Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно направлення № 50 від 01 серпня 2011 року [PERSON], випускника Дніпропетровської державної медичної академії, направлено лікарем-інтерном з терапії до Музиківської лікарської амбулаторії, яка до 01.07.2013 року являлась структурним підрозділом Комунального підприємства «Білозерська центральна районна лікарня». Відповідно до наказу КЗ «Білозерський ЦПМСД» від 31.07.2013 року №36-к [PERSON] прийнято на посаду лікаря - інтерна з терапії Музиківської амбулаторії ЗПСМ в порядку переведення з Комунального підприємства «Білозерська центральна районна лікарня» згідно п.5 ст.36 КЗпП України з 29.06.2013р. на підставі наказу № 132 від 29.06.2013р. У звязку з закінченням строку проходження інтернатури, відповідно до наказу КЗ «Білозерський ЦПМСД» від 01.08.2013 року № 59-к [PERSON] переведено на посаду завідувача, лікаря-терапевта Музиківської амбулаторії ЗПСМ. Відповідно до Наказу КЗ «Білозерський ЦПМСД» від 03.12.2014 року № 176-к [PERSON] звільнено з займаної посади за власним бажанням, на підставі його заяви, відповідно до ст.38 КЗПП України.Беручи до уваги той факт, що [PERSON] не відпрацювавши згідно направлення в КЗ «Білозерський ЦПМСД» трьох років, звільнився з займаної посади за власним бажанням, просять суд стягнути з [PERSON] понесені витрати, які згідно розрахунку Державної фінансової інспекції становлять 49030,00 тис.грн. за період з 01.08.2011 по 30.06.2013 року на користь місцевого бюджету Білозерського району та понесені судові витрати на користь КЗ «Білозерський ЦПМСД». Позивачі в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справ за їх відсутності, позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи з його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до частини 2\~статті 52 Закону України «Про освіту»\~випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На виконання вищезазначеної норми Закону, був розроблений Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затверджений\~Постановою КМУ від 22.08.1996 р. № 992. Відповідно до п. 8 Порядку випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати (п. 14 Порядку). З матеріалів справи вбачається, що згідно направлення № 50 від 01 серпня 2011 року [PERSON], випускника Дніпропетровської державної медичної академії, направлено лікарем-інтерном з терапії до Музиківської лікарської амбулаторії. Згідно виписки із наказу №173 від 30.07.2011 р., прийнято на посаду лікаря інтерна з терапії Музиківської амбулаторії з 01.08.2011 року [PERSON]. Відповідно до наказу КЗ «Білозерський ЦПМСД» від 31.07.2013 року №36-к [PERSON] прийнято на посаду завідувача-лікаря-терапевта Музиківської амбулаторії ЗПСМ з 01.08.2013 року з оплатою праці згідно штатного розпису. Згідно наказу КЗ «Білозерський ЦПМСД» від 01.08.2013 року № 59-к [PERSON] прийнято на посаду завідувача Музиківської амбулаторії ЗПСМ з 01.08.2013 року з оплатою праці згідно штатного розпису. Відповідно до Наказу КЗ «Білозерський ЦПМСД» від 03.12.2014 року № 176-к [PERSON] звільнено з займаної посади за власним бажанням, на підставі його заяви, відповідно до ст.38 КЗПП України. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач в обґрунтування розміру вартості навчання та компенсації витрат посилається на суму виплаченої відповідачеві заробітної плати. Так, згідно розрахунку по заробітній платі [PERSON] за період з 01.08.2011р. по 29.06.2013р. останньому нараховано 45\~091,67 грн. Відповідно до довідки №701 від 21.07.2015 року, в липні 2013 року, [PERSON] проведено нарахування заробітної плати, як лікарю-інтерну з терапії в сумі 2889,49 грн., в т.ч. 1415,49 грн. відпускні та матеріальна допомога 1474,00 грн. Згідно з частиною 1\~ст.11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених\~ст..61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами ті іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог\~ст.94 КЗпП України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Аналогічне визначення заробітної плати закріплено й у\~ст.1 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про оплату праці»\~для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел. Отже заробітна плата виходячи з її законодавчого визначення не входить до вартості навчання та не може бути витратами позивача пов'язаними з навчанням\~\~відповідача. Протягом всього часу розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на його витрати, що безпосередньо пов'язані з навчанням відповідача. Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що\~\~позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача виплаченої заробітної плати у розмірі 49030,00 грн. задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed