Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому, в остаточному варіанті (а.с.50-51), просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму курсової різниці в розмірі 7736,03 грн., а також понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 17.09.2009р. з відповідачів стягнуто солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором №643, укладеним 07.11.2005р. між позивачем та відповідачем [PERSON], у розмірі 10 201,46 грн. На момент ухвалення рішення суду сума коштів, стягнута з відповідачів, дорівнювала сумі заборгованості відповідачів за вищевказаним договором, яка складала 9056,00 доларів США. За час виконання вищевказаного рішення суду відбулось поступове знецінення національної валюти України. Курс гривні по відношенню до долара США зменшився, в результаті чого сума заборгованості відповідача [PERSON] за договором в гривневому еквіваленті збільшилась, відповідно до чого рішення суду не буде означати виконання зобов'язання відповідача по поверненню отриманого за договором кредиту, оскільки стягнена за цим судовим рішенням сума коштів не відповідає сумі наявної заборгованості відповідача. Сума фактичної заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 27.05.2015р. становить 437,12 доларів США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 9363,11 грн. При цьому, при виконанні вищевказаного рішення суду зобов'язання відповідача за договором у сумі 7736,03 грн. залишається не виконаним. Таким чином, задля належного виконання зобов'язання за договором по поверненню позивачу суми наданого відповідачу [PERSON] кредиту необхідно крім суми, що підлягає стягненню за вказаним рішенням суду, сплатити на користь позивача суму курсової різниці в розмірі 7736,03 грн., яка утворилась внаслідок знецінення гривні у період з моменту ухвалення рішення суду по сьогоднішній день. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності, і не заперечує проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідачів. Відповідачі (кожен) в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, що дозволило суду визнати їх неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, 07.11.2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 643, згідно якого позивач, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 9056,00 доларів США, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути до 07.11.2008 року отримані від позивача кошти згідно умов договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки у розмірі 12,0% річних. Крім того, для забезпечення своєчасного повернення кредиту, виплати відсотків за користування кредитом, 07.11.2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №1141, згідно якого відповідач [PERSON], як поручитель, поручився перед позивачем за належне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №643 від 07.11.2005 року. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 17.09.2009р. з відповідачів, солідарно, стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором №643, укладеним 07.11.2005р. між позивачем та відповідачем [PERSON], у розмірі 10 201,46 грн., що дорівнював 1326,57 доларів США. Як зазначає позивач у заяві про уточнення позовних вимог, на момент ухвалення вищевказаного рішення суду сума коштів, стягнута з відповідачів, дорівнювала сумі заборгованості відповідача [PERSON] за договором, тому при виконанні рішення суду виконувалось зобов'язання відповідача [PERSON] за договором по поверненню позивачу кредиту у розмірі 9056,00 доларів США. Разом з цим, посилаючись на те, що, за час виконання вищевказаного рішення суду відбулось поступове знецінення національної валюти України, в результаті чого рішення суду не буде означати виконання зобов'язання відповідача по поверненню отриманого за договором кредиту, позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь суму курсової різниці в розмірі 7736,03 грн., оскільки стягнена за вищевказаним судовим рішенням сума коштів не відповідає сумі наявної заборгованості відповідача. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів тим обставинам, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме в матеріалах справи відсутні докази існування на час розгляду даної цивільної справи заборгованості відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Крім того, відсутній доказ, з якого можливо встановити розмір вказаної заборгованості, та період, за який вона виникла. Згідно роз'яснень, наданих у п.11 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» N 14 від 18.12.2009р., оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Дослідивши матеріали справи, суд, оцінивши в сукупності надані позивачем докази, встановив, що, надані позивачем докази не підтверджують факт порушення відповідачами прав та інтересів позивача. Таким чином, приймаючи до уваги, що, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд дійшов висновку, що, обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, що, в свою чергу, дає підстави суду дійти висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed