Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 26 176,48 грн. заборгованості за невиконання судового рішення. Посилався на те, що вироком Святошинського районного суду м. Києва з відповідача було стягнено 80 000 грн. моральної шкоди, але після відкриття виконавчого провадження в квітні 2014р. відповідач уникає виконання рішення, в результаті чого заборгованість за період з січня 2014р. по грудень 2014р. підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а представник відповідача позов не визнав і стверджував, що між сторонами відсутні договірні відносини, а тому застосування ст. 625 ЦК України у позовних вимогах позивача є незаконними. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вбачається з виконавчого листа, постанови (а.с.5,6) та пояснень представника позивача, вироком Святошинського районного суду м. Києва з відповідача на користь позивача було стягнуто 80 000 грн. моральної шкоди, а 07.04.2014р. ВДВС Дарницького районного управління юстиції м. Києва було відкрито виконавче провадження, але добровільно це рішення суду відповідачем не було виконане, що підтвердив відповідач своєю заявою (а.с.14). Відповідно ч.1,2 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, а ч. 2 ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі. Враховуючи те, що з відповідача вироком стягнуто 80 000 грн. моральної шкоди, то таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, а від так є грошовим зобов'язанням. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, у разі порушення грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, боржник [PERSON] зобов'язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення з січня по грудень 2014р. в розмірі 15600 грн. та 3 % річних в сумі 2400 грн., а всього 18000 грн. згідно розрахунку (а.с.3). Що стосується вимог про стягнення з відповідача 8176,48 грн. за користування грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ, то ці вимоги суд вважає безпідставними, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на приписах ст. 625 ЦК України, а тому не підлягають задоволенню. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial