Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачем, зареєстрований 22 листопада 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського місквиконкому, актовий запис № 2594, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відносини між ними погіршилися, вони не можуть досягнути згоди у питаннях виховання дитини, спільного побуту. В подальшому позивач покинув відповідача і більше з нею не підтримує шлюбних відносин. Зазначає, що проживає окремо вже майже три роки, а тому подальше збереження шлюбу є неможливим. З огляду на зазначене просить суд позов задовільнити, а шлюб між сторонами розірвати. Позивач у судове засідання з'явився, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, підтримав позовні вимогу у повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явилася, надала пояснення по суті справи, погодилась з позовними вимогами, просила позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім'я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 22 листопада 1997 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського місквиконкому, актовий запис № 2594 (а.с. 3). Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. Спорів щодо місця проживання дітей та з приводу поділу майна сторони не мають. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, який той сплатив при подачі позову до суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки впродовж тривалого часу, втратили одне до одного почуття любові, сім'я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, який той сплатив при подачі позову до суду.

Outcome: approved