Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який згодом уточнив, в обґрунтування якого посилався на те, що [INFO] помер його батько, [PERSON], якому на час смерті належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,87 га, яка розташована на території Нововасилівської сільської ради, КСП «Виноградний», д.п.№9, п.№65. Спадкоємцями після його смерті є його сини - він та [PERSON]. Звернувшись до нотаріуса за оформленням спадкових справ, остання повідомила йому про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є арешт, який накладений на все майно батька. Як згодом з'ясувалося, арешт був накладений згідно до постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2010 року, 19521051, відділу ДВС Бердянського МРУЮ [PERSON] Обтяження було зареєстроване в реєстрі 01.06.2010 року за №9883892. Крім цього, арешт був накладений згідно ще однієї постанови цього ж державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2010 року, 19960892, обтяження зареєстроване в реєстрі 25.06.2010 року за №9978464. Зазначені арешти були накладені в процесі виконання виконавчого листа №2-2910/2010, виданого 18.05.2010 року Бердянським міськрайонним судом, про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] боргу за послуги з газопостачання на суму 461,43 грн. та витрат з інформаційно-технічного забезпечення на суму 30 грн. на користь Бердянського управління по газопостачанню та газифікації, також виконавчого листа №2-1664/2010, виданого судом 07.05.2010 року, про стягнення з них боргу за послуги з газопостачання на суму 383,59 грн. та витрат з ІТЗ на суму 30 грн. На даний час всі рішення виконані, заборгованості перед третьою особою немає, але відділ ДВС Бердянського МРУЮ листом від 12.03.2016 року повідомив йому, ще не має можливості зняти арешт у зв'язку із знищенням завершеного виконавчого провадження. Посилаючись на ст. ст.321,316, 391 ЦК України, ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач просив зняти зазначені арешти та скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відповідні записи про арешти. У судовому засіданні позивач підтримав позов із зазначених у ньому підстав, просив задовольнити. Представники відповідачів до суду не з'явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, заперечень на позов не надіслали, тому суд, за згодою позивача, відповідно до положень ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній письмових доказів в заочному порядку. Третя особа [PERSON] не заперечував проти зняття арешту, пояснивши, що у ВДВС пояснили, що наразі арешт можна зняти тільки за рішенням суду. Представник третьої особи ПАТ «Запоріжгаз» [PERSON] не заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що раніше виконавчі листі по вказаним справам були повернуті стягувачу виконавчою службою за відсутності у боржників майна, але арешти при цьому зняті не були, коли Закон це дозволяв. На даний час заборгованість за обома виконавчими листами погашена повністю, в тому числі, й витрати з ІТЗ - у січні 2016 року. Тому підприємство у січні 2016 року звернулося до ВДВС з листами, в яких просило закінчити виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів, у зв'язку з чим державним виконавцем винесено постанови від 22.01.2016 року про закінчення виконавчого провадження. Заслухавши позивача, третіх осіб, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено та таке вбачається х наданої позивачем копії інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що в ньому містяться відомості про арешт всього нерухомого майна [PERSON], накладного згідно постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2010 року, 19521051, відділу ДВС Бердянського МРУЮ [PERSON], зареєстроване в реєстрі 01.06.2010 року за №9883892. Крім цього, арешт був накладений згідно ще однієї постанови цього ж державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2010 року, 19960892. Обтяження зареєстроване в реєстрі 25.06.2010 року за №9978464. Як з'ясовано в судовому засіданні, вказані арешти були накладені в процесі виконання виконавчих листів: №2-2910/2010 про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Бердянського управління по газопостачанню та газифікації боргу за послуги газопостачання на суму 461,43 грн., витрат з інформаційно-технічного забезпечення на суму 30 грн., №2-1664/2010, виданого судом 07.05.2010 року, про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] боргу за послуги з газопостачання на суму 383,59 грн. та витрат з ІТЗ на суму 30 грн. Згідно постанови державного виконавця від 22.01.2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1664/2010 було закінчене у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення, однак листом №9221 від 12.03.2016 року в.о. начальника ВДВС Бердянського МРУЮ позивача було повідомлено про неможливість надати копій постанов про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника у зв'язку із їх знищенням за закінченням строку зберігання та роз'яснено звернутися до суду з позовом про зняття арешту. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, [INFO] помер батько позивача та третьої особи -[PERSON]. Як пояснив позивач та третя особа, вони не можуть оформити свої спадкові права у нотаріуса на належне померлому нерухоме майно у вигляді земельної ділянки через наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна арешту на все майно спадкодавця. Своїм листом №1564/02-14 від 18.05.2016 року Бердянська державна нотаріальна контора повідомила суду, що після померлого [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори звернулися 17.12.2012 року [PERSON] - син померлого та 04.04.2013 року - [PERSON] - син померлого із заявами про прийняття спадщини за законом, заведена спадкова справа №817/2012, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно із ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з вищевикладеним, суд погоджується з вимогами позивача щодо безпідставності існуючого арешту на нерухоме майна його батька, оскільки заборгованості, стягнутої з них за рішенням суду, наразі немає, проте наявність арешту в Єдиному реєстрі заборон перешкоджає спадкоємцям в отриманні свідоцтва про право на спадщину. Тому, на переконання суду, з урахуванням встановлених по справі фактичних обставин та наданих позивачем доказів, неможливості скасування арешту інакше як за рішенням суду, є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved