Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем у справі він зареєстрував шлюб 29 липня 2006 року, від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Після укладення шлюбу вони стали проживати у будинку його батьків за вказаною в позовній заяві адресою, де він проживає і тепер, село Станиля розташоване на окраїні міста-курорту Трускавець. Через два тижні після народження дочки, тобто на початку червня 2007 року з невідомих йому причин батьки відповідачки забрали її з дочкою до себе в с. Корнин Попільнянського району Житомирської області, де вони проживали. На його неодноразові прохання повернутися до нього відповідачка відмовилася, внаслідок чого за його заявою рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 січня 2009 року шлюб було розірвано. Позивач вказує, що він регулярно надавав відповідачці у значних розмірах матеріальну допомогу на утримання дитини, однак через деякий час вона разом з дитиною змінила місце проживання. Про свою нову адресу відповідачка йому не повідомила, позбавивши можливості приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, хоча матеріальну допомогу отримувала за старою адресою. Про нове місце проживання відповідачки йому не повідомили і її батьки, незважаючи на те, що він неодноразово до них звертався письмово і так тривало декілька років. І лише випадково влітку 2013 року йому стало відомо, що відповідачка з їх дочкою проживає у [INFO]. Рішенням органу опіки та піклування, виконавчим комітетом Бучанської міської ради від 17 грудня 2013 року йому був встановлений режим спілкування з дочкою, зокрема, систематичні побачення батька з дитиною два дні щомісячно, можливість проводити з дитиною 14 днів у літній період з метою оздоровлення та три дні протягом зимових канікул, у будь-який інший час за домовленістю між батьками. Вказує, що він кандидат медичних наук, працює лікарем-гінекологом і не завжди має можливість приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною так часто, як би цього хотілося, тим більше, що відстань між містами Трускавець і Буча чимала. Але навіть у ці дні, коли він приїжджає до дочки, відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, не залишає її з ним наодинці, планує тривалість і місця зустрічей з дочкою, в присутності дитини показово розігрує істерики, компрометує його в очах дитини, що він поганий батько; під час зустрічей вони наче під наглядом і це пригнічує не тільки його, але й дочку. Відповідачка категорично заперечує щодо поїздки дитини з ним, чим чинить йому перешкоди, не виконуючи вказане рішення органів опіки і піклування, а тому він змушений звернутися до суду із даним позовом. В звязку із викладеними обставинами позивач просив постановити судове рішення, котрим зобовязати відповідачку у справі [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою [PERSON]; визначити такі способи його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON], [INFO]: вільне побачення з дочкою за місцем її проживання в дні його приїзду з 14 до 18 год., без участі матері та інших осіб; спільний відпочинок: першу або другу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з дочкою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу звязку; у разі його приїзду у святкові чи вихідні дні дитина проводить з батьком; надати йому право в день його побачення забирати дитину зі школи додому; зобовязати відповідачку [PERSON] негайно повідомляти його про фактичне місце навчання, проживання та перебування дитини у разі настання таких змін. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в який просив розгляд справи провести за його відсутності та відсутності його представника, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, надала суду письмові заперечення проти позову, а також суду пояснила, що вона виконує рішення органів опіки та піклування, однак позивач приїжджає рідко та сам не виконує це рішення, спілкується з дочкою по телефону, останній раз він бачив дитину 25.05.2016 року на її день народження. Представник третьої особи - виконавчого комітету Бучанської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду листа, в якому просив розглядати справу без участі їх представника. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка з 29.07.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12 березня 2009 року розірваний у встановленому законом порядку згідно рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 січня 2009 року у справі № 2-84/09. Від данного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 17 грудня 2013 року № 459/3 Про участь батька у вихованні дитини визначено години спілкування батька гр. [PERSON], який проживає у Львівській області, Дрогобицькому районі, с. Станиля, вул. Карпатська, 23, з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], яка проживає окремо від батька, а саме з матірью [PERSON], за адресою [ADDRESS], а саме: систематичні побачення батька з дитиною два дні щомісячно, можливість проводити из дитиною 14 днів у літній період з метою оздоровлення і відпочинку та 5 днів протягом зимових канікул, у будь-який інший час за домовленістю з батьками; зобовязано батьків малолітньої гр. [PERSON] та гр. [PERSON], належним чином виконувати свої батьківські обовязки по відношенню до дитини та не перешкоджати один одному в участі у вихованні та утриманні дочки [PERSON], [INFO]. Встановлено, що згідно висновку Результати психологічного обстеження щодо готовності дитини [PERSON] до спілкування з батьком [PERSON], виконаного сімейним та дитячим психологом [PERSON] 28.11.2016 року за наслідками вищевказаного дослідження встановлено не готовність психологічну дитини до спілкування з позивачем на самоті, оскільки вона не сприймає його за рідного, не називає татом, що створює тяжкий психологічний тягар для психіки дитини та доцільно організувати зустрічі з батьком в присутності матері дитини, до того часу поки дитина зможе з довірою, без тривоги ставитись до батька. 30 листопада 2016 року [PERSON], спеціаліст в галузі психології склала висновок спеціаліста в галузі психології про проведене психологічне діагностування [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. У даному висновку зазначено, що перед психологічним діагностуванням [PERSON] було поставлено питання про психологічну готовність і можливість [PERSON] до спілкування з [PERSON] і відвідування його поза межами постійного проживання дитини. На підставі проведеного діагностування психолог [PERSON] вважає, що [PERSON] психологічно не готова до відвідування і спілкування з [PERSON] поза межами свого постійного проживання. В судовому засіданні також встановлено, що дитина [PERSON] відвідує гуртки, психологічні заняття з арт-терапії, заняття з англійської мови, що підтверджується наданими відповідачкою доказами. Наведені обставини підтверджуються поясненнями відповідачки [PERSON], матеріалами справи. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. У відповідності до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до п. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, просить постановити судове рішення, котрим зобовязати відповідачку у справі [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 17 грудня 2013 року № 459/3 Про участь батька у вихованні дитини визначено години спілкування батька гр. [PERSON], який проживає у Львівській області, Дрогобицькому районі, с. Станиля, вул. Карпатська, 23, з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], яка проживає окремо від батька, а саме з матірью [PERSON], за адресою [ADDRESS], а саме: систематичні побачення батька з дитиною два дні щомісячно, можливість проводити из дитиною 14 днів у літній період з метою оздоровлення і відпочинку та 5 днів протягом зимових канікул, у будь-який інший час за домовленістю з батьками; зобовязано батьків малолітньої гр. [PERSON] та гр. [PERSON], належним чином виконувати свої батьківські обовязки по відношенню до дитини та не перешкоджати один одному в участі у вихованні та утриманні дочки [PERSON], [INFO]. Разом із цим, в судовому засіданні не знайшли свого беззаперечного підтвердження доводи позивача про те, що відповідачка ухиляється від виконання вищезазначеного рішення та нею чиняться позивачу перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою [PERSON], а тому за таких обставин суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення таких позовних вимог. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги позивача про зобовязання відповідачки [PERSON] негайно повідомляти [PERSON] про фактичне місце навчання, проживання та перебування дитини у разі настання таких змін не ґрунтуються на вимогах закону, а тому також задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог позивача визначити такі способи його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON], [INFO]: вільне побачення з дочкою за місцем її проживання в дні його приїзду з 14 до 18 год., без участі матері та інших осіб, спільний відпочинок: першу або другу половину літніх канікул дитина проводить з батьком, необмежене спілкування з дочкою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу звязку, у разі його приїзду у святкові чи вихідні дні дитина проводить з батьком, надати йому право в день його побачення забирати дитину зі школи додому, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог вважає, що дані вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Як встановлено в судовому засіданні та зазначено вище, згідно висновку Результати психологічного обстеження щодо готовності дитини [PERSON] до спілкування з батьком [PERSON], виконаного сімейним та дитячим психологом [PERSON] 28.11.2016 року за наслідками вищевказаного дослідження встановлено не готовність психологічну дитини до спілкування з позивачем на самоті, оскільки вона не сприймає його за рідного, не називає татом, що створює тяжкий психологічний тягар для психіки дитини та доцільно організувати зустрічі з батьком в присутності матері дитини, до того часу поки дитина зможе з довірою, без тривоги ставитись до батька. Крім того, 30 листопада 2016 року [PERSON], спеціаліст в галузі психології склала висновок спеціаліста в галузі психології про проведене психологічне діагностування [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. У даному висновку зазначено, що перед психологічним діагностуванням [PERSON] було поставлено питання про психологічну готовність і можливість [PERSON] до спілкування з [PERSON] і відвідування його поза межами постійного проживання дитини. На підставі проведеного діагностування психолог [PERSON] вважає, що [PERSON] психологічно не готова до відвідування і спілкування з [PERSON] поза межами свого постійного проживання. За таких обставин суд, виходячи із положень ст. 159 СК України та враховуючи інтереси дитини, вважає, що слід визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON], [INFO], а саме можливість побачення з дитиною за місцем її проживання у першу та третю суботу кожного місяця з 13.00 до 17.00 у присутності матері [PERSON], у будь-який інший час за домовленістю між батьком [PERSON] та матірю [PERSON], а також необмежене спілкування з дочкою [PERSON], [INFO] особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу звязку. При цьому суд враховує те, що дитина - [PERSON], [INFO] крім занять у школі, також відвідує гуртки, психологічні заняття з арт-терапії, заняття з англійської мови, що підтверджується наданими відповідачкою доказами. Таким чином, суд задовольняє заявлений позов частково. На підставі ст. ст. 141, 150, 151, 157, 158, 159 СК України,

Outcome: partial