Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості відповідно до Кредитного договору №50010433 від 03.09.2013 року. У позовній заяві вказував, що 03.09.2013 року між ТОВ «Порше мобіліті» та [PERSON] було укладено кредитний договір №50010433, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 118811,77 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 14610,40 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1,598 куб.см., рік випуску 2013, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. Відповідно до додаткової угоди до Кредитного договору №50010433 від 03.09.2013 року сторони домовились змінити строк кредиту на 84 місяці. Згідно п. 1.6. Умов кредитування, виконання зобов`язання відповідача за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу №50010433 від 05.09.2013 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Polo Sedan кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1,598 куб.см., рік випуску 2013, заставною вартістю 148514,72 грн. Відповідно до п.3.2.1 Договору у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання договору. Починаючи з грудня 2013 року відповідач почав систематично порушувати свої зобов`язання за договором, сплачуючи щомісячні платежі в повернення кредиту з порушення встановлених строків, а з квітня 2014 року фактично припинив взагалі сплачувати кошти на виконання умов договору. Станом на 05.06.2014 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за договором на загальну суму 11356,02 грн., яка складалась із заборгованості зі сплати щомісячних платежів в повернення кредиту за квітень (частково), травень, червень 2014 року, а також із штрафних санкцій за порушення умов договору. У зв`язку з систематичним невиконанням умов договору, позивачем 19.06.2014 року було направлено відповідачу вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. На момент направлення вимоги у відповідача існувала заборгованість щодо дострокового повернення невиплаченої суми кредиту у розмірі 154977,87 грн. Однак, в повному обсязі у встановлені строки відповідач кредит не повернув та заборгованість за договором не сплатив. У зв`язку з невиконанням умов договору, позивач розпочав процедуру звернення стягнення на предмет застави у примусовому порядку для покриття заборгованості за договором. 10.10.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. було вчинено виконавчий напис № 1670 щодо звернення стягнення на предмет застави з метою задоволення вимог позивача за кредитним договором №50010433 від 03.09.2013 року. За результатами здійснення виконавчого провадження предмет застави було розшукано і вилучено у боржника 10.03.2015 року, а в подальшому реалізовано. 21.12.2016 року на рахунок позивача було перераховано 201574,17 грн. Позивач звернувся до ТОВ «Дельта М Юкрейн» для супроводження виконавчого провадження та звернення стягнення на предмет застави. Позивач вважає, що сума грошових коштів, які він поніс у зв`язку зі зверненням до ТОВ «Дельта М Юкрейн» має бути компенсована позивачу у розмірі 50167,60 грн. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед відповідачем складає 50167,60 грн. Також просить стягнути 3% річних, що підлягають сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов`язань за договором складає 12063,29 грн. та суму інфляційних втрат 133401,85 грн. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 02.09.2019 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що дійсно 03.09.2013 року уклав кредитний договір з позивачем, згідно якого отримав кредит у розмірі 118811,77 грн. В грудні 2013 року в країні відбулися економічні зміни, він втратив роботу і був позбавлений будь-яких заробітків, а тому він почав систематично порушувати свої зобов`язання за договором. З квітня 2014 року позивач набув права на стягнення заборгованості за кредитним договором достроково. На підставі договору застави транспортного засобу від 05.09.2013 року, 10 березня 2015 року було звернено стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, після реалізації якого позивачеві повністю було відшкодовано заборгованість, викладену в його вимозі від 05.06.2014 року. Просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до заявлених позивачем вимог та відмовити йому в позові. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено кредитний договір №50010433 від 03.09.2019 року, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 118811,77 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 14610,40 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1,598 куб.см., рік випуску 2013, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. Відповідно до п. 1.1. Загальних умов кредитування, що є додатком до Кредитного договору, компанія зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін Пунктом 1.3.1 Загальних умов кредитування передбачено, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення Кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною Кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до встановлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку,назву якого зазначено у Кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту. При цьому, для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка. Позитивне або від`ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни або обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником. Відповідно до п. 1.2. загальних умов кредитування, позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати і повернути компанії кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредиту та додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Пунктом 1.4.2 загальних умов кредитування передбачено, що повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту (стаття 3). Згідно п. 1.4.3 загальних умов кредитування, до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіку погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіка погашення кредиту. Пунктом 2.4 загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховують методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіка погашення кредиту. Проценти нараховують на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою відповідно до Графіка погашення кредиту. При цьому проценти не нараховуються за період з дати отримання Кредиту і до першого календарного дня наступного місяця. Відповідно до п. 3.2.1 договору у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк щонайменше (один) календарний місяць, позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання договору. Відповідно до додаткової угоди до Кредитного договору №50010433 від 03.09.2013 року сторони домовились змінити строк кредиту на 84 місяці. Згідно п. 1.6. Умов кредитування, виконання зобов`язання відповідача за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу №50010433 від 05.09.2013 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Polo Sedan кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1,598 куб.см., рік випуску 2013, заставною вартістю 148514,72 грн. Відповідно до п.3.2.1 Договору у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання договору. Як вбачається з копії листа від 05 червня 2014 року позивач звернувся з вимогою щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором до позивача та вимагав достроково повернути суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, що разом станом на поточну дату становить 201574,17 грн. Вказана вимога вручена адресату, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення «Укрпошти» форми №119. Відповідач не повернув залишок суми кредиту та не сплатив прострочену заборгованість. Згідно з п. 2.1.1. договору застави транспортного засобу №50010433 від 05.09.2013 року у разі невиконання відповідачем зобов`язань за Договором, позивач має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у порядку зазначеному у розділі 5 Договору застави, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмету застави та його реалізацію. Відповідно до п. 5.4. договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису. У зв`язку з невиконанням умов договору відповідачем, позивач скористався своїм правом, визначеним у пунктах 2.1.1. та 5.4. договору застави транспортного засобу. Відповідно до виконавчого напису від 10.10.2014 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. звернуто стягнення на транспортний засіб VW, модель Polo Sedan кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1,598 куб.см., рік випуску 2013, що належить на праві власності [PERSON] . Згідно із вказаним виконавчим написом станом на 10 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становила 201574,17 гривень, що складається із: несплачених чергових платежів у розмірі 10152,83 гривень, штрафних санкцій у сумі 1203,19 гривень, штрафу за повернення кредиту 35240,28 гривень, суми кредиту 154977,87 гривень. Актом опису й арешту майна від 10.03.2015 року автомобіль VW, модель Polo Sedan кузов № [NUMBER] було арештовано. За рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу задоволено вимоги ТОВ «Порше мобіліті» у розмірі 201574,17 грн. Згідно копії кредитового повідомлення 21.12.2016 року від Дарницького РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на рахунок ТОВ «Порше мобіліті» перераховані кошти з реалізації транспортного засобу згідно виконавчого напису №1670 від 10.10.2014 року в сумі 201574,17 грн. Таким чином, оскільки борг, який складав 201574,17 грн. було повернуто, що є повним погашенням боргу. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статті 19, 20 Закону України «Про заставу» встановлюють, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язань, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно до ч. 1-2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку наданого позивачем загальна сума 3% річних за кредитом становить 12063,29 грн., інфляційні втрати - 133401,85 грн. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором кредиту після ігнорування ним вимоги позивача, направленої листом від 05.06.2014 року, і право на звернення останнього до суду для стягнення 3% річних згідно ст.625 ЦК України виникло 20.07.2014 року, після закінчення місячного строку після отримання даного листа боржником, що випливає з пояснень позивача в позові. Тобто на час звернення до суду з позовом в 2019 році позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України. Відповідач просить суд відмовити у позові через сплив позовної давності. Відтак, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення 3 % річних за час прострочення суми боргу, необхідно відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Такі наслідки спливу строку позовної давності визначні ч.4 ст.267 ЦК України. Застосування до даних відносин загальних строків позовної давності підтверджується і практикою Верховного Суду України (постанова від 06.04.2017 року № 3-1522гс16). Крім того, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат за кредитом у розмірі 133401,85 грн. відсутні. За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми ч.2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору та умов кредитування вбачається, що сума кожного наступного платежу нараховувалася позивачем у доларах США та визначалася у гривневому еквівалентні, а тому були відсутніми підстави для застосування індексу інфляції до вказаної заборгованості. Втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Що стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» збитків, які на думку позивача заподіяні у зв`язку з порушенням умов кредитного договору та договору застави, суд вважає, що позов також не підлягає до задоволення за наступних підстав. Пунктом 8.5 Загальних умов кредитування визначено, що збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Аналіз даної статті та природи зроблених витрат ТОВ «Порше Мобіліті» по оплаті послуг ТОВ «Дельта М Юкрейн» дає підстави вважати, що ці витрати не є безумовними для відновлення порушеного права, а тому їх не можна віднести до збитків. За наведених вище підстав, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed