Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки компенсації вартості 1/2 частини квартири, що є спільною сумісною власністю, за адресою м. Чернігів, вул. Пирогова, 22-а/86, посилаючись на те, що з відповідачкою перебував у шлюбі, який розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова. В період шлюбу спільно з відповідачкою була придбана квартира за адресою м. Чернігів, вул. Пирогова, 22-а/86. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.10.2012 р. спірну квартиру визнано спільною сумісною власністю, а також визнано право власності на 1/2 частину квартири за кожним власником. Відповідачка не погоджується на встановлення правил спільного користування квартирою та на поділ її в натурі. На теперішній час він позбавлений права користування своєю частиною власності, а тому просить стягнути з відповідачки компенсацію ? частини квартири, вартість якої визначити згідно товарознавчої експертизи. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги, викладені в позові, підтримали у повному обсязі і просили задовольнити позов з урахуванням проведеної оціночно-будівельної експертизи у розмірі 140000 гривень. В судовому засіданні відповідачка позов визнала частково, посилаючись на те, що не має можливості сплатити відповідачу 1/2 частину вартості квартири, що є їх спільною сумісною власністю, але погоджується на стягнення з неї 140000 гривень, враховуючи те, що з 2010 р. позивач не проживає у квартирі, нею проведено ремонт у квартирі за її кошти. Заслухавши сторони, представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.05.2011 р. шлюб, зареєстрований 07.08.1997 р., між сторонами розірваний. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.10.2012 р. квартиру за адресою м. Чернігів, вул. Пирогова, 22-а/86 визнано спільною сумісною власністю сторін, та визнано право власності на 1/2 частину квартири за кожним. Згідно висновку експерта № С-420 від 26.12.2017 р. ринкова вартість квартири за адресою м. Чернігів, вул. Пирогова, 22-а/86 станом на дату проведення експертизи становить 359961 гривень. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до роз'яснень, що дав пленум Верховного Суду у постанові від 21.12.2007 №11 п. 25 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 68 СК України розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( частина друга ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. З урахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, суд при присудженні компенсації вартості частки у спільній сумісній власності позивачу враховує інтереси обох сторін, неможливість виділу належної позивачу частки в натурі, користування спільним майном іншим співвласником - відповідачкою по справі; а також згода останньої виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за нею права власності на спільне майно саме у розмірі, який встановлено за згодою обох сторін - 140000 гривень. Суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме необхідним стягнути з відповідачки 140000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial