Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 18.06.2019року наказом ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №177/к від 14.06.2019року [PERSON] було звільнено з роботи, у зв`язку з переведенням працівника, за його згодою, до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за п. 5 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 20263,18 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в розмірі 59539,56 грн. Ухвалою суду від 19.08.2020року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, надав письмові пояснення, де зазначив, що позивача дійсно було звільнено 18.06.2019 року, але з дня звільнення йому здійснювалася виплата заробітної плати. Заборгованість із заробітної плати [PERSON] станом на 02.09.2020 року, становить 8970,78 грн., на підтвердження чого надав довідку Товариства №414 від 02.09.2020 року. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.08.2017 року по 18.06.2019року перебуваву трудових відносинах з ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7). Наказом ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» 177/К від 14.06.2019року [PERSON] було звільнено з роботи 18.06.2019 року, у зв`язку з переведенням працівника, за його згодою, до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за п. 5 ст. 36 КЗпП України (а.с.7). При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка, станом на 02.09.2020року, становила 8970 грн. 78 коп., що підтверджується Довідкою Товариства №414 від 02.09.2020 року. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст. ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків) в розмірі 8970 грн. 78коп. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 р., та № 6-76цс14 від 02.07.2014 р., які відповідно до ст. 417 ЦПК України є обов`язковими для судів. Твердження представника відповідача про необхідність залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у зв`язку із несплатою судового збору, не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.02.2020 року [PERSON] звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду із позовною заявою до ТОВ «Сумське НВО» в цій частині. Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується у випадках, крім іншого, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи з середньої заробітної плати. Відповідно до абз. 3 п. 2 Розділу 2 вказаного Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки [PERSON] був звільнений 08.06.2019 року, тому для обчислення розміру середньоденної заробітної плати слід брати кількість відпрацьованих робочих днів за квітень (21 день) та травень (21 день) 2019 року, що в сумі становить 42 дні. Як вбачається з Індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу, розмір заробітку [PERSON] для нарахування пенсії, визначений ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», становить: за квітень 2019 року - 4023,78 грн., за травень2019 року - 3685,87 грн., що в сумі складає 7709,65 грн. (а.с.9). Таким чином, середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 183 грн. 57 коп. (7709,65 грн. : 42 роб.дн. = 183,57грн.). Аналогічний розрахунок викладений позивачем у позовній заяві та не спростований жодними належними доводами відповідача. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був звільнений 18.06.2019 року, а остаточний розрахунок з ним не було проведено, за таких обставин, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 56539 грн. 56 коп.за період з 19.06.2019р. по 09.09.2020р., що складає 308 робочих днів, при середньоденній заробітній платі позивача 183,57грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial