Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що 08.04.2010 року між [PERSON] та ТОВ «Фірма «Нетком» було укладено договір позики, за умовами якого відповідач нібито надав позику позивачу. Пунктом 1 даного договору зазначено, що позичальник, тобто ТОВ «Фірма «Нетком» до підписання цього договору одержало у позикодавця, а саме [PERSON] гроші в якості позики на загальну суму 589248,00 грн. та зобов'язався повернути їх не пізніше 10.04.2011 року. Проте відповідно до аудиторського висновку, грошові кошти не були отримані позивачем, тобто сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання договору позики. На підставі викладеного просить суд визнати договір позики, укладений 08.04.2014 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Нетком» фіктивним з підстав, передбачених ст. 234 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову у повному об'ємі, посилаючись на його необґрунтованість. Вислухавши представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 08.04.2010 року між [PERSON] та ТОВ «Фірма «НЕТКОМ» в особі директора Ручкова О.В., який діяв на підставі статуту та протоколу загальних зборів учасників товариства, укладено Договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] надав позивачу безпроцентну позику у грошовій сумі 589 248, 00 грн. зі строком повернення до 10.04.2011 року.(а.с.5). Згідно з п. 1 зазначеного договору позичальник до підписання цього договору одержав у позикодавця Згідно до п. 7 статуту ТОВ «Фірми «Нетком» передбачено об'єм повноважень директора, в тому числі можливість укладення всіх угод від імені товариства, та вчинення від імені Товариства будь- яких юридично-значимих дій.(а.с 12). Відповідно до протоколу зборів засновників №4 від 03.02.2005 року, директором ТОВ «Фірма «НЕТКОМ» було призначено Ручкова О.В. та делеговано йому право підписання кредитних договорів, договорів застави та інших документів пов'язаних з кредитуванням. Згідно до протоколу зборів засновників ТОВ «Фірма «НЕТКОМ» від 31.03.2010 року збори засновників надали згоду на отримання у [PERSON] позики в розмірі не більше 590000 грн. та на заставу (іпотеку ) майна ТОВ «Фірма «НЕТКОМ» у [PERSON], що виступатиме забезпеченням за договором позики, а саме: нежитлові приміщення № 8-6, 11а, 12-17, 18, 19,1, III другого поверху загальною площею 156,0 кв.м по [ADDRESS]. З матеріалів справи судом встановлено, що строк повернення грошових коштів за договором позики сплив 10 квітня 2011 року, а ТОВ «Фірма «Нетком» відповідачу у добровільному порядку не повернуло грошові кошти у зв'язку з чим [PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Херсона з позовом про стягнення з ТОВ «Фірма «НЕТКОМ» заборгованість за договором позики. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2014 року рішенням Суворовського районного суду м. Херсона по справі №668/1877/14-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Фірма «НЕТКОМ» про стягнення заборгованості за договором позики стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість з урахуванням індексу інфляції в сумі 592 194,24 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань в розмірі 82 123,28 грн. та три відсотки річних за користування грошовими коштами в розмірі - 49 884, 28 гри. Крім того 20.05.2014 року рішенням Апеляційного суду Херсонської області скаргу ТОВ «Фірма «Нетком» задоволено частково та скасовано рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 02.04.2014 року в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 82 123,28 грн., а в частині стягнення суми основного боргу рішення суду першої інстанції залишено без змін(а.с.35-42). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Представником позивача не було надано суду будь - яких достатніх та належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а саме, що договір позики був фіктивним і гроші фактично не передавались, а правочин укладався без наміру створення правових наслідків. Стосовно доводів представника позивача відносно того, що спірний договір позики вважається укладеним з моменту внесення грошових коштів на рахунок чи до каси підприємства, а [PERSON] не надав належних та допустимих доказів внесення в касу товариства грошових коштів, наданих ним в позику позбавлені правового обґрунтування, оскільки матеріалами справи підтверджено укладення сторонами письмового договору позики без зазначення обставин, на які посилається представник ТОВ «Фірма «НЕТКОМ», діючим в Україні законодавством передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а не з часу внесення грошових коштів на рахунок чи до каси товариства. Крім того колегія суддів апеляційної інстанції не прийняла до уваги посилання апелянта, на те, що протокол загальних зборів засновників товариства від 31.03.2010 року не є належним доказом надання згоди товариства на отримання позики та укладення договору іпотеки, оскільки наявна в матеріалах справи копія протоколу, підписана засновниками товариства, а заперечуючи надання згоди на отримання позики та укладення договору іпотеки, представник ТОВ «Фірма «НЕТКОМ» посилався на порушення порядку скликання зборів та відсутність у товаристві оригіналу зазначеного протоколу, що на думку колегії суддів не спростовує наявність такої згоди, а ведення належної документації покладено саме на товариство і до обов'язків відповідача віднесено надання належних та допустимих доказів на підтвердження обставин на які посилається, як на підставу своїх заперечень. Згідно зі ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, на думку суду, укладена сторонами письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошових коштів позичальнику, а ненадходження грошових коштів до каси товариства, само по собі не змінює обсяг прав та відповідальності сторін за укладеним договором позики, у тому числі повернення боржником грошових коштів. В даному випадку сторони даної судової справи - ТОВ «Фірма «Нетком» і [PERSON] приймали участь у розгляді попередньої цивільної справи про стягнення заборгованості за договором позики, надавали з приводу обставин справи свої пояснення, висловлювали свої міркування, яким суд як першої, так і апеляційної інстанції надали свою оцінку та дані рішення набрали законної сили. Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що одна сторона (позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визнане родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошові : коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1047 Цивільного кодексу України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений Законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа - незалежно від суми. Нотаріальна форма укладення договору позики законом не вимагається. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно до правової позиці Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-б3цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. З даних підстав суд вважає, що договір позики складений з урахуванням вимог закону щодо його форми і змісту та принципу справедливості. Крім того, укладена сторонами письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошових коштів позичальнику, а ненадходження грошових коштів до каси товариства, само по собі не змінює обсяг прав та відповідальності сторін за укладеним договором позики, а відтак підстав для визнання фіктивним договору позики, укладеного 08.04.2014 року між [PERSON], та ТОВ «Фірма «Нетком» судом не вбачається. За таких підстав у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фірма «Нетком» слід відмовити.

Outcome: dismissed