Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, свої вимоги мотивує тим, що, 10 червня 2011 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу сторони по справі мають двох малолітніх дітей, які проживають с відповідачкою. Причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя має різні характери, що призводить до постійних сварок та погано впливає на виховання дітей подружжя, тому сторони по справі протягом останнього часу проживають окремо. Позивач втратив до відповідачки почуття любові та поваги, тому звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає (а.с. 14). Відповідачка у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, проти задоволення позову не заперечує, на розлучення згодна (а.с. 15). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 червня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованого виконавчим комітетом Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 06 (а.с. 4). Сторони по справі від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 28 та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 162 (а.с. 5). Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушуванняжінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони мають різні характери, погляди на сімейне життя, почуття любові втрачено, внаслідок чого спільне життя стало суперечити інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач у свою чергу позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Тому суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved