Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував таким. З 19 липня 2008 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Яківчук) [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двоє дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. В позові позивач вказує, що їх спільне життя з відповідачкою не склалося по причині того, що між нами впродовж останні трьох років виникають конфлікти на побутовому ґрунті, через невиконання дружиною своїх батьківських обовязків, періодичне зловживання нею спиртними напоями, появу у дітей на очах у нетверезому вигляді з вчиненням конфліктів з нецензурною лайкою, багаторазові протягом останніх років випадки залишення дітей самих в будинку та зникнення дружини без попередження та будь-яких пояснень на кілька днів, для здійснення розгульного і аморального життя, так як неодноразово забирав її з таких компаній її ж друзів, що є недопустимим для сімї. Такі дії та аморальна поведінка формують негативні у дітей стереотипи гарної та дружної сімї, відносин батька та матері між собою, до дітей, показує приклад поведінки у суспільстві, що є недопустимим, адже донька уже школярка і навчається у ЗОШ №1 м. Липовець, син відвідує дитсадок. Наведене послугувало підставою для звернення позивача до служби у справах сімї Липовецької РДА Вінницької області, до Липовецької міської ради, до Липовецького відділення Немирівського відділу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області для вжиття заходів відповідного реагування до дружини. 01 червня 2016 року Липовецьким районним судом Вінницької області було розглянуто адміністративні матеріали, стосовно відповідачки за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (справа №136/791/16-п), де в мотивувальній частині постанови суду по вказаній справі встановив, вину відповідачки у вчинені нею насильства у сімї, хоча суд обмежився усним зауваженням та закрив провадження у справі. Крім цього, позивач зазначає у позові, що відповідач здає до ломбарду золоті речі задля отримання коштів на придбання спиртного. Має місце залишення відповідачем малолітніх дітей без її нагляду, що створює загрозу їх життю. Він має постійне, офіційне місце роботи, характеризується за місцем роботи позитивно, має достатній заробіток та гнучкий графік роботи, що дозволить йому приділяти достатньо часу дітям, а по можливості та необхідності йому будуть допомагати його батьки у вихованні дітей - мати [PERSON] - пенсіонер, [PERSON] - фермер, голова ФГ, які проживають також у м. Липовець, і допомагають йому у щоденних побутових питаннях, які виникають і на даний час. Ураховуючи наведене, позивач просить суд визначити місце постійного проживання дітей: доньки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] разом з ним, їх батьком - [PERSON], за місцем його постійного проживання: [INFO]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві. Додатково пояснив, що шлюб між ними розірвано 25.10.2016 року за рішенням Липовецького районного суду. На запитання суду пояснив, що хоча відповідач зловживає спиртними напоями, однак на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, а до органів опіки та піклування чи поліції з приводу зловживання відповідачкою спиртними напоями він не звертався, так як не хотів «виносити із хати бруду». Також зазначив, що коли відповідач твереза, то діти чисті, доглянуті, дружина займається їх вихованням та розвитком. Ураховуючи те, що його робота повязана із вахтовим методом, тому в цей проміжок часу йому будуть допомагати його батьки. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що на даний час вона працює пекарем на пекарні «Хлебов», на даний час перебуває на випробувальному терміні. Спиртними напоями ніколи не зловживала та не зловживає, може пригубити алкогольні напої лише символічно на свята чи дні народження близьких їй людей чи родичів, тому у цьому не вбачає систематичного характеру. Дітей вона постійно доглядає, дбає про них, щоб вони були чисті, нагодовані, займається їх вихованням та розвитком, дуже їх любить. Представник органу опіки та піклування Служби у справах дітей Липовецької районної державної адміністрації [PERSON] поклалась в судовому засіданні на висновок комісії Липовецької районної державної адміністрації щодо недоцільності визначення місця проживання дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке. Як убачається із свідоцтв про народження дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], їх батьками є сторони даного спору, які проживають в одному житловому будинку разом із дітьми в м. Липовець по вул.. Ломоносова, 88, Вінницької області, незважаючи на те, що їх шлюб припинено за рішенням суду від 25.10.2016 року. Вказані обставини сторонами спору визнавались, отож доказуванню в силу ст.61 ЦПК України не підлягають. Порядок вирішення спору між батьками дітей щодо визначення місця проживання визначено правилами ст.161 СК України, відповідно до якої, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З аналізу даної норми слідує, що спір про місце проживання малолітньої дитини може розглядатись як до розірвання шлюбу батьками, так і під час шлюборозлучного процесу, так і після припинення шлюбу, ніяких часових обмежень не існує, головне те, щоб мати і батько дитини проживали окремо. У Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Таким чином, враховуючи всі обставини справи в сукупності, конституційні норми та норми сімейного законодавства, Принцип 6 Декларації прав дитини, суд переконаний, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки незважаючи на спір щодо місця проживання дітей, сторони продовжують жити в одному будинку в м. Липовець по вул.. Ломоносова, 88, Вінницької області, разом з своїми дітьми, отож вирішення спору судом позбавлено сенсу. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.88 ЦПК України, а тому в разі відмови в задоволенні позову, суд відносить понесені позивачем витрати та підтверджені документально на його користь. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed