Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в ході судового розгляду уточнив, відповідно до якого просив визнати родинний зв'язок між [PERSON], [INFO], та померлою 13.02.2015 року [PERSON]. Визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за законом, в цілому на житловий будинок розташований за адресою: м. Харків, пров. Великий Данилівський, 17-А, після його померлої бабці [PERSON], яка померла 13.02.2015 року. В обґрунтування позовних вимог посилається не те, що на цей час його батьки [PERSON] та [PERSON] померли. 13 лютого 2015 року померла його бабуся [PERSON], [INFO]. 25 жовтня 2015 року померла його мати [PERSON]. З метою оформлення права на спадщину звернувся до Восьмої державної нотаріальної контори м. Харкова. Під час оформлення нотаріус звернула увагу, що на бабусю при її житті було оформлено лише ? частину житлового будинку № 17-а по пров. Данилівському в м. Харкові. А ще ? частина будинку залишилась оформленою на його померлого дідуся [PERSON], який ще у 1937 році придбав будинок № 17-а. Виходячи з оглянутих нотаріусом документів, ні бабуся, ні мати при житті не оформили на себе спадщину (1/2 частина будинку №17-а). З цих підстав нотаріусом було рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав. Посилається на те, що домоволодіння № 17-а по пров. Данилівському у м. Харкові було придбано 08 лютого 1937 року прадідом [PERSON], який помер 30.12.1953 року, згідно договору купівлі-продажу. У прадіда було двоє дітей: донька (бабця позивача) [PERSON], [INFO] (після одруження «Даньшина»), яка померла 13.01.2015 р., син [PERSON], [INFO], який помер 31.12.1980 року. Після смерті прадіда, бабця [PERSON], 25.12.1978 року звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (свого брата) про визнання права власності на ? частину житлового будинку № 17-а по пров. Даниловському, оскільки своєчасно не звернулась до нотаріальної контори особисто, хоча фактично спадщину прийняла, а відповідач, рідний брат [PERSON] відбував міру покарання, з цієї причини не зявився до суду. Вказаний позов судом задоволено. Посилається на те, що його прабабуся (з прадідом не жила, він виховував дітей самостійно) і прадід померли, дід і бабця, яка була спадкоємцем за законом першої черги після прадіда померли, [PERSON] (брат бабці) помер (фактично спадщину ? частину будинку [PERSON] (бабця) прийняла, але ж оформити не встигла), мати [PERSON] ([PERSON] при народженні, після якої він спадкоємець по закону першої черги) й батько померли, таким чином, окрім нього наявних спадкоємців після смерті матері та бабусі, прадіда немає, заяв про вступ до спадщини окрім нього до нотаріальної контори ніхто не надав. При оформлення спадщини в нотаріальному порядку нотаріусом державної нотаріальної контори № 8 було зроблено декілька запитів до архівних установ, з чого вбачається наступне: спадкова справа після [PERSON] не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалося, інформація щодо реєстрації [PERSON], [PERSON] у комунальному підприємстві по обслуговуванню приватних домоволодінь Київського району м. Харкова відсутня. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області по питанню місця проживання особи [PERSON] [INFO], особа не значиться зареєстрованою станом на 20.05.2016 року, дані щодо реєстрації [PERSON] відсутні. [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [INFO], б. 17-а, «А», зняті з реєстрації у звязку зі смертю. Документи про смерть прабабці [PERSON] також відсутні, зі слів родичів ніколи не проживала з сімєю, бабця її не памятала, казала, що їх з братом прадід виховував самостійно. Згідно даних домової книги [PERSON] ніколи не перебувала на реєстраційному обліку за адресою: м. Харків, пров. Данилівський, б. 17-а. Іншої можливості встановити факт прийняття його бабусею [PERSON], [INFO], яка померла 13.02.2015 року, фактично від [PERSON], який помер 30/31.12.1953, [PERSON], який помер 31.12.1980 року, у спадщину ? частину житлового будинку розташованого за адресою: м. Харків, пров. Данилівський, 17-а, та визнати право власності на залишену після їх смерті спадщину, крім як в судовому порядку в позивача не має. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги в обсязі уточнених позовних вимог підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити. Додатково пояснила, що відповідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна право власності на житловий будинок за адресою: м. Харків, пров. Великий Данилівський, б. 17-А, в цілому було зареєстровано за померлою [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2013 року. Представник відповідача в судовому засіданні просила прийняти рішення на розсуд суду. Пояснила, що згідно рішення 9 сесії міської ради 14 скликання від 25.12.2002 р. адресу змінено з «пров. Данилівський» на «пров. Великий Данилівський». Станом на 26.10.2016 року житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею, належить на праві власності [PERSON], ? частина на підставі рішення Київського районного суду по справі № 2-1694/3-78 від 25.12.1978 та ? частина на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова по справі № 640/13121/13-ц від 13.12.2013 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з договору купівлі-продажу домоволодіння від 08.02.1937 року, посвідченого в Нотаріальному відділі Харківського обласного суду за р.№ 190/І.К., [PERSON] придбав домоволодіння, що знаходиться в м. Харкові, Журавлівка, Данилівський пров., № 17-а. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] мав двох дітей [PERSON] та [PERSON] на підтвердження чого в матеріалах справи наявні відповідні свідоцтва про народження. Так, 02.04.1927 року народився [PERSON], батьком записано [PERSON], матірю [PERSON] (свідоцтво про народження серії УГ № 607506). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьком записано [PERSON], матірю [PERSON] (свідоцтво про народження від 10.12.1947 року). З копії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] вбачається, що 15 липня 1956 року було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1082, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище з «Караулова» на «Даньшина» (свідоцтво про одруження серія І-ЯР № 618522 від 15 липня 1956 року). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьком записано [PERSON], матірю [PERSON] (свідоцтво про народження серія І-ВЛ № 326317). З свідоцтва про шлюб від 16.05.1980 року вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №920, під час реєстрації шлюбу [PERSON] змінили прізвище з «Даньшина» на «Пономарьова» (свідоцтво про шлюб (повторно) серія І-ВЛ №251068 від 17.02.2015 року). Позивач по справі є рідним сином [PERSON], так відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьком записано [PERSON], матірю [PERSON] (свідоцтво про народження серії ІІІ-ВЛ № 260774 від 28 серпня 1981 року). На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в родинних відносинах, [PERSON] приходиться [PERSON] онуком. [PERSON] помер 30.12.1953 року, про що зроблено актовий запис № 891 (свідоцтво про смерть від 31 грудня 1953 року). Відповідно до наявного в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть 31.12.1980 року помер [PERSON], про що Московським відділом РАЦС м. Харкова зроблено актовий запис № 34 (свідоцтво про смерть серії ІІ-ВЛ № 371361 від 04 січня 1981 року). [PERSON] (в дівоцтві [PERSON]) [PERSON] померла 13.02.2015 року про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 2574 (свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 484466 від 14 лютого 2015 року). [PERSON] помер 08.07.1996 року про що Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану зроблено запис за № 10919 (свідоцтво про смерть серії І-ВЛ №047001 від 09 липня 1996 року). [PERSON] (в дівоцтві [PERSON]) [PERSON] померла 25.10.2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис про смерть № 15786 (свідоцтво про смерть серія І-ВЛ № 516326 від 27 жовтня 2015 року). З копії технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок № 17-А по провулку Великому Данилівському в м. Харкові від 26 травня 2016 року вбачається, що власником ? частини будинку записано [PERSON] Відповідно довідки Комунального підприємства Харківське міське бюро технічної інвентаризації за № 1000102 від 23.05.2016 року вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 17-А в м. Харкові по пров. Великий Данилівський, згідно матеріалів інвентаризаційних справ КП «ХМБТІ», належить: ? частина [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.02.1937 р., р.№ 190/І.К. посвідчений нотаріальним відділом Харківського обласного суду; ? частина [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.12.1978 року, справа № 2-1649/3-78. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 71306381 від 25.10.2016 року підставою для виникнення права власності на житловий будинок за адресою: м. Харків, пров. Великий Данилівський, б. 17-а, є: рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2013 року, справа № 640/13121/13-ц, рішення Київського районного народного суду від 25.12.1978 року, справа № 2-1694/3-78. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.12.1978 року, справа № 2-1694/3-78, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування після померлого 30.12.1953 року батька [PERSON] на ? частину житлового будинку з надвірними побудовами, який знаходиться по пров. Данилівському, 17-а, в м. Харкові, ? частину даного будинку залишено відкритою. Сторонами в судовому засідання визнано та не заперечувався факт належності [PERSON] на підставі рішень Київського районного народного суду від 25.12.1978 року, справа № 2-1694/3-78, та рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2013 року, справа № 640/13121/13-ц, в цілому на праві приватної власності будинку № 17-А в м. Харкові по пров. Великому Данилівському. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Приписами ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. До складу спадщини, відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області від 20.05.2016 року [PERSON], [INFO], була зареєстрована за адресою: [INFO], б. 17-А. Знято з реєстрації 10.11.2015 року у звязку зі смертю. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області від 20.05.2016 року [PERSON], [INFO], була зареєстрована за адресою: [INFO], б. 17-А. Знято з реєстрації 06.03.2015 року у звязку зі смертю. Відповідно до розяснень, які містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Частиною 1 ст. 1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). З копії паспорта позивача вбачається, що він зареєстрований за адресою: [INFO], б. 17-а. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] піддягають задоволенню.

Outcome: approved