Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаними позовними вимогами і просив визнати виконавчий напис, який вчинено 26.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що за вказаним виконавчим написом з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором б\\н від 08.12.2005 року, яка утворилась за період з 08.12.2005 року по 31.07.2017 року в розмірі 32885,99 грн. з яких: - 3971,93 грн. заборгованість зі сплати тіла кредиту; - 24071,87 грн. заборгованість за відсотками; - 2800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; - 500,00 грн. заборгованість по штрафам (фіксована частина); - 1542,19 грн. заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості). Вказаний виконавчий напис нотаріуса, на думку позивача, є таким що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис виданий у відсутність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у даному виконавчому написі зазначено заборгованість, яка виникла в період з 08.12.2005 року по 31.07.2017 року, тобто за 4253 дні, що значно перевищує трирічний термін визначений законодавством та підтверджує те, що розмір заборгованості є спірним. Також позивач посилається на те, що здійснивши виконавчий напис, нотаріус не перевірив та не впевнився, що заборгованість, щодо якої кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірною і не взяв до уваги, що боржник мешкає на території де проводиться антитерористична операція, а відповідно до ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Таким чином вважає, що включення в суму загальної заборгованості сум у вигляді комісій та пені в розмірі 2800,00 грн. та сум штрафів в розмірі 500,00 грн. та 1542,19 грн. є спірною заборгованістю. Крім того позивач вказує на те, що розрахунок заборгованості, наданий нотаріусу не є безспірним, оскільки кредитор неправомірно нарахував суму відсотків на кредитну заборгованість виходячи з ставки 43,2% - з 01.04.2015 року. Позивач зазначає, що збільшення процентної ставки кредитором є неправомірним, оскільки розмір фіксованої процентної ставки банком був змінений в односторонньому порядку без його згоди, оскільки ніяких повідомлень про зміну умов кредитного договору в частині збільшення процентної ставки не отримував. Виходячи з наведеного позивач вважає, що нарахована сума відсотків, виходячи зі ставки 43,2% річних є незаконною. Виходячи з наведеного, позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису розмір заборгованості щодо якої банк просив вчинити напис не був безспірним і тому просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з»явився. В матеріалах справи мається заява про розгляд справи без його участі за участю його представника - адвоката [PERSON]. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечуючи про заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце судового засідання повторно в судове засідання не з»явився (а.с.34,56). Третя особа в судове засідання не з»явилася, надала заяву про проведення розгляду справи без його участі(а.с.58). Враховуючи наведене, суд вважав можливим розглядати справу без участі не з»явившихся учасників справи та постановити, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, заочне рішення. Ухвалою Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. 08.12.2005 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № б/н. 26.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.09.2017 року, за яким на підставі кредитного договору б\\н від 08.12.2005 року та розрахунку заборгованості за договором за період з 08.12.2005 року по 31.07.2017 року, з [PERSON] стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» грошові кошти в розмірі розмірі 32885,99 грн. з яких: - 3971,93 грн. заборгованість зі сплати тіла кредиту; - 24071,87 грн. заборгованість за відсотками; - 2800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; - 500,00 грн. заборгованість по штрафам (фіксована частина); - 1542,19 грн. заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості). Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 16890. Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 26 жовтня 2017 року. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (даліПорядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: -якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; -за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Порядку), відповідно до п.1 якого такими документами є: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п.3.5. Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172(далі Перелік № 1172). Відповідно до п.2 Переліку № 1172, для одержання виконавчого напису заявник повинен надати нотаріусу в разі стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як вбачається з копій документів, наданих суду нотаріусом, які бралися до уваги останнім при вчиненні виконавчого напису (а.с. 42-51), йому були надані такі документи: заява ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.09.2017 року адресована нотаріусу, яка свідчить, що банк просив стягнути заборгованість з [PERSON], яка утворилась за кредитним договором б\\н від 08.12.2005 року в сумі 32885,99 грн., яка утворилась з 08.12.2005 року по 31.07.2017 року (за 4253 днів); заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від імені [PERSON] від 22.11.2005 року; розрахунок заборгованості за договором № б\\н від 05.12.2005 року станом на 31.07.2017 року; письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором б\\н від 08.12.2005 року, яка була адресована [PERSON]; документи, що підтверджують відправлення поштових листів з оголошеною цінністю поданих в Поштомат - ЦПЗ № 1 ДД УДППЗ; З наданої нотаріусу заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від імені [PERSON] від 22.11.2005 року вбачається, що вказана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між [PERSON] та Банком договір про надання банківських послуг. З вказаної заяви також вбачається, що [PERSON] бажає отримати кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 3000,00 грн. з базовою відсотковою ставкою за Кредитним лімітом на момент підписання Договору 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії Кредитної картки. Також вказаною заявою підтверджується, що 05.12.2005 року [PERSON] був відкритий рахунок і видана картка [NUMBER]. Але, як вбачається з копій документів, які надані суду нотаріусом, на підставі яких останній вчиняв виконавчий напис, ні Умов надання банківських послуг, ані Правил користування платіжною карткою, ані Тарифів, які за узгодженням сторін складають Договір про надання банківських послуг, ПАТ КБ «Приватбанк» нотаріусу не надавав. Ненадання нотаріусу документів, які є складовими кредитного договору, та відсутність жодних відомостей щодо умов кредитування (розмір кредиту, відсоткова ставка, умови нарахування пені, штрафів, комісії) свідчать про порушення нотаріусом вимог пункту 2 Переліку документів щодо необхідності надання оригіналу кредитного договору, та підпункту 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку. В порушення вимог підпункту 6.2 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус взагалі не перевірив, чи передбачено умовами договору стягнення з боржника пені та штрафу. Таким чином, суд вважає, що безспірність заборгованості [PERSON] для вчинення нотаріального напису належним чином не була доведена. Крім того, з наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису документів, а також зі змісту виконавчого напису вбачається, що заборгованість, яка стягнута за виконавчим написом виникла в період з 08.12.2005 року по 31.07.2017 рік, значно перевищує трирічний термін визначений законодавством (ст..88 ЗУ «Про нотаріат») та підтверджує, що розмір заборгованості є спірним. При цьому суд зазначає, що будь-яких документів, які б свідчили про те, що між сторонами кредитного договору, на підставі ст.259 ЦК України, була збільшена позовна давність, кредитор до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу не надавав. Крім того, відповідно до статті 258 ЦК до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже, відповідно до підпунктів 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис щодо вимог про стягнення пені та штрафу видається лише в межах річного строку. Проте, неустойка, за розрахунком заборгованості, нарахована і стягнута за період з 30.04.2015 року по 31.07.2017 року, тобто більш ніж за 2 роки. Таким чином, суд вважає встановленим, що при вчиненні виконавчого напису нотаріуса від 4 травня 2017 року були порушені вимоги статей 87,88 Закону «Про нотаріат» та пункту 3 Порядку. Також суд звертає увагу на те, що з [PERSON] за виконавчим написом стягнута заборгованість по штрафам (фіксована частина та відсоток від суми заборгованості). Статтею 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є особою, яка зареєстрована в м.Добропілля Донецької області з 27.11.2014 року. Місто Добропілля входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р. Крім того, місто Добропілля входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р. Враховуючи наведене, суд вважає, що нотаріус, в силу ЗУ № 1669-VII, не мав права видавати виконавчий напис про стягнення з [PERSON] пені та штрафів, нарахованих на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором, які нараховані після 14.04.2014 року. Вказане також свідчить про те, що розмір заборгованості наданий нотаріусу на момент вчинення виконавчого напису не був безспірним. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved