Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві вказав, що 25 вересня 2006 року банк уклав з [PERSON] договір № MRK0RX11701479, на підставі якого банк надав останній кредит в сумі 2108 грн. 69 коп. зі сплатою 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання відповідачка за кредитним договором не виконала, внаслідок чого, станом на 25.09.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 39 210 грн. 28 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачки, а також просив стягнути судовий збір в розмірі 329 грн. 10 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, на підставах, вказаних в позовній заяві та в разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування,зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно відповіді з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Донецькій області [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS]. Судові повістки про виклик відповідачки в судове засідання, які направлені судом на вказану адресу - були повернуті на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 вересня 2006 року Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», уклав з [PERSON] договір № MRK0RX11701479, на підставі якого банк надав останній кредит в сумі 2108 грн. 70 коп. зі сплатою 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком повернення до 25.09.2007 року (а.с.5) Відповідачка умови повернення кредиту належним чином виконувати перестала, у зв'язку з чим станом на 25.09.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 39 210 грн. 28 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 924 грн. 77 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 11 104 грн. 69 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом 371 грн. 14 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 24 466 грн. 33 коп., штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та штрафу в розмірі 1 843 грн. 35 коп. (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.4) Згідно ч.1. ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно положень статті 549 ЦК України пеня і штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Як передбачено умовами надання кредиту, які є невід'ємною частиною кредиту, а саме п.5.1 при порушені позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п. 3.2.2, 3.2.3 умов банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи. Сума нарахованої пені практично в два рази перевищує розмір збитків, заподіяних позивачу, і за думкою суду, підлягає зменшенню до розміру половини основної суми боргу до 6 200 грн. 30 коп., оскільки саме ця сума є розумною та відповідною по відношенню до розміру збитків, спричинених невиконанням умов договору. Як передбачено умовами надання кредиту, які є невід'ємною частиною кредиту, а саме п.5.3 при порушені позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язується сплатити банку штраф в розмірі 500 грн., + 5% від суми заборгованості. Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобов'язання, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та штрафу в розмірі 1 843 грн. 35 коп. (процентна складова), не підлягають задоволенню. Враховуючи порушення відповідачкою умов договору кредиту та взятих на себе зобов'язань, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з неї заборгованості за кредитом в розмірі 924 грн. 77 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 11 104 грн. 69 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом 371 грн. 14 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 6 200 грн. 30 коп., а всього 18 600 грн. 90 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку з частковим задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в розмірі 186 грн. На підставі ч.1 ст. 61 Конституції України, ч.3 ст. ст. 509, 549, 624, 1046, 1048, 1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial