Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. 02.08.2007р. між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № А-60/07 для оплати придбаного автомобіля марки Mitsubishi Pajero Sport, 3.0, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить заставодавцю на праві власності. У забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором 02.07.2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу, за умовами якого [PERSON] передав у заставу банку транспортний засіб - автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, 3.0, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] . У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 05.09.2007 року було зареєстровано приватне обтяження на вищезазначений автомобіль. Оскільки позичальник тривалий час порушував умови кредитного договору та не виконував належним чином покладені на нього зобов`язання станом на 07.11.2019 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 59814,80 доларів США. За рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 14.12.2010 року у справі №2-2750 за позовом банку стягнуто з [PERSON] заборгованість по кредитному договору шляхом звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, 3.0, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] . Як вбачається зі змісту позовної заяви, в подальшому ПАТ КБ «Укргазбанк» дізналося, що автомобіль, який є предметом застави, був відчужений, при цьому [PERSON] не звертався до банку для отримання дозволу на відчуження заставного транспортного засобу. Теперішнім його власником є [PERSON] . Позивач звертає увагу, що реалізація предмета застави без припинення обтяжень не припиняє заставу, а тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. З огляду на викладене ПАТ АБ «Укргазбанк» просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № А-60/07 від 02.08.2007р. в сумі 59\~814,80 доларів США та 1\~493\~422,79 грн. звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу на публічних торгах у порядку виконавчого провадження зазначеного транспортного засобу, встановити початкову ціну реалізації предмета застави автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, що буде проведена суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; за рахунок коштів, отриманих від реалізації на прилюдних торгах предмету застави задовольнити вимоги ПАТ КБ «Укргазбанк» в сумі 59\~814, 80 доларів США, 14934222,89 грн., в тому числі: основна сума кредиту 27\~883,59 доларів США, заборгованість по процентам прострочена 31931,21 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 752\~859,28 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів 740\~563,51 грн.; стягнути з [PERSON] судові витрати в сумі 46\~671,20 грн. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 27.11.2020р. розгляд справи постановлено проводити у загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити з викладених в ньому підстав. Відповідач та його представник позов не визнали. Представник відповідача суду пояснив, що позовну заяву не визнає, вважає вимоги безпідставними. Спірний автомобіль [PERSON] придбав оплатно згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 1845/2016/141312 від 21.10.2016р., який був оформлений в територіальному сервісному центрі РСЦ МВС України в Житомирській області. На момент оформлення даного договору не існувало будь-яких заборон, які б перешкоджали здійсненню продажу даного майна. Посилається на положення ст.10 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», де вказано, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, важається його добросовісним набувачем згідност. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень цього рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Також зазначив, що позивач вже реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави і мав можливість 6 років на виконання рішення суду та реалізацію майна, але цього не зробив, виконавче провадження не було відкрито. У задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» просить відмовити в повному обсязі за безпідставністю. Третя особа в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив. Про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport у розшуку чи в заставі не перебував. Будь-яких перешкод для укладення договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що автомобіль марки Mitsubishi вона придбала по довіреності та продала своєму чоловіку [PERSON] . Оформлення машини здійснювалося в м.Радомишль. Подробиць оформлення договору купівлі-продажу транспортного засобу вона не пам`ятає. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 02.08.2007р. між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № А-60/07 для оплати придбаного автомобіля марки Mitsubishi Pajero Sport, 3.0, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить заставодавцю на праві власності. 02.07.2007р., в забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчуком О.С., та зареєстрований в реєстрі за №155, за умовами якого [PERSON] передав у заставу банку вказаний транспортний засіб. Власником вказаного автомобіля на момент його реєстрації був [PERSON] що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 05.09.2007 року було зареєстровано приватне обтяження на вищезазначений автомобіль. У зв`язку з невиконанням [PERSON] кредитного зобов`язання за договором кредиту № А-60/07 від 02.08.2007 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 14.12.2010 року у справі №2-2750 позовні вимоги банку задоволено, стягнуто з [PERSON] заборгованість по кредитному договору шляхом звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport. Згідно інформації, наданої Регіональним сервісним центром МВС в м.Києві, вищевказаний автомобіль станом на 27.03.2020р. зареєстрований за [PERSON] . Згідно копії договору купівлі-продажу транспортного засобу від №1845/2016/141312 21.10.2016р. [PERSON] , яка діяла на підставі доручення, передала у власність [PERSON] автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, 3.0, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] . Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України, застава є способом забезпечення зобовязань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має правов разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави. Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України передбачено що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Зважаючи на конкретні обставини даної справи суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, охоплюються змістом статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, яка, як і практика Європейського Суду з прав людини застосовуються як джерело права (ч. 4 ст. 10 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини»). При цьому згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, поняття «майно» може означати «існуюче майно» або «активи», включаючи «права вимоги», стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (пункти 32-35 рішення у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). Системний аналіз положень Закону України «Про заставу» і Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дає підстави для висновку про те, що у разі відчуження боржником предмета обтяження без згоди заставодержателя, обтяження рухомого майна, що є предметом застави, зберігає свою силу для нового власника (покупця) у разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Покупець може бути добросовісним набувачем за умови, якщо на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній відповідний запис. Разом з тим, позивачем не надано суду відповідних доказів про те, що на час придбання відповідачем транспортного засобу в реєстрі були відомості про обтяження рухомого майна, а саме: автомобіля марки Mitsubishi Pajero Sport, 3.0, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до п. 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998р. в редакції чинній на момент реєстрації права власності за [PERSON] , після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відомостей про особу в Єдиному реєстрі боржників, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати. З досліджених доказів в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено наявність підстав для задоволення даного позову, оскільки не доводить законності та обґрунтованості заявлених вимог позивачем ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] . У цивільній справі № 2-2750/2010 рішенням суду вирішено питання щодо стягнення на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №А-60/07, звернено стягнення на предмет застави - автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, 3.0, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] придбав у власність автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, 3.0, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] , який на момент укладення договору у заставі, у розшуку не перебував, про що зазначено в п.1.2. Договору транспортного засобу від 21.10.2016р. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості. Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed