Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому за уточненими позовними вимогами просить стягнути з [PERSON] завдану шкоду в порядку регресу у сумі 16 579 грн. 73 коп. та судовий збір. Вимоги мотивує тим, що 10.09.2016 року в м. Києві по Харківській площі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілям було завдано механічних пошкоджень. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21.10.2016 року [PERSON] визнано винним у настанні ДТП. На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності. 08 вересня 2016 року власник пошкодженого транспортного засобу «Тойота» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. 06 грудня 2016 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 16 579,73 грн. на користь власника пошкодженого автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER]. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.08.2018 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 80, 81). В судове засідання представник позивача не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представником позивача МТСБУ Гусєвим П.В. до суду подано заяву в якій просить провести розгляд справи у відсутності їх представника, зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 14 листопада 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 06.09.2016 року о 10 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] по Харківській площі в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Хонда» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21.10.2016 року у справі № 753/17206/16-п (а.с. 15). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи убачається, що на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Звіту про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER] від 15.09.2016 року № 5562/09/16, вартість відновлювального ремонту цього автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 16 047,73 грн. (а.с. 16-53). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Вбачається, що 08.09.2016 року власник транспортного засобу «Хонда» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернулася до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 7-8, 9). З матеріалів справи убачається, що договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Нормами ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Судом встановлено, що у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 05.12.2016 року здійснило виплату відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «Хонда» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] в розмірі 16 047,73 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 9536рв від 05.12.2016 року (а.с. 56). Отже, МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ст. 993 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Крім цього позивачем були понесені витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 550,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № сф-0000292 від 28.09.2016 року (а.с. 56). Згідно вимог ч. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду надано не було. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп. (а.с. 4).

Outcome: approved