Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який надалі уточнив та в якому вказує, що гуртожиток по [ADDRESS] є власністю територіальної громади м.Бердянська в особі Бердянської міської ради. В кімнаті [NUMBER] вказаного гуртожитку зареєстроване місце постійного проживання відповідача [PERSON] та його доньки [PERSON] 19.06.2012р. та 29.05.2013р. було проведено обстеження вказаної кімнати та встановлено зі слів сусідів, що відповідачі у цій кімнаті не проживають. Тому позивач звернувся до суду, в своєму позові, посилаючись на ст.ст.71,72 ЖК України, просить визнати [PERSON] та його неповнолітню доньку [PERSON] такими, що втратили право користування вказаною кімнатою. В судовому засіданні представник позивача Шаталінська Ю.В. позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, а також стверджувала, що відповідачі взагалі ніколи у вказаній кімнаті не проживали з моменту її отримання, просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що [PERSON] не має можливості постійно проживати у вказаній кімнаті гуртожитку тому, що в результаті реконструкції, зробленою його сусідом Стерліковим він не має елементарних умов для проживання. Але в той же час, [PERSON] періодично буває у своїй кімнаті, зробив там ремонт, постійно та регулярно оплачує комунальні послуги. Просив в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради - Аліпова І.А. заперечувала проти позовних вимог та пояснила, що неповнолітній дитині потрібно мати місце для постійного проживання. Третя особа - КП «Житлосервіс-2а» до судового засідання свого представника тричі не направила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що в складі комісії проводили обстеження кімнати [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] та зі слів сусіда Стерлікова з'ясували, що у вказаній кімнаті ніхто не проживає на протязі більше 6 місяців, самі вони до кімнати не підходили, у вхідні двері не стукали, інших сусідів не опитували. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови взадоволенні позову на підставі наступного. Згідно свідоцтва про право власності з реєстраційним написом БТІ, гуртожиток по [ADDRESS] належить на праві власності територіальній громаді м.Бердянська в особі Бердянської міської ради. Згідно довідки КП «Житлосервіс-2а», у кімнаті [NUMBER] вказаного гуртожитку зареєстровано місце постійного проживання відповідача [PERSON] та його неповнолітньої доньки [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. До суду не надано жодного переконливого доказу того, що відповідачі не проживають у зазначеній кімнаті гуртожитку на протязі більш, ніж 6 місяців. Акти обстеження житлового приміщення від 19.06.2012р. та від 29.05.2013р. можуть свідчити лише про відсутність відповідачів у вказаній кімнаті у конкретні дні та в конкретний час, але не можуть бути доказом постійного не проживання певних осіб на протязі певного часу. Тим більше, що за свідченнями осіб, які проводили обстеження 29.05.2013р., допитаних в якості свідків, вони навіть не робили спроби перевірити, чи є хто у вказаній кімнаті, а просто повірили словам єдиного сусіда, який від підпису у відповідному акті відмовився. Крім того, під час судового розгляду справи залишилось не з'ясованим, чи є належні умови для проживання відповідачів у вказаній кімнаті гуртожитку, тобто туалет, душ, кухня тощо. За таких обставин твердження представника відповідача про відсутність належних умов для постійного проживання та періодичне користування відповідачем спірною кімнатою гуртожитку залишились не спростованими. Тому підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою гуртожитку, відсутні, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed