Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, мотивуючи його тим, що 28.11.2013 року між [PERSON] та ПАТ «СК «ПЗУ України» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС.6963795, забезпечений транспортний засіб «ИЖ АС» д/н [NUMBER]. 08.10.2014 року сталося ДТП за участю даного автомобіля, водієм якого був [PERSON]. Позивач здійснив виплату відшкодування на користь потерпілого в розмірі 8 097,79, що підтверджується платіжним дорученням. Відповідно до умов страхового полісу №АС.6963795 від 28.11.2013 року до керування забезпеченим автомобілем не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років. Відповідач в добровільному порядку не бажає повертати кошти, а тому позивач був змушений звернутися до суду. (а.с.2-3). Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (44, 53, 58). Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно. Причини не явки суду не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та є таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2013 року між [PERSON] та ПАТ «СК «ПЗУ України» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС.6963795, забезпечений транспортний засіб «ИЖ АС» д/н [NUMBER]. 08.10.2014 року в м. Кіровоград по вул. Гоголя водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], не надав перевагу у русі автомобілю [NUMBER], який рухався по головній дорозі. Внаслідок чого відбулося зіткнення в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.11.2014 року [PERSON] визнано винним в ДТП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України, вирок по кримінальній справі, або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, які вступили в законну силу, обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб, стосовно якого винесені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою. Згідно страхового акту №UA2014100800037/L01/01 від 24.10.2014 року загальний розмір страхового відшкодування по даній підставі розрахунку становить 8 097,79 грн.. 27.10.2014 року позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи з калькуляції №1641/14 від 13.10.2014 року, враховуючи звіт про оцінку №1641/14 від 13.10.2014 року здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого, в розмірі 8 097,79 грн., що підтверджується платіжним дорученням №27556 від 27.10.2014 року. Згідно п.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу у сфері, що передбачає більше значення коригую чого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених п. 2 ст. 13 цього Закону, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, зобов'язана компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до умов страхового полісу №АС.6963795 від 28.11.2013 року до керування забезпеченим автомобілем не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років. Позивач звертався до відповідача з вимогою №1567/2015-03/ИР від 21.10.2016 року, щодо повернення 50% відшкодованої суми грошових коштів у розмірі 4 048,89 грн., але відповідач не бажає добровільно повертати кошти. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, позивач правомірно має право на зворотні вимоги до відповідача, щодо страхового відшкодування йому суми в порядку регресу в розмірі 4 048,89 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved