Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 13.10.2001 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також у період шлюбу народився [PERSON], [INFO]. Внаслідок відсутності взаєморозуміння спільне подружнє життя не склалося і з листопада 2011 року між ними припинені шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати, а малолітнього сина [PERSON] залишити проживати з ним. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує та вказав, що протягом останніх трьох років син проживає з ним і він піклується про нього. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки до суду не повідомила. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.10.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Під час перебування сторін у шлюбі народилися діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], підтвердженням чому є копії свідоцтв про їх народження. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберегти сім'ю вони не мають, примирятись не бажають, мір для цього не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, що підтверджено документально, і тому підлягає стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved