Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 27.02.2016 року померла його мати [PERSON], яка проживала в належному їй житловому будинку, який знаходиться в с. Стокопані, Генічеського району по вул. Парковій, 13 (раніше вул. 60 років Жовтня). Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці пл.. 0,2500 га., яка належала його матері на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Після смерті матері, спадщину прийняв позивач, його брат [PERSON], який також є спадкоємцем, від спадщини після смерті матері відмовився. Так, як позивач є спадкоємцем першої черги, звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері, але у видачі свідоцтва було відмолено через відсутність необхідних документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок. Вказує, що відповідачем по справі є його брат, оскільки він також є спадкоємцем, проте свої права не заявляє. Вказує, що через відсутність необхідних документів для прийняття спадщини, він вимушений був звернувся з позовом до суду, в якому просить : - Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, який розташований в с. Стокопані Генічеського району по вул. Парковій, 13, (вул. 60 років Жовтня), яка відкрилась після смерті його матері, [PERSON], яка померла 27.02.2016 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник Стокопанівської сільської ради в судовому засіданні, проти задоволення позову не заперечував. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ №478289 від 29.05.1982р., матірю позивача [PERSON] є [PERSON]. Стокопанівською сільською радою Генічеського району було видано довідку про те, що [PERSON], згідно погосподарської книги належить житловий будинок за адресою вул. Паркова (60 років Жовтня), 13, в с. Стокопані, Генічеського району. Право власності померлої матері позивача на спірний житловий будинок також підтверджується актом про передачу переселенського будинку від 23.12.1985р. довідкою про сплату померлою [PERSON] в касу колгоспу за будинок грошових коштів в сумі 2300 руб., виданою колгоспом ім.. [PERSON] 24.12.1992 року. По даним КП «Генічеське БТІ» ХОР значиться р№318 та в електронному Реєстрі прав власності вказане нерухоме майно не зареєстровано. Тобто в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що спірний будинок належить померлій [PERSON], однак його реєстрація не здійснена відповідно до норм чинного законодавства. Таким чином обґрунтування позивача про те, що матірю в свій час не було належним чином отримано документи, що підтверджували державну реєстрацію вказаного житла в Генічеському ДБТІ є належним та допустимим, а вимоги позивача, який керується нормами щодо визнання права приватної власності за записами в погосподарських книгах - є доцільним за даних обставин. Також судом встановлено, що мати позивача у справі [PERSON] [PERSON] набула право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд пл.. 0,2500 га, що розташована за адресою вул. Паркова (60 років Жовтня), 13, в с. Стокопані, Генічеського району, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №764085 міститься в матеріалах справи. 27 лютого 2016 року мати позивача померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії І-КГ № 208205 від 01.03.2016 року. При зверненні позивача до нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав, йому було відмовлено у звязку із не наданням позивачем документів, необхідних для оформлення спадщини, зокрема відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, який посвідчує право власності матері позивача на зазначене нерухоме майно. Дослідивши надані докази, вислухавши думку сторін, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до статей 1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.331 ЦК України, особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. роз'яснено: пунктом 3.1. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно\~\~до підпунктів 4.15, 4.18\~\~пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~\~ № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012\~\~за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та витягу з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В даному випадку право власності спадкодавця [PERSON] не підтверджується належними правовстановлюючими документами, оскільки за життя вона не встигла належним чином зареєструвати своє право на спірний житловий будинок, який їй належить згідно по господарських книг сільської ради. Відповідно нотаріусом обґрунтовано відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, а отже виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Також, відповідно до розяснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., за змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Через те, що у померлої відсутні документи, що посвідчують право власності на будинок, що входив до спадщини, що відкрилась після її смерті позивач позбавлений можливості оформити належну йому спадщину у нотаріуса. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця, інший спадкоємець відмовився від спадщини, що підтверджується повідомленням Генічеської державної нотаріальної контори позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved