Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що між відповідачем та ПАТ «Альфа Банк» 18.03.2008 року було укладено договір №690011158, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді грошових коштів з кінцевим строком погашення не пізніше 18.03.2009 року, процентна ставка 28% річних. Банк свої зобов»язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позику відповідачу, проте остання не виконує умови договору. Станом на 18.12.2012 року загальна сума заборгованості відповідача перед Банком складає 78029.53 грн., з яких 26918.98 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 51110.55 грн. - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом по договору. 18.12.2012 року ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ ФК «Кредит Капітал» уклали договір про відступлення права вимоги №2012-1-2/1, відповідно до якого ТОВ ФК «Кредит Капітал» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги за кредитним договором по відношенню до боржника [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2012 року ТОВ ФК «Кредит Капітал» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколек-Капітал». Відповідно до умов даного договору Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ ФК «Кредит Капітал», включно і до відповідача [PERSON] В зв»язку із викладеним вище, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив суд про стягнення з відповідача на його користь кредитної заборгованості за кредитним договором від 18.03.2008 року в розмірі 78 029.53 грн. станом на 27.11.2017 року та судових витрат. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову та просив суд про їх задоволення, проти прийняття судом заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку за її відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні було встановлено, що між відповідачем та ПАТ «Альфа Банк» 18.03.2008 року було укладено договір №690011158, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді грошових коштів з кінцевим строком погашення не пізніше 18.03.2009 року, процентна ставка 28% річних. Банк свої зобов»язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позику відповідачу, проте остання не виконує умови договору. Станом на 18.12.2012 року загальна сума заборгованості відповідача перед Банком складає 78029.53 грн., з яких 26918.98 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 51110.55 грн. - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом по договору. 18.12.2012 року ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ ФК «Кредит Капітал» уклали договір про відступлення права вимоги №2012-1-2/1, відповідно до якого ТОВ ФК «Кредит Капітал» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги за кредитним договором по відношенню до боржника [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2012 року ТОВ ФК «Кредит Капітал» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколек-Капітал». Відповідно до умов даного договору Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ ФК «Кредит Капітал», включно і до відповідача [PERSON] В зв»язку із викладеним вище, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив суд про стягнення з відповідача на його користь кредитної заборгованості яка виникла станом на 27.11.2017 року за кредитним договором від 18.03.2008 року в розмірі 78 029.53 грн. та судових витрат. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Тобто, закон покладає обов'язок доказування на сторони у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов»язковим для виконання сторонами, що передбачено ч. 1 ст. 629 ЦК України. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання не допускається, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог ЦК України. Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки відповідачем не виконуються належним чином зобов»язання за кредитним договором, порушуються його умови, заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в сумі 1 600.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved