Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 12 лютого 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким він передавав відповідачу у борг грошові кошти в сумі 381296 ,00 гривень, що еквівалентно 9100,00 Євро та 4041,00 дол. США, зі строком повернення 10 квітня 2017 року. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. У визначений договорами строк та пізніше відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконав і кошти не провернув. Просив суд: стягнути із відповідача на його користь суму боргу в розмірі 381296 грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 3813 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. Відповідач у судове засіданні не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Про причину неявки суд не повідомив Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. За договором позики [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 381296 грн. 00 коп., що еквівалентно 9100 Євро і 4041,00 доларів , а [PERSON] зобовязувався повернути кошти до 10.04.2017 року. На підтвердження отримання коштів відповідачем позивач надав розписку від 12.02.2017 року ( а.с.28). У відповідності до ст. 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Зазначений договір позики від 12.02.2017 року нотаріально посвідчено не було, а викладено у простій письмовій формі. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи викладене,суд доходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу підлягають задоволенню. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу у розмірі 381296,00 грн. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 3813 грн.00 коп.

Outcome: approved