Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 15 лютого 2008 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] в розмірі 27236 грн. 82 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 2738 грн. 00 коп., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 14430 грн. 64 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 8295 грн. 00 коп., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн., штрафу (процента складова) - 1273 грн. 15 коп., що утворилася станом на 07 жовтня 2014 року, посилаючись на порушення боржником зобов'язань за кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та подав до суду клопотання про застосування позовної давності при вирішенні спору по справі, та просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором б/н від 15 лютого 2008 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3000 грн. у виді встановленого кредитного ліміт на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % на місяць. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, станом на 07 жовтня 2014 року банком нарахована заборгованість в розмірі 27236 грн. 82 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 2738 грн. 00 коп., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 14430 грн. 64 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 8295 грн. 00 коп., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн., штрафу (процента складова) - 1273 грн. 15 коп.. Заява про отримання кредитних коштів позичальника містить посилання про те, що позичальник ознайомлений та погодився із умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку і погодився із тим, що його заява разом із умовами надання послуг, правилами та тарифами банку складають договір про надання банківських послуг Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. В п.п.6.5, 6.6. Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах даного договору. В випадку невиконання зобов'язань по договору, на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту. В п. 8.6 зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів позичальник сплачує банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Згідно п. 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Разом з тим, банком не було доведено про здійснення пролонгації договору, оскільки пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, в той час як боржник своїх зобов'язань за договором від 15 лютого 2008 року не виконав, нову платіжну картку боржнику банком не видавалась. Відповідно до виписки з розрахунку загальної суми витрат клієнта, наданої позивачем, на картку зарахований кредитний ліміт в сумі 3000 грн., останнє погашення кредиту здійснено 12 березня 2008 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся з позовною заяв складеною та підписаною 09 жовтня 2014 року. Відповідно до договору б/н від 15 лютого 2008 року карта видана 15 лютого 2008 року. Відомості про первісність кредитної картки чи її перевипуск банком суду не надані, копію карти сторонами суду не надано, при цьому суд вважає, що інформація про карту в якій зазначений строк дії картки значення не має, оскільки умовами договору передбачено щомісячне погашення заборгованості. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; до ст. 259 ЦК України позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі; ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін; ст.261 ЦК України за зобов'язання з визначеним строк виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги; ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо); ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14 цс14. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи наведенні норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що, згідно наданого позивачем розрахунку відповідачем проведено останній платіж 12 березня 2008 року, а також, той факт, що умовами договору не передбачений строк повного погашення кредиту, пов'язаного з останнім днем місяця дії картки, а передбачені щомісячні кредитні платежі, позивна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу, в той час як позивач звернувся до суду з відповідною вимогою тільки 09 жовтня 2014 року, а тому, з урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності, яка відповідно до Умов і правил надання банківських послуг за домовленістю сторін збільшена не була, та за відсутності заяви позивача про поновлення такого строку, суд приходить до висновку, що банком пропущено строк позовної давності для звернення до суду з основної вимоги, а тому відповідно до ст. 266 ЦК позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки). Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких підстав суд вважає за необхідне постановити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строків позовної давності. З огляду на вище викладене,

Outcome: dismissed