Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що на підставі рішення Глухівського міськрайонного суду від 3 травня 2006 року за ним, та його братом [PERSON] - відповідачем по справі, було визнано право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований [ADDRESS], по ? частині за кожним. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2007 року був проведений поділ в натурі даного домоволодіння між його співвласниками ( на той час між позивачем і його братом [PERSON] та відповідачкою [PERSON]). За цим рішенням йому разом з братом було виділено в натурі 51/100 частину житлового будинку, а відповідачці [PERSON]- 49/100 його частини. Також, цим рішенням був встановлений порядок користування земельною ділянкою на якій був розташований вищевказаний житловий будинок відповідно до якого йому разом з братом була виділена в користування земельна ділянка площею 838,5 кв.м. Ділянка такою ж площею була виділена в користування і [PERSON] 16 грудня 2010 року рішенням Глухівської міської ради № 46 йому разом із братом було передано у власність по ? частині земельної ділянки площею 0,05 га, що розташована [ADDRESS], яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташовані на ній. В подальшому, 26 квітня 2011 року відповідач [PERSON] подарував йому свою частину житлового будинку та частину земельної ділянки, що розташовані [ADDRESS]. Таким чином, на даний час позивач є власником 51/100 частини житлового будинку, що розташований [ADDRESS] та власником земельної ділянки площею 0,005 га на якій розташований вищевказаний житловий будинок. Однак при посвідченні цього договору дарування він дізнався, що [PERSON] подарувала належну їй частину житлового будинку громадянці [PERSON], а та в свою чергу продала її громадянину [PERSON] Не погоджуючись із цією угодою, він звернувся до Глухівського міськрайонного суду із позовом про переведення на нього прав покупця оскільки вважав, що як співвласник спірного будинку, він мав переважне право на купівлю частини, що продається. Однак рішенням суду йому було відмовлено з тих підстав, що після поділу будинку в натурі було припинене їх спільне з відповідачкою право часткової власності на спірний будинок і кожна виділена в натурі частина будинку є окремим об'єктам нерухомості. Таким чином, після виділення їм з братом в натурі 51/100 частини житлового будинку [ADDRESS], ця частина будинку стала окремим нерухомим майном. Тому при приватизації земельної ділянки Глухівська міська рада мала передати їм у власність з братом земельну ділянку загальною площею 838,5 кв. метри, яка була виділена їм у користування відповідно до рішення апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2007 року. Однак в порушення вимог земельного законодавства Глухівська міська рада передала їм з братом у власність лише частину цієї ділянки площею 0,005 га. Крім того, при підготовці технічної документації із землеустрою належної їм з братом земельної ділянки відповідач - ДП «Центр державного земельного кадастру» допустив помилку. Так, визначаючи межі земельної ділянки в натурі відповідач неправильно встановив її розміри, не вірно встановив конфігурацію земельної ділянки, допустив порушення лінійних розмірів земельної ділянки чим порушив рішення апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2009 року. За таких обставин позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Глухівської міської ради від 16 грудня 20110 року № 46 в частині передачі йому та відповідачу [PERSON] по ? частині земельної ділянки площею 0,05 га [ADDRESS]. Також просить визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 407488 виданого 24 грудня 2010 року управлінням Держкомзему м.Глухові, яким засвідчене його та відповідача [PERSON] право власності по ? частині земельної ділянки площею 0,05 га [ADDRESS] Відповідач - Глухівська міська рада позову не визнала, надавши проти нього заперечення, суть яких зводиться до того, що рішення Глухівської міської ради від 16 грудня 2010 року № 46, за яким позивачу та його брату [PERSON] було передано у власність по ? частині земельної ділянки площею 0,05 га як співвласникам 51/100 частини житлового будинку [ADDRESS], було прийнято в у відповідності до вимог чинного законодавства, розмір земельної ділянки, яка була безоплатно передана їм у власність відповідає нормам, встановленим ст.121 ЗК України, а тому підстав для його скасування немає. Відповідно немає жодних і підстав і для визнання недійним державного акту про право власності на земельну ділянку [ADDRESS] виданого на ім'я позивача та його брата. Відповідач - ДП «Центр державного земельного кадастру» позов [PERSON] також вважає повністю необгрунтованим, мотивуючи свою позицію тим, що при підготовці технічної документації із землеустрою для приватизації земельної ділянки [ADDRESS] були повністю дотримані вимоги чинного законодавства. Розміри та межі земельної ділянки були визначені на підставі сучасних наукових методик з використанням найсучаснішого технічного обладнання в тому числі і лазерного. Тому ніяких помилок при встановленні меж та розмірів цієї земельної ділянки допущено не було. Навпаки, відповідач вважає, що саме при проведенні в 2007 році судово-будівельної експертизи, якою був встановлений порядок користування спірною земельною ділянкою, експертом була допущена деяка неточність лінійних вимірів, що могло статися через відсутність у нього на той час необхідного технічного обладнання. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що на підставі рішення Глухівського міськрайонного суду від 3 травня 2006 року за позивачем [PERSON] та його братом [PERSON], було визнано право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований [ADDRESS], по ? частині за кожним. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2007 року був проведений поділ в натурі даного домоволодіння між його співвласниками ( на той час між позивачем і його братом [PERSON] та відповідачкою [PERSON]). За цим рішенням позивачу разом з братом було виділено в натурі 51/100 частину житлового будинку, а відповідачці [PERSON]- 49/100 його частини. Також цим рішенням був встановлений порядок користування земельною ділянкою на якій був розташований вищевказаний житловий будинок за яким позивачу разом з братом була виділена в користування земельна ділянка площею 838,5 кв.м. Ділянка такою ж площею була виділена в користування і [PERSON] Також встановлено, що 16 грудня 2010 року рішенням Глухівської міської ради № 46 позивачу разом із його братом [PERSON] було передано у власність по ? частині земельної ділянки площею 0,05 га, що розташована [ADDRESS], яка була надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташовані на ній. В подальшому, 26 квітня 2011 року відповідач [PERSON] подарував позивачу свою частину житлового будинку та частину земельної ділянки, що розташовані [ADDRESS]. Таким чином, на даний час позивач є власником 51/100 частини житлового будинку, що розташований [ADDRESS] та власником земельної ділянки площею 0,05 га на якій розташований вищевказаний житловий будинок. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.121 Земельного Кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в містах не більше 0,1 га. Також у відповідності до ч.2 ст.120 ЗК України , якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Таким чином, виходячи із змісту вищевказаних законів, власникам цього домоволодіння могла бути передана безоплатно у приватну власність частина цієї земельної ділянки площею не більше 0,1 га., оскільки визначально земельна ділянка [ADDRESS] надавалась під будівництво та обслуговування житлового будинку, як одного цілого домоволодіння. При цьому із матеріалів справи вбачається, що рішенням Глухівської міської ради від 16 грудня 2010 року № 46 позивачу та його брату [PERSON] було передано у власність по ? частині земельної ділянки площею 0,005 га як співвласникам виділених в натурі 51/100 частини житлового будинку [ADDRESS], та 0.05га цієї земельної ділянки було безоплатно передано громадянці [PERSON] як співвласниці інших 49/100 частин цього будинку. Тобто площа переданих у власність земельних ділянок була виділена в межах норм, встановлених ст.121 ЗК України. За таких обставин, суд вважає, що рішення Глухівської міської ради від 16.12.2010 року було прийняте у відповідності до діючого земельного законодавства, а тому підстав для його скасування немає. Так само, жодним чином не відповідає матеріалам справи і доводи позивача щодо допущеної помилки при розробці технічної документації по складанню Державного акту на право власності на землю, розробленою ДП «Центр державного земельного кадастру». Так із матеріалів справи вбачається, що при розробці технічної документації були погоджені та закріплені межі земельної ділянки в натурі, ці межі були погоджені із самим позивачем, а також з Глухівським міським управлінням земельних ресурсів та Глухівською міською радою і ніяких претензій при встановленні цих меж ні в позивача, ні в суміжних користувачів не було. Та обставина, що деякі лінійні виміри, які місяться у висновку судово - технічної експертизи № 185/07 від 19.07.2007 року, що ліг в основу рішення апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2009 року та лінійні виміри, які містяться в абрисі земельної ділянки, виготовленому ДП «Центр державного земельного кадастру» дійсно містять невеликі розбіжності, ще не свідчить про те, що саме цим підприємством була допущена помилка. У всякому разі таких доказів позивачем суду представлено не було. Крім того, у відповідності до положень ст.116 та ст.118 ЗК України передача земельних ділянок у приватну власність громадянам здійснюється виключно рішеннями органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування на підставі розробленої у встановленому порядку технічної документації, що в даному випадку і мало місце. Вищевказаним же рішенням апеляційного суду Сумської області від 11.09.2009 року був лише встановлений порядок користування земельною ділянкою [ADDRESS] між його співвласниками і цим рішенням земельні ділянки їм у власність не передавались, а тому доводи позивача щодо порушення його прав в цій частині є безпідставними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed