Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 27 квітня 1996 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. У вересні 1998 року вони на спільні кошти разом з чоловіком придбали квартиру [ADDRESS]. Дана квартира є їх спільною сумісною власністю. Позивачка просить визнати за ним право власності на 3/4 частину вказаної квартири, припинивши право власності [PERSON] на цю частку. В судовому засіданні позивачка, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, придбана за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Об'єкти права спільної сумісної власності подружжя визначені статтею 61 Сімейного кодексу України. У відповідності до ч.1 ст.61 Сімейного Кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно до ч.2, 3 цієї статті майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.4 - спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У відповідності до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 27 квітня 1996 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між сторонами припиненні, діти проживають разом з відповідачкою. 27 вересня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якої останній придбав двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір був посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 6-2148. Право власності на цю квартиру зареєстровано за [PERSON]. Разом з цим, встановлено, що вказана квартира позивачем з відповідачкою придбана в період перебування у шлюбі та за спільні кошти, тому є спільним майном подружжя, що визнав в судовому засіданні представник відповідача, і відповідно до ст. 61 ЦПК України ці визнані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи по суті. Отже, частки майна [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі є рівними та складають 1/2 частину кожному, іншої домовленості про розділ квартири між ними не існує. В судовому засіданні позивачка посилалася на положення ч.3 ст.70 СК України та зазначала, що сума матеріальної допомоги на утримання дітей, яку надає відповідач, є недостатньою для їх утримання, а тому суд повинен відійти від принципу рівності часток в спільному майні подружжя та збільшити її частку до 3/4 частини квартири. Як зазначено в ч.3 ст.70 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як вказано вище, в зв'язку з припиненням в липні 2011 року між позивачем та відповідачем шлюбних відносин, їх діти проживають з матір'ю, відповідачем налається допомога на утримання дітей, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні . Разом з цим, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що розмір допомоги, які вона одержує від позивача на утримання дітей, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, тому підстави для застосування положень ч.3 ст.70 Сімейного Кодексу України та збільшення частки відповідачки у спірній квартирі відсутні. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, спірна квартира [ADDRESS], яка є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, підлягає розділу з визнанням за позивачем та відповідачем права власності на її 1/2 частину з припиненням особистого права власності [PERSON] на вказану квартиру і з залишенням у його власності 1/2 частини спірної квартири. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial