Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 20.02.2020 року [PERSON] було звільнено з роботи за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі. Повний розрахунок з [PERSON] було проведено 13.05.2020 року. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.02.2020 року по 13.05.2020 року в розмірі 42061,25 грн. Ухвалою суду від 09.06.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.02.2020 року Наказом №120/ВК [PERSON] було звільнено з роботи в Акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.7-8). При звільненні відповідач не виплати позивачу заборгованість по заробітній платі, яка станом на кінець березня 2020 року складала 3823 грн 25 коп., що підтверджується розрахунковими листками Товариства (а.с.8). Відповідно до виписки по банківському рахунку позивача, вищевказані кошти були виплачені [PERSON] лише 13.05.2020 року (а.с.9). Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. За змістом статей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до в п. 6 вказаних роз`яснень, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно розрахунку, викладеному позивачем у позовній заяві, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становив 764 грн. 75 коп. Будь-яких аргументів та доводів на спростування встановлених обставин, довідки з розрахунком середньоденної заробітної плати [PERSON] відповідачем надано не було. Таким чином, оскільки остаточний розрахунок з [PERSON] було проведено 13.05.2020 року (день звільнення 20.02.2020 року), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 42061 грн. 25 коп., за період з 21.02.2020 року по 13.05.2020 року, що складає 55 робочих днів, при середньоденній заробітній платі позивача 764,75 грн. (55 роб.дн. х 764,75 грн. = 42061,25 грн). У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved