Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла баба [PERSON] [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку пай, яке належало їй і було посвідчено сертифікатом серії СМ №0243696. Спадщину прийняв її син [PERSON] , фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном. Другий син померлої [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом, спадщину не прийняв. [INFO] [PERSON] помер, спадщину після його смерті прийняла [PERSON] .. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), відповідно до сертифікату серії СМ №0243696, нотаріус відмовив, так як оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Просив визнати за [PERSON] право на цю земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі на місцевості. Ухвалою суду від 12.03.2021 року первісного відповідача Гвинтівську сільську раду Буринського району Сумської області замінено на правонаступника Буринську міську раду Сумської області. [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши надані докази і давши їм оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в с. Гвинтове Буринського району Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця (а.с.10). До спадщини останньої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Гвинтівської сільської ради Сумської області, що було посвідчено сертифікатом на земельну частку (пай) серії СМ №0243696, зареєстрованого 19.03.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 696 (а.с.23). З довідки Гвинтівської сільської ради вбачається, що на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна, спадкоємцем майна померлої є її син [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] (а.с.11). За життя, 17.01.1992 року, [PERSON] посвідчила в Гвинтівській сільській раді Буринського району заповіт на користь свого сина [PERSON] , якому заповіла все своє майно (а.с.12). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №63238264 вбачається, що спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину органами нотаріату не видавалися (а.с.45). Оскільки матеріали справи не містять доказів прийняття спадщини останнім після смерті [PERSON] , суд вважає, що [PERSON] спадщину не прийняв. Статтею 548 ЦК УРСР\~визначено, положення якого діяли на час відкриття спадщини, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі статтями\~549,\~554 ЦК УРСР\~спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті\~528\~та\~534\~цього\~Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року (справа № 305/235/17). Вищенаведеною довідкою Гвинтівської сільської ради підтверджено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном, являючись спадкоємцем першої черги за законом. Враховуючи, що спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину не прийняв, право на спадкування одержав другий син померлої [PERSON] .. Разом з тим, [PERSON] не оформивши юридично свої спадкові права, помер [INFO] в с. Зарічне Путивльського району Сумської області, а спадщину після смерті останнього прийняла його дочка [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про її народження та копій матеріалів спадкової справи №222/2019 (а.с.7,13-18). Спадкова справа №222/2019 була заведена за заявою [PERSON] приватним нотаріусом Путивльського районного нотаріального округу Сумської області видно, який видав свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна. Між тим, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на успадковане [PERSON] право на земельну частку (пай), що належала його матері [PERSON] , оскільки позивачка не надала оригінал сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ №0243696 (а.с.19). Тобто, [PERSON] не спроможна отримати свідоцтво про право на спадщину в органах нотаріату через відсутність у неї оригіналу вказаного правовстановлюючого документу, який був втрачений. Однак, право [PERSON] на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що баба позивачки - [PERSON] ,таке право набула, оскільки вона була включена до списку осіб громадян-членів сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства «Нива» під №696, який додавався до державного акту на право колективної власності, що був виданий зазначеному сільськогосподарському товариству та отримала відповідний сертифікат, який у подальшому був втрачений. (а.с.21-24). Сама по собі відсутність оригіналу сертифікату не може бути підставою для виключення із спадщини останньої її права на земельну частку (пай), оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує його належність, однак право на земельну частку (пай) у неї виникло ще за життя. Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії СМ №0243696 сумнівів не викликає, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved