Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 24 вересня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до вказаної угоди відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1423,61 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також відповідач зобовязана була погашати заборгованість за кредитом, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця щомісячним платежем. Однак, в порушення умов угоди відповідач належно не виконувала взятого на себе зобовязання і своєчасно не вносила необхідні платежі. Станом на 14 листопада 2017 року вона має заборгованість за угодою з урахуванням несплачених відсотків, пені, комісії та штрафних санкцій на загальну суму 21226,71 грн. (14965,00 грн. заборгованість за кредитом, 1923,48 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2435,73 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також 1902,50 грн. штраф), які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 14 лютого 2018 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. З матеріалів справи вбачається, що відповідач відсутня за зареєстрованою у встановленому порядку адресою проживання. Повідомлена про перебування у провадженні суду справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відзив на позов не подала. У відповідності до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 24 вересня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до вказаної угоди відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 16584,01 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязана була погашати заборгованість за кредитом, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця щомісячним платежем в розмірі 601,67 грн. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Однак, судом встановлено, що в порушення умов вищевказаного кредитного договору, відповідач належно не виконувала взятого зобовязання і своєчасно не вносила необхідні платежі. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 14 листопада 2017 року вона має заборгованість за угодою з урахуванням несплачених відсотків, пені, комісії та штрафних санкцій на загальну суму 21226,71 грн. (14965,00 грн. заборгованість за кредитом, 1923,48 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2435,73 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також 1902,50 грн. штраф). Також відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Поряд з цим, аналізуючи зміст наданого представником позивача розрахунку, суд вважає розмір заборгованості за кредитом та визначених процентів необґрунтованим, виходячи з наступного. Так, розрахунки щодо нарахування процентів за користування кредитом, пені та штрафів, представник позивача обґрунтовує умовами, викладеними у Генеральній угоді та Умовами і правилами надання банківських послуг. Проте, надані представником позивача зазначені Умови і правила, всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», позичальником не підписані. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про те, що оригінали цих документів були передані кредитором відповідачу, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. Зазначений правовий висновок, який суд враховує у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, викладений в постановах Верховного суду України № 6-16цс15 від 11.03.2015, № 6-240цс14 від 11.02.2015, № 6-698цс15 від 10.06.2015, № 6-757цс від 01.07.2015, № 6-2320цс16 від 22.03.2017. Наявність у відповідача обовязку зі сплати процентів передбачена ч. 1 ст. 1054 ЦК України, але враховуючи зазначені вище обставини, розмір процентів у даному випадку має обраховуватися, виходячи з положень ч. 1 ст. 1048 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, у відповідності до яких, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором з 30 серпня 2016 року. Отже, розмір процентів за період з 30 серпня 2016 року по 14 листопада 2017 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи із суми поточної заборгованості в розмірі 12728,93 грн., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за вказаний період, становить 2069,90 грн., що розраховується наступним чином: з 30.08.2016 р. по 15.09.2016 р. (ставка НБУ 15,5%, кількість днів 16) 86,49 грн.; з 16.09.2016 р. по 27.10.2016 р. (ставка НБУ 15%, кількість днів 41) 214,47 грн.; з 28.10.2016 р. по 13.04.2017 р. (ставка НБУ 14%, кількість днів 167) 815,35 грн.; з 14.04.2017 р. по 25.05.2017 р. (ставка НБУ 13%, кількість днів 41) 185,88 грн.; з 26.05.2017 р. по 26.10.2017 р. (ставка НБУ 12,5%, кількість днів 153) 682,97 грн.; з 27.10.2017 р. по 14.11.2017 р. (ставка НБУ 13,5%, кількість днів 18) 84,74 грн. Суд погоджується із сумою штрафу 1902,50 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у відповідності до п. п. 2.2 Генеральної угоди. Натомість, щодо стягнення з відповідача пені та комісії суд вважає, що такі вимоги є безпідставними, оскільки сама Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, яка підписана відповідачем, таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалось вище, укладено не було. Крім того, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, виходячи з вимог вищевказаних Законів суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 12728,93 грн. поточної заборгованості, 2069,90 грн. заборгованості за процентами та 1902,50 грн. штрафу, а всього стягнути 16701,33 грн. заборгованості за кредитним договором. Також, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, стягнувши його в сумі 1386,34 грн.

Outcome: partial