Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 17.07.2013 р. він був прийнятий на роботу до ФОП [PERSON], уклавши письмовий трудовий договір, за умовами якого [PERSON] прийняв його на посаду водія вантажного автомобіля з посадовим окладом не нижче законодавчо установленого розміру мінімальної заробітної плати на місяць. Вказаний трудовий договір був зареєстрований в Новокаховському міському центрі зайнятості 17.07.2013 р. за №21191300461. Посадові обов*язки [PERSON] виконувалися належним чином, проте відповідач за весь час виконання робіт жодного разу не виплачував йому заробітної плати. В грудні 2014 року ним направлявся лист відповідачу з проханням його звільнити, видати примірник трудового договору та надати довідку про середньомісячну заробітну плату, проте відповіді не отримав. Заборгованість по заробітній платі, відповідно до довідки УПФ м. Н.Каховка, складає 14 882,00 грн. На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 14882,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку 1189,00 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу у свою відсутність, уточнивши позовні вимоги та просив суд, стягнути невиплачену заробітну плату в сумі 14882, 00 грн., в частини позовних вимог, щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовився. Відповідач в судове засідання не з'явився, з не відомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, окрім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу . Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що 17.07.2013 р. позивач уклав трудовий договір з ФОП [PERSON], зареєстрованим в Новокаховському міському центру зайнятості за №21191300461, у якому обумовили істотні умови праці та відповідно до якого він був прийнятий на посаду водія вантажного автомобіля, з виплатою заробітної плати в розмірі не менше одного законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати. Згідно інформації Пенсійного фонду України м. Н.Каховка про індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] від 18.11.2014 р. останньому нараховувалась за 2013-2014 р. заробітна плата в сумі 14882,00 грн. Згідно до ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно роз»яснень п. 5 Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» норми і гарантії оплати праці, визначені законодавством для працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, є мінімальними державними гарантіями і тому при договірному регулюванні вони не можуть бути погіршені. У будь-якому випадку оплата праці при виконанні працівником місячної (годинної) норми праці (обсягу роботи) не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати. Таким чином, оскільки з матеріалів справи вбачається, що станом на 01.11.2014 р. невиплачена заробітна палата складає: липень 2013 р. - 550 грн., серпень 2013 р. - 1147,00 грн., вересень 2013 р. - 1147,00 грн., жовтень 2013 р. - 1147,00 грн., листопад 2013 р. -1147,00 грн., грудень 2013 р. - 1218,00 грн., лютий 2014 р. - 609,00 грн., березень 2014 р.- 609,00 грн., квітень 2014 р. - 609,00 грн., травень 2014 р. - 609,00 грн., червень 2014 р. 1218,00 грн., липень 2014 р. - 1218,00 грн., серпень 2014 р. - 1218,00 грн., вересень 2014 р. -1218,00 грн., жовтень 2014 р. -1218,00 грн. , а всього на загальну суму - 14882,00 грн., суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved