Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що за участю автомобілів під керуванням його і відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому автомобіль на загальну суму 41 280 гривень 30 копійок. Постановою уповноваженого органу від 16.04.2014 року, відповідача визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована, він звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Проте, суму заподіяної шкоди йому не виплачено, а тому він просить стягнути з відповідача завдану йому матеріальну шкоду у вказаному розмірі. Позивач надав заяву у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності та підтримав позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні заперечила щодо вимог позову та просила відмовити в задоволенні його вимог, посилаючись на те, що її цивільно-правова відповідальність застрахована і завдану шкоду має виплатити її страховик. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Воробйової В.М. від 16 квітня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення № 362/1602/14-п встановлено, що 03 квітня 2014 року о 09 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Mazda», номерний знак [NUMBER] по автодорозі Київ - Одеса 46 км. + 150 м., при зміні напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушила пункт 10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», номерний знак [NUMBER], тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП; в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою встановлено і повністю доведено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто її до адміністративної відповідальності (а. с. 8). Нормою частини 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З видаткової накладної № ККО-15927 від 28 травня 2014 року вбачається, що розмір матеріальної шкоди завданої позивачу становить 41 280 гривень 30 копійок (а.с. 6 - 7). Позивач звернувся до страховика відповідача із повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування, однак станом на час розгляду справи, страхових виплат на користь позивача не проведено (а.с. 9, 10, 11 - 13). Відповідач в судовому засіданні підтвердила факт страхування цивільно-правової відповідальності, його не оспорила та зазначила, що повідомила страховика про страховий випадок. Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Норма пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що оскільки в силу ст. 452 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. Отже, слід зробити висновок, що обраний позивачем спосіб захисту свого права ґрунтується на законі, а тому, на підставі наведених положень цивільного законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягненні завданої позивачу внаслідок ДТП матеріальної шкоди з відповідача в повному обсязі. На підставі частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved