Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути із [PERSON] суму позики у розмірі 9332,00 грн. Вимоги мотивує тим, що 24.09.2015 року між ТОВ «Кіані Україна» та [PERSON] було укладено Договір позики (поворотної фінансової допомоги) № 24-09/1. Пунктом 1.1. Договору встановлено, що позикодавець надає позичальнику позику у розмірі 9332,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути суму позики позикодавцеві у порядку та на умовах, передбачених Договором. Позикодавцем виконано п. 2.1. Договору, надавши позичальнику повну суму позики у розмірі 9332,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 2402 від 25 вересня 2015 року та банківська виписка від 25 вересня 2015 року. Пункт 3.1. Договору передбачає, що позичальник зобов'язується повернути позику у повному обсязі позикодавцеві за цим Договором в термін до 28 січня 2016 року. У позивача відсутній оригінал зазначеного Договору, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до загальних положень Цивільного кодексу. 23 грудня 2016 р. позикодавець направив позичальнику вимогу про повернення заборгованості у розмірі 9332,00 грн. 00 коп. Позичальник протягом 30 календарних днів вимогу не отримав, борг не повернув. В судове засідання представник позивача не з'явився, представник ТОВ «Кіані Україна» Коваленко В.Л. до суду подав заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, також просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 19 січня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 25.09.2015 р. на рахунок [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк» ТОВ «Кіані Україна» переказало кошти в розмірі 9332,00 грн. в якості надання поворотної фінансової допомоги [PERSON] згідно з договором № 24-09/1 від 24.09.2015 р., про що свідчить платіжне доручення № 2402 від 25 вересня 2015 року (а.с. 75) та банківська виписка від 25 вересня 2015 року (а.с. 76). В обґрунтування вимог позивач посилається на укладений між ТОВ «Кіані Україна» та [PERSON] договір позики (поворотної фінансової допомоги) № 24-09/1 від 24.09.2015 р. (а.с. 82, 83). Разом з тим, як убачається з вищевказаного договору, договір сторонами не підписаний, крім того позивачем не надано його оригіналу. За вимогами ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належні формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За нормою ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно вимог ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи також не містять доказів того, що рахунок [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк» на який були перераховані кошти, належить саме [PERSON] Оскільки договір позики не підписаний сторонами, такий договір є не укладеним, у зв'язку з чим не породжує для сторін цивільних прав і обов'язків, на досягнення яких він був спрямований. За вищевикладених обставин позов задоволенню не підлягає, оскільки не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed