Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 10.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, наданої їй [PERSON], був укладений попередній договір та додаткову угоду до нього від 17.09.2009 року. Позивач вважає вказаний договір недійсним з наступних підстав: [PERSON], яка діяла хоч і на підставі довіреності, але у власних інтересах, а також виступала за довіреністю від імені [PERSON], однак з ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів, а тому не була під час укладення спірних договорів представником позивача; [PERSON] діяла виключно у власних інтересах, оскільки грошові кошти, що були передані останній на виконання умов попереднього договору [PERSON] не передавались, ним не використовувались, розпорядилась ними [PERSON] на власний розсуд, оскільки у вказаний проміжок часу позивач перебував в умовах обмеженої волі; спірний попередній договір укладався на відчуження у майбутньому нерухомого майна, яке перебувало у спільній сумісній власності подружжя та згоди на продаж у майбутньому якого позивач не надавав; крім іншого, договір про майбутнє відчуження нерухомого майна, у якому зареєстровані неповнолітні діти, порушує їх права та інтереси. Враховуючи, що позивач у подальшому спірний попередній договір, укладений між [PERSON] та [PERSON] не схвалений, просить суд визнати попередній договір від 10.07.2009 року та додаткову угоду до нього від 17.09.2009 року недійсними. Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, просив слухання проводити без його участі. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилали. Від представника відповідача [PERSON], який діє на захист інтересів [PERSON] надійшла заява, у якій останній позовні вимоги не визнав просив відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що 10.07.2009 року, [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] за довіреністю від 22.10.2004 року, уклали попередній договір про купівлю-продаж у майбутньому квартири [ADDRESS], сторонами у якому зазначені продавцем - [PERSON] та покупцем - [PERSON] з обумовленням прав та обов'язків для кожного з них. На підтвердження намірів сторін за вказаним договором, [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 155200,00 грн., які визначені ними як аванс у рахунок майбутнього договору купівлі-продажу квартири. Додатковою угодою від 17.09.2009 року до попереднього договору від 10.07.2009 року, внесені зміни про строки виконання попереднього договору, з зазначенням того, що сторони [PERSON] та [PERSON] зобов'язуються у майбутньому, в строк до першого березня 2010 року, укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. З витягу реєстру прав власності на нерухоме майно Херсонського БТІ від 13.01.2005 року за № 6206756 встановлюється що [PERSON] є власником чотирикімнатної квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності /САА 269819/22.12.2004/ виданого Херсонською міською радою на підставі рушення виконкому від 21.12.2004 року №562. З наявних в матеріалах справи копій документів щодо попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 10.07.2009р. за реєстровим номером 2312 та копій документів щодо договору про внесення змін до попереднього договору посвідчених [PERSON] 17.09.2009р. за реєстровим номером 3081, надісланих на вимогу суду приватним нотаріусом вбачається, що [PERSON] відповідно до довіреності від 22.10.2004 року уповноважена [PERSON] розпоряджатися усім його майном, де б воно не знаходилося та із чого б воно не складалося, а також укладати всі дозволенні законом угоди по розпорядженню майном, купувати, продавати, обмінювати, заставляти, брати в заставу будівлі та інше майно, укладати договори оренди, позички, приймати участь у аукціонах, проводити розрахунки по укладених правочинах, одержувати належне йому майно, гроші, вклади, цінні папери, документи, а також дублікати з будь-яких документів від усіх осіб, установ та ін.. Звертаючись до суду із позовом [PERSON] вважає, що [PERSON] при укладанні попереднього договору купівлі-продажу квартири, що належить йому на праві власності, діючи на підставі довіреності від 22.10.2004 року в силу вимог ч. 2 ст. 237 ЦК України не могла домовлятися як представник про укладання у майбутньому правочину, а тому попередній договір та додаткову угоду до нього необхідно визнати недійсними. Згідно ч. 2 ст.237 ЦК України, не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. У вказаній статті ЦК представництво визначається як правовідношення, у якому одна сторона (представник) зобов'язана за повноваженнями вчинити правочин від імені іншої сторони, яку вона представляє. Отже, представництво є системою, що включає правовідносини: між тим, кого представляють, і представником; між тим, кого представляють, і третьою особою; між представником і третьою особою і на думку суду представництво не є забороною на посередництво, оскільки не є представником особа уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів, оскільки її дії лише сприяють вчиненню правочину, тобто носять допоміжний характер і не зв'язують сторони між собою юридичними обов'язками. Разом з тим, оскільки попередній договір зв'язує сторони юридичними обов'язками за наслідками його укладання, якими є передача грошових коштів які отримала [PERSON] від [PERSON] на підтвердження своїх намірів, то суд вважає що у даних правовідносинах [PERSON] діяла саме як представник. Згідно до ч. 1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Як встановлюється із матеріалів справи у [PERSON] є право на розпорядження майном, яке належить йому на праві власності, а саме квартирою [ADDRESS]. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона(представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Щоб дії представника створили юридичні права і обов'язки для того, кого представляють, необхідно, щоб представник мав відповідні повноваження. Своєю довіреністю [PERSON] дав [PERSON] повноваження на розпорядження усім його майном, де б воно не знаходилося та із чого б воно не складалося, укладати всі дозволені законом угоди по розпорядженню майном, купувати, продавати, брати в заставу будівлі та інше майно, одержувати належне йому майно, гроші від усіх осіб та ін.. Таким чином, враховуючи, що на час укладання попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна та додаткової угоди до нього [PERSON], згідно до довіреності від 22.10.2004р. була наділена повноваженнями на розпорядження усім майном та укладанням всіх дозволених законом угод по розпорядженню майном, що належало [PERSON], то представляючи його інтереси і уклала попередній договір, купівлі-продажу квартири, який у майбутньому повинні були укласти [PERSON] та [PERSON] Посилання позивача на ті обставини, що [PERSON] діяла в своїх інтересах при укладанні попереднього договору, а не в інтересах довірителя та в порушення інтересів сім'ї, а також з перевищенням повноважень представника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому є недоведеними як і факт не отримання позивачем авансу переданого [PERSON] [PERSON] на підтвердження намірів укласти у майбутньому із [PERSON] договір купівлі-продажу квартири, оскільки довіреністю від 22.10.2009 року остання була наділена повноваженнями на одержання належних [PERSON] грошей від усіх осіб. Виходячи з зазначеного, суд вважає що попередній договір від 10.07.2009 року та додаткова угода до нього від 17.09.09р. укладенні відповідно до вимог закону та повноважень за довіреністю від 22.10.2004р. з огляду на що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed