Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики від 26.06.2008 року загальній сумі 990 000 грн. В обгрнутування позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем був укладений договір займу від 26.06.2008 року на суму 13 000 доларів США. Строк повернення займу до 26.10.2009 року. В порушення умов договору та норм діючого законодавства відповідачем до теперішнього часу не повернуто суму боргу у розмірі 13 000 доларів США. У зв'язку з тим, що відповідачем не виконуються зобов'язання за вказаним договором, у нього виникла заборгованість станом на 26.10.2014 рік: 39 520 доларів США - відсотки за користування кредитом за період з 26.06.2008 року по 26.10.2014 року; 1 950 доларів - 3 % річних за період прострочення виконання зобов'язань з 26.10.2009 року по 26.10.2014 року; 78 195 доларів - пеня за період з 26.10.2013 року по 26.10.2014 року. В судове засідання позивач не з'явився - надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Суд, дослідивши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до норм діючого законодавства за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 Цивільного Кодексу - далі за текстом ЦК України). Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2008 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики-застави, відповідно до умов якого [PERSON] отримав позику в сумі 13 000 доларів США строком повернення до 26.10.2009 року, з оплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі під 3% на місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як посилається [PERSON] у своєму позові, до теперішнього часу [PERSON] не повернуто суму боргу за наведеним договором позики у розмірі 13 000 доларів США, хоча строк виконання зобов'язання з повернення суми боргу відповідачем вже настав. Враховуючи викладене з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 13 000 доларів США. Крім того підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] відсотки за користування кредитними коштами, передбачені умовами кредитного договору за період з 26.06.2008 року по 26.10.2009 року у розмірі 3 % на місяць, що складає 49 520 доларів США. До заходів цивільно-правової відповідальності за прострочення боржником виконання зобов'язання з повернення грошової суми за договором позики відносяться проценти за користування позикою та інфляційна складова за час прострочення виконання зобов'язання, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи той факт, що при розгляді судом даної справи встановлено неналежне виконання [PERSON] його зобов'язань за договором позики, суд вважає обгрунтуваними та такими, що підлягають позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] 3% річних за період з 26.10.2009 року по 26.10.2014 року у зв'язку із простроченням виконання зобов'язань відповідачем у розмірі 1 950 доларів США. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача пені, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Пунктом 2.3 договору позики від 26.06.2008 року передбачено, що при несвоєчасному поверненні позики Позичальник бере на себе зобов'язання сплатити пеню у розмірі 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення повернення позики. Враховуючи викладене за період з 26.10.2013 року по 26.10.2014 року сума пені, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] складає 78 195 доларів США. Враховуючи викладене з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню загальна сума заборгованості за договором позики від 26.06.2008 року у сумі 76 000 доларів США, що дорівнює 990 000 грн., згідно із офіційним курсом НБУ. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 654 грн. на користь держави.

Outcome: approved