Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 3140,79 грн. боргу за угодою про надання юридичної допомоги № 1-11/12/12 від 11.12.2012 року, яка складається з: 3000,00 грн. - основної суми боргу та 3% річних в сумі 140,79 грн. В обґрунтування вимог зазначено, що між сторонами 11.12.2012 року укладено угоду про надання юридичної допомоги № 1-11/12/12. Відповідно до вимог п. 2.1 цієї Угоди плата за надання юридичних послуг визначається у розмірі 3000,00 грн. та виплачується в касу або на розрахунковий рахунок, зазначений в Угоді протягом 10 днів з дня підписання Угоди. Угода діяла з моменту її підписання та до винесення рішення по справі, в якій представником був позивач. Рішення по справі набрало законної сили 17.06.2014 року, проте відповідачем до сьогоднішнього дня не здійснено з позивачем розрахунок за надану юридичну допомогу Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив в повному обсязі, про що надав письмові заперечення (а.с. 63). В обґрунтування заперечень зазначив, що дійсно позивачем надавалися юридичні послуги, проте плата за надані послуги ним сплачена в повному обсязі, відповідно до розмірів встановлених угодою про надання юридичної допомоги. Крім того, договір про надання правової допомоги укладений 11.12.2012 року та протягом 10 днів після підписання повинен бути оплачений для подальшого його виконання, але договір про відшкодування шкоди укладений 19.03.2014 року, а тому, відповідач вважає, що розумним було б висувати будь-які вимоги щодо оплати послуг по договору про надання правової допомоги у строк встановлений договором від 11.12.2012 року. Щодо акту виконаних робіт, то в договорі від 11.12.2012 року не йде мова про надання послуг, які вказані в акті, позивач не наділявся повноваженнями, вказаними в списках виконаних робіт. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - представник) та [PERSON] (далі - клієнт) укладено угоду про надання юридичної допомоги № 1-11/12/12 від 11.12.2012 року (а.с. 4-5). Відповідно до пункту 1 даної угоди, клієнт доручає, а представник приймає на себе зобов'язання надати юридичну допомогу при вирішенні питань відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином в рамках кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] по факту нанесення тілесних ушкоджень 24.07.2010 року. Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписом частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зважаючи на підписання угоди про надання юридичної допомоги № 1-11/12/12 від 11.12.2012 року обома сторонами, суд приходить до висновку про те, що укладаючи дану угоду, сторони діяли вільно, на власний розсуд, вибираючи контрагента та визначаючи умови договору. Доказів на підтвердження зворотнього суду не надано, в судовому засіданні не встановлено. Отже, підписавши 11.12.2012 року угоду про надання юридичної допомоги № 1-11/12/12, відповідач погодився з усіма його умовами, та як наслідок, між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються положеннями Цивільного кодексу України щодо договору про надання послуг. Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Пунктом 2.1. угоди передбачено, що плата за надання юридичної допомоги згідно угоди визначається в розмірі 3000,00 грн. та виплачується в касу або на розрахунковий рахунок представника протягом 10 днів з дня підписання угоди. Відповідно до п. 2.2. угоди сума фактичних витрат (оплата роботи фахівців, транспортні витрати, копіювальні та інші технічні роботи, телефонні розмови, тощо), пов'язані з наданням юридичної допомоги, клієнт оплачує представнику окремо відповідно пред'явлених документів, які є невід'ємною частино цієї угоди. В матеріалах справи містяться докази виконання позивачем зобов'язань по угоді про надання юридичної допомоги, зокрема, з вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2014 року та ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 29.11.2012 року вбачається, що в судових засіданнях приймав участь представник потерпілого, [PERSON], [PERSON] (а.с. 50-56). Також надання правової допомоги позивачем визнається відповідачем, що в силу частини 1 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України не потребує доказування. Виконавцем, [PERSON] складено акт прийняття-передачі виконавчих робіт від 01.07.2014 року (а.с. 35), який надіслано на адресу замовника, [PERSON] та отриманий останнім 03.07.2014 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 36). Даний акт замовником не підписаний, проте, ніяких письмових зауважень по якості, обсягам виконаних робіт та обсягам витрат сторонами не надано. Крім того, позивач звертався до відповідача з вимогою (вих. № 13 від 02.07.2014 року, а.с. 6) про сплату боргу по угоді про надання юридичних послуг до 15.07.2014 року, яка останнім залишена без відповіді та реагування. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що встановлено статтею 629 Цивільного кодексу України. В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З урахуванням викладеного та з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів сплати відповідачем вартості отриманих послуг в розмірі 3000,00 грн. та недоведеності відповідачем такої сплати, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 140,79 грн., оскільки у відповідності до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід зазначити, що за розрахунком суду 3% річних за період з 22.12.2012 року (дата виникнення зобов'язання) по 22.07.2014 року (день звернення до суду) складає 142,03 грн. (3000,00 грн. х 3% : 365 х 576 днів прострочення), проте, суд вважає за необхідне задовольнити цю вимогу частково, в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням статті 11 Цивільного процесуального кодексу України. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved