Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись, що на виконанні у відділі ДВС Рокитнянського РУЮ Київської області знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з нього боргу на користь [PERSON] та [PERSON]. Зазначає, що при проведенні виконавчих дій державним виконавцем Красуцькою Н.В. 17 липня 2014 року було накладено арешт на належну йому на праві власності земельну ділянку розміром 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], не зазначивши при цьому у акті опису і арешту останньої, що на ній знаходиться житловий будинок, в якому по даний час проживають члени його родини і в тому числі троє неповнолітніх дітей. Вважає, що з огляду на положення ст.16 Конвенції про права дитини та ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних громадян», державний виконавець не мала права проводити без попередньої згоди органу опіки та піклування опис та арешт земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, право користування яким мають його неповнолітні діти. Дії державного виконавця вважає незаконними і просить вивести майно з-під арешту. В судовому засіданні позивач позов підтримав за викладених у ньому обставин та суду пояснив, що державний виконавець наклав арешт на належну йому для будівництва та обслуговування земельну ділянку по вулиці Комсомольска в с.Синява Рокитнянського району Київської області і чим порушив право його неповнолітніх дітей, які проживають у розташованому на цій земельній ділянці житловому будинку. Будинок він збудував відповідно до дозволу, але він не прийнятий в експлуатацію. Вважає, що державний виконавець не мав права вчиняти такі дії без погодження із органом опіки та піклування, який має захищати інтереси його неповнолітніх дітей. Просив позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнала та суду пояснила, що нею як державним виконавцем було проведено опис та арешт земельної ділянки, на якому знаходиться незавершений будівництвом житловий будинок. Не зважаючи, що у вказаному будинку проживають діти позивача вони в ході виконавчого провадження будуть реалізовувати земельну ділянку разом з будинком. Підстави для виключення будинку з арешту відсутні. Також уточнила, що у вказаному житловому будинку проживає сімя позивача і в тому числі його неповнолітні діти, які зареєстровані у будинку за даними сільської ради і про що їй було достовірно відомо на момент накладення арешту. Від сільської ради їй також відомо, що будинок має номер 22-А. В разі наявності права власності на вказаний житловий будинок і при умові проживання в ньому неповнолітніх дітей, вона б перед накладенням арешту на це нерухоме майно у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» звернулася б за дозволом до органу опіки та піклування. На разі, також пояснила, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено звернення державного виконавця до органу опіки та піклування для отримання дозволу на накладення арешту на майно і цей спір має бути вирішений судом. При вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи позов підтримала та суду пояснила, що орган опіки та піклування підтримує позов та вважає, що арешт і продаж земельної ділянки потягне за собою порушення прав неповнолітніх дітей позивача щодо користування будинком, передбачених положеннями Закону України «Про охорону дитинства». На разі вилучення та продажу земельної ділянки діти втратять право користування будинком. Без попереднього дозволу органу опіки та піклування державний виконавець не мала права накладати арешт на земельну ділянку. Просила позов задовольнити. Заслухавши сторін та їх представників, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки та матеріали справи за скаргою [PERSON] на дії державного виконавця, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач являється власником земельної ділянки розміром 0.2500 га, кадастровий № 3223786001:00:003:0099, яка знаходиться по [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, на яку державним виконавцем у процесі здійснення виконавчого провадження № 41779076 по виконанню судового рішення накладено арешт. На вказаній земельній ділянці знаходиться не прийнятий в експлуатацію житловий будинок, який збудований позивачем для своєї сімї у відповідності до отриманого у встановленому порядку дозволу і в якому є зареєстрованими всі члени його сімї і в тому числі троє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На разі, така обставина, а саме проживання у будинку трьох неповнолітніх дітей позивача, будучи достовірно відомою державному виконавцю і що вона визнала у судовому засіданні, не була взята останньою до уваги при здійсненні 17.07.2014 року опису та арешту спірної земельної ділянки. Окрім того, у провадженні Рокитнянського районного суду Київської області у 2012 році перебувала справа за скаргою [PERSON] на дії державного виконавця, за результатами розгляду якої судом було визнано незаконними дії державного виконавця щодо опису та арешту спірної земельної ділянки у аналогічному провадженні, спрямованого на виконання одного й того ж судового рішення Рокитнянського районного суду від 20.03.2007 року у цивільній справі № 2-153/2007. Спірна земельна ділянка оцінена експертом з врахуванням наявних покращень останньої, а саме з урахування вартості розташованого на ній житлового будинку, який не прийнятий в експлуатацію та не пройшов державну реєстрацію. Викладене підтверджується поясненнями в судовому засіданні сторін спору та представника третьої особи, матеріалами цивільної справи, якими є: Відповідно до вимог ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.Примусове виконання судових рішень покладається відповідно до положень частин першої та другої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції та здійснюється державними виконавцями вказаної служби. За викладеного та встановлених обставин спору державний виконавець вправі та зобов'язаний був вчиняти необхідні виконавчі дії, спрямовані на виконання судового рішення у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, дотримуючись при цьому вимог положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» в тім, що примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню Відповідно до вимог ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Відповідно до положень ст.16 Конвенції про права дитини жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність та має право на захист закону від такого втручання або посягання. Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем і таке право гарантується їм державою, а органи опіки та піклуваннязобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно до пункту 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМ України від 24.09.2008 року №866, що був чинним на момент вчинення державним виконавцем дій по опису та арешту спірної земельної ділянки з наявним на ній житловим будинком, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. На разі, як вбачається із встановлених обставин справи, а саме, що неповнолітні діти позивача проживають у розташованому на спірній земельній ділянці житловому будинку та мають право користування останнім, зважаючи, що земельна ділянка оцінена для продажу з врахуванням вартості вказаного житлового будинку, державний виконавець всупереч вимогам вказаних норм та вимог ч.2 ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» в тім, що для проведення виконавчих дій державний виконавець за необхідності залучає понятих, працівників органів внутрішніх справ, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом, попереднього дозволу від органу опіки та піклування на проведення опису та арешту спірної земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку не отримав і взагалі не звертався за отриманням останнього. Звідси, суд вважає, що накладення арешту на спірне нерухоме майно без врахування викладених обставин було передчасним. Така бездіяльність державного виконавця та послідуючі виконавчі дії по опису та арешту спірного майна, які мають наслідком послідуючу реалізацію цього нерухомого майна в межах виконавчого провадження і в тому числі житлового будинку, оскільки вартість земельної ділянки включає в себе і житловий будинок позивача, є протизаконними та порушують житлові права неповнолітніх дітей позивача, що є недопустимим відповідно до положень ст.16 Конвенції про права дитини та які підлягають судовому захисту і що має бути враховано судом при вирішенні даного спору. За викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved