Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що він є співвласником спірної 1/2 квартири №5 (верхній поверх) в будинку №18 по вул. Леніна в с. Діброва Васильківського району Київської області, однак відповідачі неправомірно оселилися та проживають в спірній частині квартирі, чим порушують його права як власника. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши суду довідку Васильківської центральної районної лікарні, в якій зазначено, що 14 квітня 2017 року вона пройшла огляд, однак на останній міститься печатка для листів непрацездатності, та в штампі лікарні не містяться дані, а саме № довідки та дата видачі довідки, а тому такий доказ є недопустим, а причини неявки визнані неповажними. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи судом повідомлені належно. Натомість в матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідачів (а.с. 23-25, том 1) Треті особи в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи судом повідомлені. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що позивачу належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира № 4 та 1/2 частки квартири № 5 за адресою: Київська область, Васильківський район, село Діброва вулиця Леніна, будинок 18, на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.1998 року та ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.04.2010 року, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 27368656 від 20.09.2010. Як вбачається з копії актів комісїі від 18.03.2015 року, 27.03.2015 року, 07.04.2015 року, затверджених директором ПСП «Калинівське» [PERSON], в квартирі ІІ поверху № 5 загальною площею 26,7 м.кв., що знаходиться в будинку № 18, по вулиці Леніна в с. Діброва, Васильківського району, Київської області, проживають наступні громадяни: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно копії корінця-ордеру № 128 виданого 28 квітня 1995 р. на підставі наказу директора совхоза «Калиновский» № 160 від 25.04.1995 р, рішення профкому № 4 від 20.04.1995 р., ордер дійсний на вселення протягом 10 днів громадянину [PERSON] дозволено заселити кімнату № 2, 15, 2 кв.м., будинку № 18 (гуртожиток) в с. Діброва, Васильківського р-ну Київської обл., склад сім'ї: [PERSON] голова сім'ї, [PERSON] син. Як вбачається з відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 05.05.2015 року, реєстрація місця проживання відповідачів: [ADDRESS]. Згідно довідки № 277 від 15.10.2014 р. за підписом Дібрівського сільського голови [PERSON], виданої Олексюк вікторії Іванівні, [INFO], в тому, що вона дійсно проживає та зареєстрована за адресою: [INFO] (5), до складу сім'ї входять: [PERSON] син, [INFO], [PERSON] син, [INFO]. Як вбачається з довідки Форма № 3 виданої головою виконкому сільської ради с. Діброва [PERSON], від 13.09.2011 року на імя відповідача [PERSON], в тому, що вона дійсно проживає та зареєстрована в [INFO], та займає площу 32,4 кв.м., на жилій площі проживають та прописані троє чоловік: [PERSON] голова двору, мати, [INFO], постійно; [PERSON] син, [INFO], постійно; [PERSON] син, [INFO], постійно. Як вбачається з довідки Форма № 3 виданої головою виконкому сільської ради с. Діброва [PERSON], від 13.09.2011 року на імя третьої особи [PERSON], в тому, що він дійсно проживає та зареєстрований в [INFO], та займає площу 57,8 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на жилій площі проживають та прописані сім чоловік: [PERSON] голова двору, чоловік, [INFO], постійно з 27.09.1989; [PERSON] дружина, [INFO], постійно з 27.09.1989; [PERSON] син, [INFO], постійно; [PERSON] син, [INFO], постійно; [PERSON] син, [INFO], постійно; [PERSON] син, [INFO], постійно; [PERSON] онук, [INFO], постійно. Згідно копії технічного паспорту на квартиру № 5 в житловому будинку № 18 по вул. Леніна в с. Діброва Васильківського р-ну Київської обл., виданого на імя відповідача [PERSON], Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, інвентарний номер 739, паспорт складений станом на 19.01.2009 р.: житлові та підсобні приміщення квартири розташовані на І-ІІ поверсі ІІ поверхового будинку і являють собою окрему квартиру. Яка складається з 2 житлових кімнат, з них: 1-ша кімната 15,8 кв.м., 2-а кімната 7,3 кв.м., житлова площа квартири 23,1 кв.м., підсобна площа квартири 15,7 кв.м., загальна площа квартири 38,8 кв.м.. Згідно копії технічного паспорту на квартиру № 5 в житловому будинку № 18 по вул. Леніна в с. Діброва Васильківського р-ну Київської обл., виданого на імя третьої особи - [PERSON], Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, інвентарний номер 739, реєстровий номер 26648944, паспорт складений станом на 01.07.2010 р.: житлові та підсобні приміщення квартири розташовані на ІІ поверсі 2 поверхового будинку і являють собою окрему квартиру. Яка складається з 2 житлових кімнат, з них: 1-ша кімната 7,3 кв.м., 2-а кімната 15,8 кв.м., житлова площа квартири 23,1 кв.м., підсобна площа квартири 9,4 кв.м., загальна площа квартири 39,3 кв.м., план ІІ поверху [ADDRESS], містить примітку: 1/2 верхнього поверху виділено в окреме користування із зміненою площею. Згідно висновку експерта №353/01-2017 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, від 16.01.2017 , проведеної судовим експертом [PERSON] у відповідності до ухвали суду від 24.02.2016 року: 1. У відповідності до наданих на дослідження матеріалів інвентаризаційної справи №739 на житловий будинок по вул.. Леніна, 18 в с. Діброва Васильківського району Київської області, з уточненням на 09.02.1994, тобто актуальний на дату видачі ордеру від 28 квітня 1995 року № 128, кімната площею 15,2 кв.м в даному будинку, відповідно до плану та експлікації будинку, відсутня. 3. Приміщення другого (верхнього) поверху квартири № 5, загальною площею 27,5 кв.м, зокрема приміщення коридору №5-2 (площею 2,4 кв.м), житлової кімнати №5-3 (площею 15,8 кв.м), ванни №5-4 (площею 2,0 кв.м) та кімнати №5-5 (площею 7,3 кв.м), не співпадають (не є тотожними) за площею та нумерацією приміщень, що зазначено в корінці ордера від 28 квітня 1995 року №128, за яким відповідачу - [PERSON] надано дозвіл на заселення кімнати №2 площею 15,2 кв.м в будинку №18 с. Діброва Васильківського району Київської області. 4. Приміщення другого поверху квартири №5, загальною площею 27,5 кв.м, не є окремою ізольованою квартирою, оскільки не мають окремого входу/виходу на зовні та (або) до підсобних приміщень багатоквартирного житлового будинку, які ведуть на зовні, а можуть експлуатуватися лише разом їз приміщеннями першого поверху квартири, а саме: верандою №Х (площею 4,4 кв.м), коридором №5-1 (площею 5,0 кв.м) та сходовою клітиною №ХІІ (площею 2,4 кв.м). 5.6.7. фактично в користування відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], перебувають приміщення ізольованої квартири №5, загальною площею 39,3 кв.м, в т. ч. житлова площа 23,1 кв.м. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність ререєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. На підставі ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно положень ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», найпоширенішими помилками у таких випадках є безпідставне застосування статті 391 ЦК за відсутності підстав для виселення, передбачених частиною першою статті 116 ЖК УРСР, при вирішенні спорів про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення членів сім'ї власника. Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи, що висновком експерта встановлено та підтверджено, що відповідачі не є власниками спірної частини квартири, оскільки приміщення другого (верхнього) поверху квартири № 5, загальною площею 27,5 кв.м, зокрема приміщення коридору №5-2 (площею 2,4 кв.м), житлової кімнати №5-3 (площею 15,8 кв.м), ванни №5-4 (площею 2,0 кв.м) та кімнати №5-5 (площею 7,3 кв.м), не співпадають (не є тотожними) за площею та нумерацією приміщень, що зазначено в корінці ордера від 28 квітня 1995 року №128, за яким відповідачу - [PERSON] надано дозвіл на заселення кімнати №2 площею 15,2 кв.м в будинку №18 с. Діброва Васильківського району Київської області, що свідчить про самоправно зайняття відповідачами жилого приміщення, таким чином своїми діями відповідачі перешкоджають позивачу, як співвласнику квартири, у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, як наслідок співвласник спірної квартири має право на усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення відповідачів з спірної квартири без надання іншого житлового приміщення та не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні 1/2 квартири № 5 (верхній поверх) в будинку № 18, по вулиці Леніна , в с. Діброва, Київської області. Оцінюючи зібрані по справі докази, які узгоджуються між собою, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved