Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 70253,89 грн. заборгованості та сплачених судових витрат в розмірі 1762,00 грн. за укладеною генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 17.12.2014 року про отримання 24302,22 грн. кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється шляхом надання відповідачем банку грошових коштів (щомісячного платежу) для погашення заборгованості за кредитом, починаючи з «01» по «25» число кожного місяця. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, відповідно зобов'язання за вказаним договором не виконав, чим порушив умови кредитного договору та вимог статей 509, 526 та 1054 ЦК України. Станом на 28.03.2018 року за відповідачем по укладеному Договору рахується заборгованість на загальну суму 70253,89 грн., а саме: - 22858,91 грн. - заборгованість за кредитом; - 12870,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 32002,25 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 2522,21 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відповідач добровільно не відшкодовує борг по кредиту, а тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду клопотання в якому клопоче про розгляд цивільної справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 39). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Не має коштів для повернення боргу. Згодна сплатити 20000 грн. Заслухавши пояснення відповідача та вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково за наступних обставин. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.549 ч.1 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно ч.1 ст. 634 ЦК України- договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інше фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.599 ЦК України - зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У судовому засіданні було встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 17.12.2014 року, згідно якої відповідач отримала кредитний ліміт на картковий рахунок (а.с.7). Відповідно до п.1.1.2 Генеральної угоди заборгованість відповідача з дати підписання угоди складає 26502,22 грн. Відповідно до п.1.1.3 Генеральної угоди датою кінцевого погашення заборгованості є 31.12.2017 року. Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит в сум 24303,22 грн. на строк 36 місяців з 17.12.2014 року по 31.12.2017 року. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 24302,22 грн. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в рзмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в Заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в слідуючому порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 881,68 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності до Умов і правил. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди за порушення позичальником строків погашення заборгованості, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 2522,21 грн. Відповідно до п.2.10 Генеральної угоди позичальник доручає банку без додаткового погодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 2200,00 грн. на будь-який відкритий в банку рахунок. Позивач свої зобов'язання за Генеральною угодою виконав, надавши відповідачеві ліміт кредитування на кредитну карту. Згідно розрахунку заборгованість за договором б/н від 17.12.2014 року, станом на 28.03.2018 року становить 70253,89 грн., а саме: 22858,91 грн.- заборгованість за кредитом; 12870,52 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 32002,25 грн.- комісія; 2522,21 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди (а.с.4). Таким чином в суді було встановлено, що відповідач дійсно отримав кредитний ліміт на картковий рахунок, користувався наданими послугами, належним чином не виконував зобов'язання за договором від чого виникла прострочена заборгованість, яка підлягає стягненню. Суд погоджується з обрахунками заборгованості, які були виконані позивачем, а саме: 22858,91 грн. - заборгованість за кредитом, 12870,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2522,21 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Вимоги щодо їх стягнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Однак, суд не може задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по комісії, з огляду на наступне. Згідно Генеральної угоди (а.с.7) стягнення комісії не передбачено. Стягнення комісії передбачено пунктом 2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг, згідно із якими клієнт зобов'язаний сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Тобто, у поданих до суду документах відсутня інформація про розмір встановленої за договором комісії. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові 6-1746цс16 від 16.11.2016 року банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо. Згідно ст.141 ЦПК України - судові витрати, понесені позивачем, необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: partial