Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 30.12.2013 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 12800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, посилаючись на те, що останній належним чином не виконував своїх зобовязань за ним. При цьому, відповідно до умов договору, відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Проте, в порушення вимог закону та умов договору, [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому, станом на 07.08.2017 року, його заборгованість за договором кредиту склала 34305,57 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив суд відмовити, пояснивши при цьому, що відповідач кредитної картки не отримував та жодних кредитних договорів з позивачем не укладав, в копії анкети-заяви не вірно вказана дата народження та ідентифікаційний номер [PERSON], поле «призначення картки» взагалі не заповнено, тобто, не доведено, яку саме картку він отримав та у якому розмірі кредит, також відсутні відомостей щодо отримання та ознайомлення відповідача з правилами та умовами Банку. [PERSON] також зазначив, що підпис відповідача схожий на оригінальний лише на другій сторінці заяви-анкети, вважає, що на першій сторінці розписувалася інша особа. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини та обєктивно оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Зі змісту ч.1 ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно викладених обставин у позовній заяві, між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] 30.12.2013 року було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 12 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В той же час, з матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що в анкеті-заяві не вірно вказано дату народження відповідача, не заповнено поле з визначенням призначення картки, відсутня інформація про те, в якій сумі встановлений кредитний ліміт та чи встановлений взагалі, немає відомостей щодо отримання та ознайомлення відповідача з Правилами та Умовами надання банківських послуг, а тому їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору. В зазначеній анкеті також відсутнє посилання на номер карткового рахунку, з якого отримані чи використані грошові кошти [PERSON] та, взагалі, відсутні докази, щодо отримання ним картки у ПАТ КБ «ПриватБанк» Cтаттею 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, при цьому копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Проте, в порушення вказаних норм позивач таких дій не вчинив, не надав суду первинних документів, на підставі яких був укладений кредитний договір від 31.12.2013 року та здійснювалось користування кредитними коштами, нарахування та інш. (оригіналу заповненої анкети-заяви, виписки по особовому рахунку, докази користування відповідачем карткою, документи щодо видачі картки за вказаним договором), при тому, що сам факт користування карткою [PERSON] заперечувався, що, в свою чергу, є порушенням вимог статті 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. При цьому слід також зазначити, що відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом. Ухвалою суду від 15 січня 2018 року відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу строк для подання відповіді на відзив. Відповідач своїм правом скористався, та у строки, визначені судом, надав відзив на позовну заяву із наданням доказу його направлення позивачу, що підтверджується наявними у справі описом вкладення до цінного листа та квитанцією «Укрпошти» від 31.01.2018 року. Проте, позивач, своїм правом на надання відповіді на відзив належним чином не скористався, надавши її з пропуском встановленого строку, лише 26 квітня 2018 року, без підтвердження направлення відповіді на адресу відповідача. Згідно ст. 179 ЦПК України, відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази. До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами 3-5 ст.178 цього Кодексу. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не може брати до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до п.п. 2,3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, дослідивши всі надані сторонами докази та доводи в їх сукупності, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити у зв'язку із недоведеністю позивачем заявлених ним позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed