Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором кредиту посилаючись на те, що 12.10.2016 року між комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н , на підставі якого відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується її підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 договору, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку . Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 договору. Заявою відповідача підтверджується той факт,що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк» , які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Пунктом 1.1.7.43 договору сторони визнали, що дія договору закінчується з моменту закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявності у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашення заборгованості перед банком по договору , в тому числі овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед банком, дія договору закінчується після погашення заборгованості. Незважаючи на взяті на себе за договором зобовязання, [PERSON] належним чином не виконує умови договору, у зв`язку із чим станом на 26.03.2019 року має заборгованість 13254,56 грн., а саме: 682 ,47грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 8714,73 грн.- нарахована пеня за прострочене зобовязання, 2750,00 - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., штраф фіксованої частини - 500 грн. та штраф процентної складової - 607,36 грн. Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідач відмовляється, позивач просить стягнути дану суму з відповідача, а також судові витрати. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача подав клопотання про слухання справи у його відсутності , заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином і в передбаченому законом порядку (а.с.42). За письмовою заявою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 12.10.2016 року [PERSON] уклала договір з АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується її підписом на анкеті - заяві позичальника (а.с.6), де зазначено наступне «Я згодний з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та банком договір про надання банківських послуг». Згідно з п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (утому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту, згідно з п.2.1.1.5.7 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову . Всупереч вище перелічених умов договору, відповідачка не виконала свої зобовязання, в результаті чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 04.03.2019 року складає 15681,40 грн., а саме: 6226,18- тіло кредиту, 3193,61 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 4188,69 грн.- нарахована пеня за прострочене зобовязання, 850,00 - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., штраф фіксованої частини - 500 грн. та штраф процентної складової - 722,92 грн. У відповідності ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, у відповідності ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що банком нараховано відповідачу пеню за прострочене зобовязання в розмірі 8714,73 грн. та пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 2750 грн. ,а також фіксовану частину штрафу в розмірі 500 грн. та процентну складову штрафу в розмірі 607,36 грн., тобто на відповідача двічі накладені штрафні санкції за прострочення невиконання умов кредитного договору, суд вважає, що в даній частині стягнення штрафів з відповідача слід відмовити та не враховувати штрафи в суму боргу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача сліді стягнути заборгованість по кредитному договору в розмірі 12147,20 грн. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати по справі становлять 1921,00 грн., однак, враховуючи, що позов задоволено частково на суму 12 147,20 грн., що становить 91,64 % від ціни позову (12147,20:13254,56х100=91,64%), а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 1760 грн.40 коп. (1921,00 х 91,64%=1760,40 ). На підставі наведеного та

Outcome: partial