Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з своїм вищезгаданим позовом. У позовній заяві вказує, що 01.08.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно до якого позивач надав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн., та зобов'язався повернути ці гроші до 01 лютого 2016 року. У визначений строк відповідач гроші не повернув, чим порушили свої зобов'язання. Крім того, згідно до п. 3.1. договору позики за порушення строку повернення суми позики позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення повернення. Станом на 28 березня 2016 року сума боргу становить з урахуванням всіх складових становить 19 275,00 грн., тобто 15000,00 грн. - заборгованість за основним зобов'язанням та 4275 грн. - 0,5 % пені від суми прострочення повернення. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 19 275,00 грн. та судові витрати. Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Крім того, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся і через розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. В судове засідання сторони не явилися, позивач не заявляв суду проти заочного розгляду справи. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалив розглянути справу заочно. Перевіривши матеріали справи, дослідивши і оцінивши всі надані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за нижче наведеними підставами. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 01.08.2015 року між позивачем та відповідачами був укладений в письмовій формі договір позики. Згідно договору позивач надав відповідачам позику - 15 000,00 гривень, строком до 01.02.2016 року. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями позивача за позовом розпискою та договором від 01.08.2015 року. За умовами укладеного договору відповідач зобов'язався повернути зазначену грошову суму до 01.02.2016 року. Проте у зазначений термін борг не повернув. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За поясненнями позивача, відповідач не виконав свого зобов'язання та не повернув йому позику - отримані ним за договором грошові кошти в сумі 15 000,00 грн. Повернення суми позики має бути підтверджене письмово, проте суду не було надано жодних доказів того, що відповідач вчинив дії, що могли б свідчити про виконання ним своїх зобов'язань за договором позики. Таким чином суд доходить до висновку, про те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, не повернув отриману суму позики у розмірі 15 000,00 гривень. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, згідно до п. 3.1. договору позики за порушення строку повернення суми позики позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення повернення. Станом на 28 березня 2016 року сума боргу становить з урахуванням всіх складових становить 19 275,00 грн., тобто 15000,00 грн. - заборгованість за основним зобов'язанням та 4275 грн. - 0,5 % пені від суми боргу за 57 днів прострочення, як про це заявив позивач - за період з 1 лютого по 28 березня 2016 року. З викладеного суд доходить обґрунтованого висновку, що стягненню підлягають 19 275,00 гривень боргу. Суд також вважає за необхідне стягнути відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача судові витрати у справі в розмірі судового збору за подання позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved