявляв інтересу до їх внутрішнього світу. Виховання дітей для [PERSON] зводилося до лайки на них, коли доньки йому заважали, та повної не зацікавленості ними, коли цього не відбувалося. Непрацевлаштованість відповідача, проживання родини за рахунок соціальних виплат на дітей, при цьому вживання [PERSON] алкогольних напоїв та регулярне нанесення тілесних ушкоджень своїй дружині, внаслідок яких вона згодом померла, свідчить, на думку суду, про перебування малолітніх у стані постійного хвилювання за майбутнє, заляканості від тих умов проживання, що склалися на той період часу. Крім того, після свого ув'язнення [PERSON] жодним чином не проявив зацікавленості у житті та здоров'ї його дітей, не підтримує із ними родинних відносин, не надає матеріальної допомоги. На даний час малолітні виховуються бабусею [PERSON], яка була призначена їх опікуном, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. [PERSON] піклується про моральний та фізичний розвиток онук, про що, крім іншого, свідчать грамоти та сертифікати про участь [PERSON] у різноманітних конкурсах. За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON], як батько своїх обов'язків по вихованню дітей тривалий період часу не виконує, що є підставою для позбавлення його батьківських прав в порядку п.2 ч.1 ст.164 СК України. І хоча позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов'язків і способом захисту прав та інтересів дитини, беручи до уваги принципи викладені в Декларації прав дитини, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, із врахуванням особистісних якостей відповідача, зазначених у довідці - характеристиці Успенівської сільської ради від 14.06.2016 року № 506 та акті № 413 первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 08.07.2013 року, та думки малолітньої [PERSON], суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача перш за все буде відповідати інтересам малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved