Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що на підставі Свідоцтва виданого 23 січня 2012 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 397, належить на праві власності майно, що складається з чотирикімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 105,9 кв.м., вартістю 1 168 830 грн., яка належала [PERSON] 29 січня 2013 року позивач звернувся з відповідною заявою до Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області та отримав Витяг з Державного реєстру прав на нерухому майно про реєстрацію права власності від 08 лютого 2013 року № 381260, відповідно до якого АТ «Ерсте Банк» м. Київ є власником чотирикімнатної квартири загальною площею 159,2 кв.м. по [ADDRESS]. Розпорядись позивача даною спірною квартирою позбавлений можливості, так як в даній квартирі проживають та зареєстровані відповідачі по справі, які чинять перешкоди в користуванні та розпорядженні банком даною квартирою, тому змушені звернутись до суду за захистом своїх прав. В подальшому позивач звернувся до суду з заявою про залишення позову без розгляду, про що судом 14 квітня 2014 року постановлено відповідну ухвалу. Не погоджуючи з даним позовом [PERSON], звернулась до суду з зустрічним позовом про розподіл спільного майна, визнання права власності та визнання протиправними актів органу державної влади, посилаючись на те, що з позову банку дізналась, що квартира в якій проживає з 2002 року разом із своєю сім'єю належить тепер іншій особі, а саме позивачу на підставі Свідоцтва виданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Підставою для оформлення нотаріусом свідоцтва став Акт № 165/1-11 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, затвердженого відділом примусового виконання рішень ДВС України 27 жовтня 2011 року та складеного на виконання Постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 27 жовтня 2011 року, постанови про внесення змін, виданої відділом примусового виконання рішень ДВС України 15 грудня 2011 року. Вказані акти органів державної влади позивач вважає неправомірними та заявляє, що має право як власник цього майна вимагати скасування таких актів. Крім того вважає, що має право власності на спірне майно яке виникло до заявлення на нього вимог позивача відповідно до вимог Сімейного кодексу України, та вважає, що їй належить 2/3 частки спірної квартири. В судовому засіданні, адвокат [PERSON], просила зустрічний позов задовольнити та визнати незаконним та скасувати Постанову відділу примусового виконання рішень ДВС України про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 27 жовтня 2001 року. Визнати незаконним та скасувати Акт № 165/1-11 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 27 жовтня 2011 року. Визнати незаконним та скасувати Свідоцтво нотаріуса від 23 січня 2012 року № 397, яким посвідчено, що ПТА «Ерсте Банк» належить на праві власності спірна квартира. Скасувати державну реєстрацію права власності ПАТ «Ерсте Банк» на квартиру [ADDRESS] від 08 лютого 2013 року № 113472. Визнати за [PERSON] право власності на спальне майно подружжя, а саме на 2/3 частки квартири [ADDRESS] та стягнути судові витрати. Представник банку, в судовому засіданні зустрічний позов не визнав, та просив в його задоволенні відмовити. Представник ДВС України в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Черкаської міської ради, в судовому засіданні при вирішення даного позову поклався на розгляду суду. Приватний нотаріус [PERSON] до судового засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Ерсте Банк» правонаступником якого являється ПАТ «ФІДОБАНК» на підставі Свідоцтва виданого 23 січня 2012 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 397 належить на праві власності майно, що складається з чотирикімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 105,9 кв.м., вартістю 1 168 830 (один мільйон сто шістдесят вісім тисяч вісімсот тридцять) грн., вказана квартира раніше належала [PERSON] на праві власності. Починаючи з 27 березня 2008 року між банком та ПП «Торговий центр «Постачальник» в подальшому ПП «БУДЕРСТ» було укладено Генеральну угоду № 010-05/928 із загальним лімітом кредитної заборгованості 2 119 800 доларів США, та кінцевим терміном повернення кредитних коштів 26 березня 2015 року. В рамках даної угоди були укладені кредитні договори та відкрито відновлювальну кредитну лінію у сумі 1 592 259 доларів США, зі сплатою 10,5 % річних, та не відновлювальну кредитну лінію у сумі 1 767 450,26 грн., зі сплатою 15,5 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами було укладено договори поруки № 010-05/928п від 27 березня 2008 року між Банком, позивальником та [PERSON] та договір поруки № 010-05/928п.1 від 24 квітня 2008 року між Банком, Позичальником та [PERSON] Відповідно до п.1.2 вищевказаних договорів поруки Поручителі [PERSON] та [PERSON] зобов'язувались перед Банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язань, що випливають з укладених між кредитором та Позичальником кредитних договорів. Крім того в забезпечення зобов'язань за вищевказаною генеральною кредитною угодою та кредитними договорами укладеними в її рамках між Банком та [PERSON] 08 грудня 2008 року було укладено Договір іпотеки № 010-05/928 іпф, який посвідчений приватним нотаріусом. Статтею 543 ч.1 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язань, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку з невиконанням Позичальником умов кредитного договору Банк звернувся до постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків з позовом до ПП «БУДЕРСТ», [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості. Третейський суд 22 грудня 2009 року виніс рішення, яким стягнув солідарно з ПП «Будерст» [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним довго ром в сумі 14 748 286,15 грн. На підставі вказаного рішення Третейського суду Дніпровським районним судом м. Києва 24 лютого 2010 року було видано виконавчі листи, які були направлені на виконання до ДВС України. Таким чином між сторонами були відповідні кредитні зобов'язання по отриманню коштів та їх поверненню. При укладанні Договору іпотеки № 010-05/928 іпф, [PERSON] надала нотаріусу [PERSON] заяву від 28 грудня 2008 року, в якій вказано: «Я [PERSON] даю свою згоду на передачу в іпотеку моїм чоловіком [PERSON] квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] набутої нами під час перебування у зареєстрованому шлюбі. При цьому заявляю, що такий правочин відповідає інтересам нашої сім'ї, та погоджуюсь з тим, щоб умови договору іпотеки визначались моїм чоловіком самостійно. Заява мною прочитана, зміст її зрозумілий, з моїх слів написано вірно.». За таких обставин,суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з наступних підстав. Укладаючи відповідні кредитні договори [PERSON] та [PERSON], діяли в інтересах своєї сім'ї та свого підприємства. Під час укладання даних кредитних договорів, договорів поруки та іпотеки, вони діяли свідомо, в ніякому разі не звертали уваги, на те, що дане майно необхідно розділити, або вчинити якісь інші дії, або що дані правочини якимось чином впливають на їх дітей, дані договори укладали добровільно. Посилання [PERSON], на вимоги ст.ст. 60,70-71 СК України, ст.ст.52, 54 Закону України «Про виконавче провадження», безпідставні та нічим об'єктивно не підтверджені.

Outcome: dismissed