Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №36/07ФЛ від 03.09.2007 року в розмірі 32113,69 доларів США та еквівалент 981,58 доларів США, із розрахунку: заборгованість за основною сумою кредиту - 21887,37 доларів США, заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом - 10226,32 доларів США, сума пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом за період з 14.03.2013 року по 13.02.2014 року еквівалент 981,58 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру №14, загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., що розташована в будинку №81 по вул. Співдружності в м. Кривому Розі, яка належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на публічних торгах за початковою ціною продажу на підставі проведеної оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та передати вказаний предмет іпотеки в управління позивачу на період його реалізації, надавши позивачу право на безперешкодний доступ до обєкта іпотеки з метою організації його продажу (демонстрації потенційним покупцям, огляду спеціалістами, оцінювачами). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 03.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ДОНГОРБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №36/07ФЛ, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 26400,00 доларів США зі сплатою відсотків за його користування за строковою заборгованістю в розмірі 12,9% річних та за безпідставне користування кредитом по простроченій заборгованості в розмірі 17,9% річних, строком до 01.09.2027 року. Разом з тим, в забезпечення зобовязань, взятих на себе [PERSON], між Закритим акціонерним товариством «ДОНГОРБАНК» та відповідачем був укладений Іпотечний договір №36/07ФЛ від 03.09.2007 року, згідно якого відповідач передала Закритому акціонерному товариству «ДОНГОРБАНК» в іпотеку належне їй нерухоме майно у вигляді зазначеної вище квартири. Однак [PERSON] своїх обовязків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконує, в результаті чого станом на 13.02.2014 року утворилась вказана вище сума заборгованості. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні предявлені позовні вимоги визнав, однак просив суд у разі ухвалення рішення, відстрочити його виконання в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VІІ. Третя особа [PERSON], в судовому засіданні не заперечив проти задоволення предявлених позовних вимог та підтримав клопотання представника відповідача щодо відстрочки виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, 03.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ДОНГОРБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №36/07ФЛ (далі Кредитний договір), відповідно до якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 26400,00 доларів США зі сплатою відсотків за його користування за строковою заборгованістю в розмірі 12,9% річних та за безпідставне користування кредитом по простроченій заборгованості в розмірі 17,9% річних, строком до 01.09.2027 року, а [PERSON] зобовязався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки на умовах, визначених у Кредитному договорі (а.с.15-16). Разом з тим, в забезпечення зобовязань, взятих на себе [PERSON], між Закритим акціонерним товариством «ДОНГОРБАНК» та відповідачем був укладений Іпотечний договір №36/07ФЛ від 03.09.2007 року, згідно якого відповідач передала Закритому акціонерному товариству «ДОНГОРБАНК» в іпотеку належне їй нерухоме майно у вигляді двокімнатної квартири №14, загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., що розташована в будинку №81 по вул. Співдружності в м. Кривому Розі (а.с.19-24). Позивач є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ДОНГОРБАНК» (а.с.30-32). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобовязання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Однак у порушення зазначених норм закону та умов укладеного Кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 13.02.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 32113,69 доларів США та еквівалент 981,58 доларів США, із розрахунку: заборгованість за основною сумою кредиту - 21887,37 доларів США, заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом - 10226,32 доларів США, сума пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом за період з 14.03.2013 року по 13.02.2014 року еквівалент 981,58 доларів США (а.с.8-12). Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) у разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 6 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Окрім того, згідно ст. 34 ЗУ «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Таким чином, судом установлено, що [PERSON] своїх зобовязань за Кредитним договором не виконує, у звязку з чим у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки, а відтак, зважаючи на вище викладене, суд уважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Однак, разом з тим, суд уважає за необхідне відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VІІ, п. 1 ст. 1 якого встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Так, як убачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями представника відповідача, відповідач використовує предмет іпотеки як місце постійного проживання та в її власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно (а.с.22, 36). Окрім того, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі 2991 грн. 05 коп. (а.с.13). Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved