Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову таким. Він, [PERSON], являється власником земельної ділянки (паю), площею 3,4862 га, цільове призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на землю серії ВН №07287 від 20.01.2002 року, кадастровий номер кад.№0522286400:04:000:0439. 05.01.2005 року він уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» договір оренди за №104, належної йому земельної ділянки, терміном на 10 років (п.4 Договору оренди) без чіткого визначення дати його закінчення. 25.10.2006 року вищевказаний договір був зареєстрований в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» за № 04068640118. 18.05.2016 року він звернувся із відповідною письмовою заявою до ТЗоВ «Концерн «[PERSON]» про припинення дії договору по закінченню строку на який його було укладено, у звязку із чим його було поставлено до відома про наявність додаткової угоди до договору оренди землі за №104 від 05.01.2005 року, реєстраційний запис №04068640118 від 27.12.2010 року, де у п.4 в графі «Орендодавець» проставлено підпис, проте він йому не належить. Враховуючи, те що жодних додаткових угод він із вказаним підприємством не підписував, доручень з даного приводу нікому не давав, жодних перемовин із представниками Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» з приводу оренди земельних ділянок не було, позивач вважає, що було відсутнє вільне волевиявлення сторони правочину на укладення договору строком на 20 років, підроблений його підпис на примірнику додаткової угоди до договору оренди землі, тому вказану додаткову угоду слід визнати недійсною судом, так як було порушено його права на мирне володіння майном. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві, просив суд позов задовольнити у заявленому обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що позивач з 2010 року отримував орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової вартості землі, про що засвідчував своїми підписами у відомостях товариства, отож знав про існування Додаткової угоди та її істотні умови, підписи на якій повністю збігаються із підписом на договорі та паспортних документах, тому вимоги за позовом є необґрунтованими, строк позовної давності позивачем пропущено, відтак в задоволенні позову слід відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, просила суд розгляд справи здійснювати у її відсутності, у письмовому запереченні поклалась на розсуд суду, вказавши, що при реєстрації додаткової угоди вона діяла в межах наданих їй повноважень та у відповідності до Закону Україгни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ВН №07287 (а.с.6), [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 3,4862 га в межах згідно з планом, що розташована на території Славнянської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер кад.№0522286400:04:000:0439. 05.01.2005 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «[PERSON] Агро» було укладено Договір оренди землі №104, предметом якого є вищевказана земельна ділянка, строк дії договору сторонами було узгоджено на 10 (десять) років. Орендна плата визначена в розмірі 1,5 % (а.с.7-12). Вказаний договір 25.10.2006 року був зареєстрований в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» за № 04068640118. 16.05.2016 року [PERSON] письмово звернувся до ТОВ «Концерн «[PERSON] Агро» із заявою, в якій просив про повернення належної йому земельної ділянки, оскільки він не бажає продовжувати Договір оренди (а.с.15). Зазначені обставини сторонами спору визнавались, отож доказуванню, в силу ст.61 ЦПК України, не підлягають. Як убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень сформованого станом на 27.11.2015 року, індексний номер 48553293, до Договору оренди землі №104 від 05.01.2005 року було внесено зміни Додатковою угодою від 27.12.2010 року щодо строку дії договору, який становить 20 років з правом пролонгації та орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки (а.с.14). Вказані зміни було проведено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON]. Позивач вказує, що Додаткову угоду від 27.12.2010 року до Договору оренди землі №104 від 05.01.2005 року він не підписував, що не відповідає його внутрішній волі, відсутнє його волевиявлення спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені угодою, отож такий правочин має бути визнаний судом недійсним. Згідно частин 1 - 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За загальними положеннями про договір Розділ ІІ ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та така угода підписана сторонами договору. Додаткова угода від 27.12.2010 року до Договору оренди землі №104 від 05.01.2005 року судом не досліджувалась, оскільки відповідачем вона втрачена (лист за №102 від 28.02.2017 року), у позивача відсутня, а державним реєстратором з питань Державної реєстрації Липовецької районної державної адміністрації матеріали реєстраційної справи щодо реєстрації Додаткової угоди від 27.12.2010 року укладеної між [PERSON] та ТОВ «Концерн «[PERSON] Агро» надані у копіях. Отож на день розгляду справи встановити наявність угоди, про оскарження якої позивач звернувся до суду, не представилось за можливе, оскільки у сторін та органу, який проводив її державну реєстрацію вона відсутня, відтак вирішити питання наявності волевиявлення сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків за такою угодою, яка не була надана експерту для проведення експертного дослідження та не була предметом дослідження судом, не представилось за можливе. Зважаючи на те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а іншого не доведено позивачем, отож суд дійшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд, керується ст.88 ЦПК України, тому у разі відмови в задоволенні позову, усі понесені позивачем витрати, які підтверджені документально, відносить за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed