Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, відповідно до якого просить розірвати на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України безстроковий трудовий договір, укладений 07.06.2011 року між [PERSON] та ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ» з 31.12.2013 року. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що відповідно до п. 4 протоколу від 07.06.2011 року установчих зборів ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ» та наказу № 2/06/11-к позивача було призначено на посаду директора ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ». 16.12.2013 року [PERSON] звернувся до учасників ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ» із заявою про його звільнення за власним бажанням. Після подання наведеної заяви позивач продовжував працювати 2 тижні та з 01.01.2014 року на роботу не вийшов. До теперішнього часу відповідачем не прийнято рішення за результатами розгляду заяви [PERSON] про його звільнення, з огляду на що позивач змушений звернутись до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився - надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом поряду. Відповідно до вимог ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача, на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до статуту ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ», затвердженого Установчими зборами відповідно до протоколу № 1 від 07.06.2011 року, ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ» створено на підставі чинного законодавства України, шляхом використання матеріальних та фінансових ресурсів Учасників з метою здійснення господарської діяльності. Учасниками наведеного ТОВ є юридична особа - ТОВ «СТГ», громадянин Росії [PERSON], громадянка України [PERSON] Згідно із п. 10.1 Статуту трудовий колектив Товариства складають всі громадяни, які своєю працею беруть участь в його діяльності на основі трудового договору, а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівників з Товариством. У п. 10.9 Статуту зазначено, що всі питання, пов'язані з трудовим колективом Товариства і не врегульовані цим Статутом, регулюються нормами законодавства про працю. Відповідно до ст.21 Кодексу Законів про працю України (далі за текстом КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи або організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи або організації або уповноваженим ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: - безстроковим, що укладається на невизначений строк; - на визначений строк, встановлений погодженням сторін; Таким, що укладається на час виконання певної роботи. При цьому строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Згідно із наказом ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ» від 07.06.2011 року № 2/06/11-к [PERSON] було призначено директором ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ». Наведений наказ було прийнято на підставі протоколу установчих зборів ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ» від 07.06.2011 року. Права та обов'язки директора ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ» врегульовані пунктами 9.10 - 9.15 Статуту. При цьому наведеним вище Статутом не передбачено особливостей щодо порядку звільнення з займаної посади директора ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ». з огляду на що ці питання регулюються нормами трудового законодавства України, зокрема КЗпП України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що між ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ» та [PERSON] мав місце безстроковий трудовий договір, щодо виконання позивачем обов'язків директора ТОВ «СТГ. Дніпрозержинськ». Згідно із ч. 1 ст 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Звільнення працівника повинно відбуватися за наказом у якому зазначаються підстави для звільнення. Відповідно до заяви [PERSON] від 16.12.2013 року, останній просить звільнити його з займаної [PERSON] посади директора ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ» за власним бажанням 30.12.2013 року відповідно до ч. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії трудового контракту від 26.11.2012 року.17.12.2012 року наведену заяву позивачем направлено на адресу учасників Товариства [PERSON] та [PERSON] рекомендованої кореспонденцією. В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку цього договору, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимоги про їх припинення. Після направлення вказаної заяви [PERSON] відпрацював 2 тижні, як це передбачено нормами ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Починаючи з 01.01.2014 року позивач припинив виконувати свої трудові обов'язки директора ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ», проте до теперішнього часу відповідачем не прийнято рішення щодо звільнення [PERSON] з займаної ним посади. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що такою бездіяльністю відповідача порушуються права [PERSON]. з огляду на що його позовні вимоги слід задовольнити та розірвати трудовий договір, укладений 07.06.2011 року між [PERSON] та ТОВ «СТГ. Дніпродзержинськ» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, оскільки норми ч. 2 ст. 36 КЗпП України підлягають застосуванню до строкового трудового договору, строк дії якого на час розгляду спору сплинув. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved