Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 31.05.2018 року його [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі, у зв`язку з чим останній був змушений звернутися до суду. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2018 року було стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати в сумі 22500,49 грн. В добровільному порядку відповідач рішення суду не виконував, тому позивач звернувся із заявою про примусове виконання судового рішення до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області, який 21.03.2019 року перерахував [PERSON] заборгованість із заробітної плати. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2018 року по 21.03.2019 року. Ухвалою суду від 02.04.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.05.2018 року [PERSON] було звільнено з роботи в Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.6-7). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2018 року по справі №592/8178/18 з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість із заробітної плати в сумі 22500 грн. 49 коп. та моральну шкоду в розмірі 500 грн. (а.с.9). В добровільному порядку ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» рішення суду від 06.11.2018 року не виконувало, у зв`язку з чим 23.01.2019 року [PERSON] звернувся до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа №592/8178/18, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми від 17.01.2019 року, щодо стягнення на його користь заборгованості по заробітній платі у розмірі 22500,49 грн. та 500,00 грн. моральної шкоди (а.с.10). Зазначені суми були виплачені [PERSON] 21.03.2019 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача (а.с.11). Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до в п. 6 вказаних роз`яснень, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується у випадках, крім іншого, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи з середньої заробітної плати. Відповідно до абз. 3 п. 2 Розділу 2 вказаного Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з повідомлення ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про розміри оплати праці працівника вбачається, що сума вихідної допомоги, нарахованої до виплати [PERSON] , становить 13962\~грн.\~00коп. (код «185» в розрахунковому листі), що відповідає розміру тримісячного середнього заробітку. Таким чином, розмір заробітної плати [PERSON] за останні два робочих місяці становить 9308,00грн. (виходячи з розрахунку: 13962,00 грн. / 3 міс. * 2 міс.) Пунктом 8 Порядку №100 визначено, що середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Оскільки [PERSON] був звільнений 31.05.2018 року, тому для обчислення розміру середньоденної заробітної плати слід враховувати кількість відпрацьованих робочих днів за березень (21\~дні)та квітень (20\~днів)2018 року, що в сумі становить 41день. За таких обставин, середньоденна заробітна плата [PERSON] , становила 227 грн. 02 коп. (9308,00 грн. : 41 роб.дн. = 227,02грн.). Згідно наказу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» від 21.03.2014 р. №75 «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» в Товаристві з 26.05.2014 р. встановлений режим неповного робочого тижня, а саме триденний робочий тиждень, де робочими днями є понеділок, вівторок, середа. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був звільнений 31.05.2018 року, а розрахунок з ним було проведено 21.03.2019 року, за таких обставин, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 27696грн. 44коп. за період з 04.06.2018 року по 21.03.2019 року, що складає 122робочих дні (враховуючи триденний робочий тиждень), при середньоденній заробітній платі позивача 227,02грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved