Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, свої вимоги мотивував тим, що 05 березня 2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що в 2014 році вони вирішили готуватися до переїзду у Польщу для подальшого проживання всією сім`єю, почали вивчати мову, брали приватні уроки, підшукали роботу та помешкання для проживання їх сім`ї. В вересні 2016 року за їх планами сім`ї відповідачка перша поїхала разом із їх маленькою малолітньою донечкою до Польської народної республіки з метою винайдення квартири та в подальшому переїзду його позивача для сумісного проживання та працевлаштування. 03.10.2016 року він також приїхав до Польської народної республіки і в розмові із малолітньою донькою взнав про те, що відповідачка закривала їхню донечку саму у кімнаті і поки вона спала, то відповідачка із своїм знайомим поляком гуляла усю ніч по місту. Для нього така новина стала шоком і він наполіг на переїзді всієї їх сім`ї до іншого хостела, але відповідачка за його спиною та потайки від нього з урахуванням їх нового місця помешкання продовжувала стосунки з другим чоловіком (поляком). Їх стосунки ставали все гіршими та почуття поваги і любові зникало. Він зрозумів, що відповідачка в прямому розумінні його зраджує з іншим чоловіком та нехтує сімейними цінностями та не бажає збереження їх повноцінної сім`ї. Він просив відповідачку зупинитися, осмислити свої вчинки та почати їх стосунки з чистого аркушу, однак цього не сталося. 08.10.2016 року він за згодою відповідачки переїхав разом із донечкою до свого товариша в інше місто у Польщі (під Краків), де проживали разом більше місяця. За цей період він повністю утримував донечку та надавав їй усі необхідні блага для повного душевного та духовного розвитку. Позивач вказує, що оскільки рішення суду ще не було про визначення місця проживання дитини і він не хотів порушувати норми закону в листопаді 2016 року він повернув Каталіну відповідачу, так як було вже очевидним, що сімейне життя між ними погіршилося настільки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, з листопада 2016 року вони не живуть однією сім`єю, живуть окремо один від одного та не ведуть спільний бюджет доля існування їх сім`ї. Вони мають протилежні погляди на шлюб і на життя, різні характери, не можуть знайти спільну мову при вирішенні виниклих непорозумінь між ними, ні про що не можуть домовитись і разом розуміють, що шлюб виявився невдалим. Вказує, що через зраду відповідачки кожний з них втратили почуття любові один до одного, що є підставою їх розлучення, на даний момент ведення між ними спільного господарства та шлюбні стосунки припинені повністю, вони не підтримують ніяких відносин, їх сім`я повністю розпалася та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майнових спорів щодо поділу майна між ними не має, дане питання вони вирішили добровільно та в досудовому порядку. Позивач просить розірвати шлюб між ним [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що в книзі реєстрації шлюбів від 05.03.2011 року зроблено актовий запис № 400. Представник позивача [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] не заперечує та просить дану вимогу задовольнити в повному обсязі, а також надала суду копію заяви [PERSON] від 18.07.2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С., зареєстровану в реєстрі за № 2888, в якій вона вказує, що не заперечує проти розірвання шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї від 05.03.2011 року, запис № 400. В зв`язку із цим суд, враховуючи письмові заяви представників позивача та відповідача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 05.03.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, проти примирення сторони заперечують. Дані обставини вказують на те, що сім`я сторін розпалась, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Зазначені вище обставини підтверджуються матеріалами справи. Таким чином суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і він підлягає до задоволення. Оскільки не заявлене інше, суд вважає, що після розірвання шлюбу слід залишити відповідачці прізвище [PERSON] .

Outcome: approved