Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд поділити спільне майно подружжя шляхом визнання за ним та за відповідачем (кожним) права власності на 1/2 частину спірного майна. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, у період зареєстрованого шлюбу з відповідачем ними було придбано квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Скаліка, 11-3. Після розірвання шлюбу вказане майно вони з відповідачем не можуть розподілити у досудовому порядку, на підставі чого, вважаючи, що, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, просить суд розподілити спільне майно подружжя у судовому порядку, відповідно до ст.70 СК України. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що підтримує позов у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що визнає позов у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Згідно ч.1 ст. 63 ЦК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як встановлено судом в ході розгляду справи, у період з 19.06.2009р. по 30.04.2015р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Заводським Відділом РАЦС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі, сторонами, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 11.05.2012 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], було придбано квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Скаліка, 11-3. Згідно наданої на запит суду Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, станом на 04.08.2015р. квартира, розташована за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Скаліка, 11-3 зареєстрована за відповідачем [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.2 ст.65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Як встановлено судом в ході розгляду справи, у досудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно п.23 Постанови Верховного суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст..ст.60, 69 СК, ч. 3 ст.368 ЦК), відповідно до ч.2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Встановивши, що, будь-яких обставин, що мають істотне значення, за наявності яких суд може відступити від засади рівності часток подружжя сторони суду не повідомили, суд, на підставі ст.70 СК України, приходить до висновку, що, частки майна дружини та чоловіка, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними. Будь-яких доказів на підтвердження існування домовленості між сторонами або шлюбного договору сторони суду не надали. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Договору, щодо здійснення дружиною, або чоловіком права особистої приватної власності, жодна зі сторін суду не надала. Таким чином, враховуючи, що, домовленості між сторонами щодо володіння, користування і розпоряджання спірним майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя не досягнуто, суд,

Outcome: approved