Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 32662,26 грн., посилаючись на те, що відповідач відповідно до укладеного договору без номера від 16.02.2006 року отримав кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно з статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 19.02.2013 року має заборгованість у розмірі 32662,26, грн., яка складається з наступного: 4995,5 грн. - заборгованість за кредитом, 25635,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 1531,54 грн. - штраф (процентна складова). У судовому засіданні представник позивача Тригубенко В.І. позов підтримав, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки відповідач умови зазначеного договору практично не виконував. Вносив кошти у рахунок погашення заборгованості за кредитом лише 14.11.2006 року, а тому початок строку давності повинен відраховуватися з грудня 2006 року. Позов пред'явлений 06.03.13 року, тобто після спливу встановленого законом трьохрічного строку позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Із пояснень представників сторін та матеріалів справи видно, що сторони дійсно 16.02.2006 року уклали зазначений вище договір, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 4995,5 грн. Зазначені кошти та передбачені договором проценти за користування ними відповідач повинен був повернути до 16.02.2007 року. а.с. 4,5, 7-11 Відповідач в період 1 квітня 2006 до 14 листопада 2006 року умов договору не виконував, кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом не сплачував. 14 листопада 2006 року відповідач сплатив позивачу 500 гривень в погашення кредиту 500 грн. і після цього умов договору не виконував. а.с. 4,5 З огляду на викладене, суд вважає, що позивачу, починаючи з грудня 2006 року, було відомо, що відповідач, не виконуючи взятих на себе за зазначеним кредитним договором обов'язків, порушує його право на одержання від відповідача передбачених цим же договором грошей, а тому початок перебігу позовної давності в даному випадку необхідно відраховувати з грудня 2006 року. Позивач подав позов до суду 28.02.2013 року, тобто після спливу встановленого ст. 267 ЦК України трьохрічного строку позовної давності, оскільки з грудня 2009 року по 28.02.2013 року минуло більше трбох років. Представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності, що відповідно до ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. На підставі статтей 256, 257, 2690, 266, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed