Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому зазначав про наступне. Розпорядженнями Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області (далі Жовтнева РДА) № 304-р від 31 травня 2010 року та № 729-р від 28 грудня 2011 року відповідачці [PERSON] була передана у власність земельна ділянка, площею 0,0897 га для ведення садівництва в садівничому товаристві «Заріччя» в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. В той же час, розпорядженням Жовтневої РДА № 191-р від 3 березня 2009 року йому був наданий дозвіл на виготовлення та попереднє погодження меж ділянки на території Жовтневого району Миколаївської області, а розпорядженнями цієї ж адміністрації № 239 від 20 квітня 2010 року та № 590-р від 11 серпня 2009 року був затверджений його вибір земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення технічної документації по ділянці загальною площею 2,0 га. 29 листопада 2010 року він передав обмінний файл щодо ділянки до МРФ ДП «Центр державного земельного кадастру». В той же час, було встановлено, що реєстрація його ділянки неможлива через те, що вона перетинається із земельною ділянко, наданою [PERSON] Вказуючи, що винною в цьому є [PERSON], яка захопила частину землі, яка вже передана йому у власність, а Жовтнева РДА в звязку з цим видала незаконні розпорядження про передачу ділянок їй у власність, просив позов задовольнити та скасувати розпорядження РДА № 304-р від 31 травня 2010 року, № 729-р від 28 грудня 2011 року, а також скасувати державний акт серії ЯК № 838585, виданий [PERSON] про право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити. Інші учасники розгляду заперечували проти задоволення позову через його необґрунтованість. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду щодо поданого позову, дослідивши та перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. [PERSON] є членом садівничого товариства «Заріччя», розташованого в межах Вітовського (раніше Жовтневого району Миколаївської області), і їй була виділена в користування ділянка за № 139, площею 0,045 га. Розпорядженням Жовтневої РДА № 304-р від 31 травня 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» громадянці [PERSON] був наданий дозвіл на замовлення виготовлення проекту землеустрою щодо відведення ділянки площею 0,08 га для ведення садівництва із земель державної власності (запасу) та земель загального користування садівничого товариства «Заріччя» в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. На підставі цього розпорядження і за її замовленням приватним підприємством «Укрприватзем» була виготовлена проектна документація із землеустрою та відведення земельної ділянки. Згідно з розробленим проектом фактична площа ділянки склала 0,0879 га. Розпорядженням Жовтневої РДА № 729-р від 28 грудня 2011 року був затверджений проект із землеустрою, розроблений ПП «Укрприватзем», щодо відведення ділянки [PERSON] № 139-а в СТ «Заріччя» для ведення садівництва, площею 0,0897 га, із земель державної власності та земель загального користування СТ «Заріччя» в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. На підставі цього їй був оформлений і виданий 2 квітня 2012 року державний акт про право приватної власності на цю ділянку, кадастровий номер ділянки 4823000:08:000:0223. В той же час, розпорядженням Жовтневої РДА № 191-р від 3 березня 2009 року ряду громадян, в тому числі і [PERSON] був наданий дозвіл на виготовлення вихідної документації (збору матеріалів попереднього погодження земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах території Жовтневого району Миколаївської області. Розпорядженням РДА № 590-р від 11 серпня 2009 року було затвердженого [PERSON] матеріали вибору земельної ділянки площею 2,0 га для ведення селянського господарства і надано дозвіл на виготовлення технічної документації з нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Далі, розпорядженням РДА № 239-р від 20 квітня 2010 року до попереднього розпорядження № 590-р були внесені зміни, відповідно до яких затверджено матеріал вибору земельної ділянки [PERSON] загальною площею 2,0 га, з яких 0,2512 га в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради, а 1,7488 га - в межах території Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області. Одночасно, цим розпорядженням йому був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою ділянки та її відведення. На його замовлення товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-вишукувальна фірма «Лімб» виготовило проектну документація із землеустрою та відведення земельних ділянок. Розпорядженням РДА № 390-р від 14 червня 2012 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства був затверджений. Загальна площа ділянки склала 1,0927 га, з яких 0,2504 га в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради, а 0,8423 га в межах Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області. При розроблені документації загальна площа ділянок була розбита на декілька, яким були присвоєні кадастрові номери: 4823355300:02:000:0123 4823383000:08:000:0212, 4823383000:08:000:0216, 4823383000:08:000:0215. В той же час, під час реєстрації права власності було встановлено, що ділянка з кадастровим номером 4823355300:02:000:0123 зміщується (накладається) із земельною ділянкою [PERSON] Відповідно до положень ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку земельною ділянкою посвідчувалося державними актами. В силу п. «в» ч. 1 ст. 2 Закону України «Про землеустрій» (далі Закону) землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості, окрім іншого, зокрема, меж земельних ділянок власників і землекористувачів. Документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є різновидами документації із землеустрою (ч. 1, п.п. «д» і «и» ч. 2 ст. 25 Закону). Як передбачено ч. 1 ст. 50, ч.ч. 1, 4 ст. 55 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних відносин), проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У відповідності до положень ст.ст. 55, 56 Закону, п.п. 1.12, 1.13, 1.14, 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітетуУкраїни по земельним ресурсам від 4 травня 1999 року № 43 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за № 354/3647) (далі Інструкція), акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, і кадастровий план земельної ділянки є обов'язковими складовими технічної документації із землеустрою. Згідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на\~\~\~\~\~\~місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану. Положеннями ст.ст. 106-107 ЗК України передбачений порядок визначення (відновлення) спільних меж земельних ділянок. Положеннями ст. 152 ЗК України передбачено забезпечення державою громадянам рівні умови захисту прав власності та користування та право власника або землекористувача земельної ділянки вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, серед іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Земельна ділянка, власником якої є відповідачка [PERSON] межує з частиною земельної ділянки, яка була передана позивачу для оформлення права власності. Під час складання проекту землеустрою були виготовлені плани земельної ділянки [PERSON] в СТ «Заріччя» для ведення садівництва, а також і технічна документація по земельній ділянці [PERSON], але межі ділянок між ними визначені та узгоджені не були. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В той же час, під час розгляду справи позивачем не було надано суду достатніх доказів, які б вказували на порушення [PERSON] та Жовтневою РДА законодавства при оформлення права власності на її ділянку. Судом було встановлено, що дійсно мається зміщення його ділянки та ділянки [PERSON], але доказів про те, що в цьому винна остання чи інший відповідач, суду представлено не було. Посилання позивача на те, що це підтверджується листом прокуратури суд не приймає як обґрунтовані, оскільки відповідно до цього листа вина [PERSON] не доведена, а констатує лише факт порушення. Його посилання на те, що обмінний файл по розробленій технічній документації його ділянки був прийнятий раніше також не доводить обґрунтованість його позову, оскільки файл був прийняти, але реєстрація ділянки здійснена не була і поземельна книга не відкрита. Позивач під час розгляду справи заявляв клопотання про призначення експертизи, яка б визначила, на його думку, факт порушення, однак потім відмовився від її проведення. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, згідно зі статтею 13 Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Крім того, статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. (ст.ст. 317-319 ЦК України). Також відповідно до ст. 325 ЦК України визначено, що суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. (ст. 334 ЦК України). Виходячи з викладеного у суда відсутні підстави для задоволення позову. У разі задоволення позову судові витрати з відповідача (відповідачів) не стягуються. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed