Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що позивач є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] На теперішній час у зазначеному домоволодінні проживає відповідач, яка свого часу увійшла в довіру до нього, у зв'язку з чим позивач просить виселити відповідача із вказаного приміщення тому, що вони спільного господарства разом із нею не ведуть. Добровільно відповідач звільняти приміщення відмовляється. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, пояснили, що відповідач не була прописана у вказаному домоволодінні як члени сім`ї наймача, а тільки як тимчасовий мешканець. Відповідачка, представник відповідача проти задоволення позову заперечували, мотивуючи тим, що відповідачка вселилась та була прописана у домоволодіння за адресою [ADDRESS], оскільки проживала з позивачем як дружина, вони вели спільне господарство, піклувались про їх дітей та взагалі проживають разом ще з 1980 року. Вважають, що у позивача ніяких правових підстав для виселення відповідача не має. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають сумісно з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування приміщенням. До членів сім`ї власника належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України. Ч. 4 Ст. 156 ЖК України встановлено, що припинення сімейних відносин із власником будинку не позбавляє їхнього права користування займаним приміщенням. Підстави і порядок позбавлення членів сім`ї власника права користування жилим приміщенням визначені ст.. 157 ЖК України, якою встановлено, що членів сім`ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 ЖК України. Відповідно ч.1 ст. 116 ЖК України виселення члена сім`ї наймача(власника) будинку та інших осіб, які проживають разом з ним, можливо в тому випадку, коли вони систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематично порушують права співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Судом встановлено, що позивач є власниками будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 27.03.2002 року. Відповідно до облікової картки об'єкта по господарського обліку відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки Малокопанівської сільради від 04.08.2014 року № 2-15/145, відповідно до погосподарських книг [PERSON] та [PERSON] мешкали разом із 1980 року. Свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] мешкали разом із 1980 року, мають доньку [PERSON], [INFO], у домоволодінні [ADDRESS], також проживали разом, як родина, вели спільне господарство. У зв`язку з тим, що, відповідач постійно проживає у спірному будинку як член сім`ї власника та за його згодою, порушення нею умов проживання в будинку та користування ним, передбачених ст.. 116 ЖК України не встановлено та з таких підстав позов не заявлено, суд вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed