Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 29.10.2010 року з нього стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 01.09.2010 року на час його навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку. На виконання зазначеного рішення ВДВС Житомирського РУЮ Житомирської області було відкрито виконавче провадження та проводилося стягнення з нього коштів. 30.06.2011 року його син закінчив навчання, але з липня 2011 року по січень 2013 року продовжувалося відрахування з його заробітку та з пенсії, оскільки відповідач не повідомила державного виконавця про закінчення [PERSON] навчання. Загальна сума переплати становить 13678,32 грн. Тому, зазначаючи, що відповідач незаконно заволодала його грошовими коштами та добровільно повернути відмовилася, на підставі ст. 387 ЦК України просив стягнути з неї грошові кошти в сумі 13678,32 грн. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце рогляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи в їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Окрім того, представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій на підставі ст. 1212 ЦК України просить стягнути з відповідача 14881,32 грн. безпідставно отриманих відповідачем коштів з урахуванням того, що в січня 2012 року з його пенсії було двічі відраховано суму в розмірі 1203,00 грн. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про дату, час та місце рогляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутності до суду не надходило. За письмовою згодою представника позивача на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого. Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 29.10.2010 року з позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 01.09.2010 року на час його навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Судом встановлено, що на виконання даного рішення ВДВС Житомирського РУЮ проводилося стягнення із заробітної плати позивача та його пенсії по інвалідності загального захворювання як інваліду ІІІ групи. Згідно довідки від 28.02.2014 року, виданої Житомирським кооперативним коледжем бізнесу і права, [PERSON] закінчив навчання 24.06.2011 року. Однак з липня 2011 року по січень 2013 року продовжувалося відрахування із заробітної плати позивача та його пенсії на виплату аліментів, що в загальній сумі становить 14881,32 грн., підтвердженням чому є довідка ВДВС Житомирського РУЮ № 5391 від 09.04.2014 року, довідки про доходи № 35 від 13.02.2013 року, № 48 від 05.03.2013 року, видані Житомирською обласною психіатричною лікарнею, довідка УПФУ в м. Житомирі № 815 від 09.04.2013 року. Так, відрахування із заробітної плати склали - 10803,44 грн. (липень 2011 року - 557,86 грн., серпень 2011 року - 597,00 грн., вересень 2011 року - 556,96 грн., жовтень 2011 року - 626,46 грн., листопад 2011 року - 586,44 грн., грудень 2011 року - 526,76 грн., січень 2012 року - 642,48 грн., лютий 2012 року - 509,60 грн., березень 2012 року - 579,31 грн., квітень 2012 року - 539,07 грн., травень 2012 року - 573,17 грн., червень 2012 року - 628,92 грн., липень 2012 року - 615,54 грн., серпень 2012 року - 633,61 грн., вересень 2012 року - 713,08 грн., жовтень 2012 року - 565,34 грн., листопад 2012 року - 739,07 грн., грудень 2012 року - позивач у позовній заяві вказав, що були повернуті як неотримані, січень 2013 року - 612,77 грн.). Відрахування з пенсії склали - 4077,88 грн. (серпень 2011 року - 382,00 грн., вересень 2011 року - 382,00 грн., жовтень 2011 року - 392,00 грн., листопад 2011 року - січень 2012 року - 1203,00 грн. та 1203,00 грн., лютий 2012 року - 411,00 грн., березень 2012 року - 18,50 грн., квітень 2012 року - 86,38 грн.). Таким чином, грошові кошти в сумі 14881,32 грн., які виплачені за період з з липня 2011 року по січень 2013 року, відповідачем були отримані безпідставно і доказів того, що ці кошти відповідачем були добровільно повернуті позивачу не надано, тому суд стягує з відповідача на користь позивача зазначену суму коштів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved