Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить розірвати їхній шлюб. В обґрунтування позову покликається на те, що уклав шлюб з відповідачем 12.03.2011 року. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, проте за останній час шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Ця ситуація провокувала постійні конфлікти зі сторони відповідачки. Така її поведінка продовжується протягом тривалого часу, вона нестерпна до нього приносить йому та дитині лише негативні емоції та душевні страждання. З вини відповідачки сумісне життя і збереження сім»ї стали неможливими.. Спільне життя у них з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів та сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Між ними втрачені всі фізичні та духовні звязки. У сім»ї склалися такі стосунки, при яких спільне проживання стало неможливим, розлади в сім»ї мають зовсім не тимчасовий характер. Позивач подав заяву про розгляд справи без участі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву, просить суд розглядати справу у її відсутності, позов визнала, просить шлюб розірвати. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено, що подружжя сторін [PERSON] та [PERSON], зареєструвало шлюб 12.03.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №89. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не проживають разом тривалий час, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved