Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Марганецького міського суду від 05 грудня 2014 року його поновлено на роботі, однак, в результаті незаконного звільнення йому не було нараховано середньомісячну заробітну плату а також не виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. Вказані незаконні дії відповідача є порушенням його прав на працю та оплату праці, що завдало йому моральних страждань. Тому він звернувся до суду з позовом і просить суд стягнути з Марганецької міської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 22.09.2014 року в розмірі 85317 грн. та завдану моральну шкоду в розмірі 2000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, дали аналогічні пояснення, що й мотиви позовної заяви, просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що Марганецька міська рада не згодна з рішенням суду про поновлення позивача на роботі та подала апеляційну скаргу на дане рішення суду, а тому підстав для задоволення позову не вбачається. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Розпорядженням в. о. міського голови Білого О.Я. від 16 липня 2014 року позивача звільнено із займаної посади першого заступника міського голови відповідно до рішення Марганецької міської ради № 166-51-5/У1 від 14 липня 2014 року, згідно зі ст.. 43-1 Кодексу законів про працю України, з моменту виходу його з лікарняного. Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2014 року [PERSON] поновлено на посаді першого заступника міського голови. На сьогоднішній день рішення суду про поновлення на роботі відповідачем не виконується, що підтверджується запереченнями представника відповідача в судовому засіданні та листом в. о. міського голови Лукяненко М.В. від 03.04.2015 року. Відповідно до ст.. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно довідки заступника міського голови Дуплій Л.М. та зав. відділом бухгалтерського обліку Крамаренко А.О., [PERSON] працював на посаді першого заступника міського голови з 01.02.2011 року по 22.09.2014 року. Кошти у сумі 13632,00 грн. за період з 26.08.2014 року по 22.09.2014 року виплачені у повному обсязі. Середньоденна заробітна плата [PERSON] за один робочий день складає 593,18 грн. З 22.09.2014 року по день ухвалення рішення відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу - за 160 робочих днів, що складає 94908,80 грн. Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що порушення права позивача на працю та своєчасну оплату праці призвело до моральних страждань, оскільки відповідач позбавив [PERSON] гарантованого Конституцією України права на працю та можливість заробляти собі на життя. З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, які зазнав позивач у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне визначити позивачу моральну шкоду в розмірі 500 грн. Згідно ст.. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial