Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] , та стягнути з кожного аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на його користь на утримання малолітніх дітей до їх повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є дідом неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Батько дітей - [PERSON] , відповідач по справі, - є його сином. Вихованням та матеріальним забезпеченням неповнолітніх онуків займається він, оскільки діти проживають з ним та перебувають на його утриманні. Батьки дітей проживають окремо, не виконують батьківських обов`язків, вихованням та навчанням дітей не займаються, не цікавляться їхнім здоров`ям, матеріальної допомоги на їх утримання не надають. Органом опіки та піклування було видано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей. Позивач та його представник подали до суду письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за їх відсутності та згоду на заочний розгляд справи. В судове засідання представник служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області як орган опіки та піклування, не з*явився, подавши письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та про підтримку позову. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, будучи належним чином повідомлені через оголошення на сайті суду, і не подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку. У свідоцтвах про народження дітей відповідачі зазначені їх батьками (а.с.9-10). Згідно довідки Кунашівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області №26-15/574 від 23.10.2019 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - позивач, [PERSON] та [PERSON] - онуки позивача, [PERSON] - син та [PERSON] - мати позивача. З довідки Кунашівської сільської ради №381 від 31.05.2018 вбачається, що [PERSON] зареєстрований в с.Кунашівка Ніжинського району, але за місцем реєстрації не проживає, мешкає в м.Києві, що також підтверджується актом від 23.10.2019 (а.с.14, ). Законними підставами для задоволення позову є ст.164 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини, що і було встановлено в судовому засіданні та чого не заперечують відповідачі. За висновком виконавчого комітету Ніжинської міської ради, як органу опіки та піклування, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України (а.с.18-19). З довідки Ніжинської гімназії №14 від 24.01.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається в 1 класі. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не приймають участі у вихованні дітей. Протягом тривалого часу вони не спілкуються з дітьми, не утримують їх матеріально, що є елементами протиправного невиконання відповідачами передбачених ст.150 СК України обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, де зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідачів батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] буде суперечити їх інтересам. На думку суду, поведінка відповідачів є такою, що свідчить про ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей. Такий акт свідомої поведінки відповідачів розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов`язок по відношенню до дітей. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обґрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні, тому [PERSON] та [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно їх дітей, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дітей. Статтями 180-181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Outcome: approved