Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, вимагаючи визнати недійсним договір оренди землі від 13 листопада 2013 року, який укладено між [PERSON] і СФГ «Іллічівське», посилаючись на те, що 31 січня 2000 року між громадянкою [PERSON] та дочірнім підприємством АТЗТ «НВСП» Фітон-МВ» «КСП Зоряне» укладено договір оренди землі терміном на 15 років земельної ділянки площею 9,26 га, яка належала їй на праві власності. Даний договір зареєстровано Мар'янівською сільською радою 4 лютого 2000 року за № 368. Після смерті громадянки [PERSON] земельну ділянку успадкував [PERSON], який 13 листопада 2013 року уклав новий договір оренди з СФГ «Іллічівське». Позивач вважає, що відповідачі порушили статтю 792 ЦК України, статтю 32 Закону України «Про оренду землі» та не врахували вимогу п. 8.2 Договору від 31 січня 2000 року і таким чином порушили права позивача. В судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Представник СФГ «Іллічівське» не визнав пред'явлений позов, посилаючись на те, що позивач жодним чином не довів протиправність укладеного договору оренди землі від 13.11.2013 року. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частина 1 статті 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 31 січня 2000 року між власником земельної ділянки [PERSON] і дочірнім підприємством АТЗТ «НВСП «Фітон-МВ» «КСП Зоряне» укладено договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка площею 9,26 га, яка розташована на території Мар'янівської сільської ради і належала орендодавцеві на підставі державного акта КР МВ 1151, виданого 20 грудня 1999 року, що підтверджується копією договору (а.с. 8-10). Пунктом 9.2 сторони передбачили, що договір оренди припиняється у разі смерті, засудження до позбавлення волі однієї із сторін, або відмови осіб, зазначених у статті 8 Закону України «Про оренду землі» від виконання укладеного договору. Орендодавець [PERSON] померла і спірну земельну ділянку успадкував відповідач [PERSON], що визнають сторони. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, тому після смерті орендодавця [PERSON] припинилась чинність договору оренди землі, який було укладено 31.01.2000 року. 7 листопада 2013 року відповідач [PERSON] уклав договір оренди землі з Селянським фермерським господарством «Іллічівське», предметом якого є земельна ділянка площею 9,26 га, кадастровий номер 3523183600:02:000:2072, який зареєстровано 13.11.2013 року реєстраційною службою Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області. Як вбачається з пояснень представника СФГ «Іллічівське» в судовому засіданні, від дня підписання договору з орендодавцем [PERSON] і по теперішній час, спірна земельна ділянка перебуває у володінні і користуванні господарства. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що у зв'язку зі смертю орендодавця [PERSON] договір оренди землі від 31.01.2000 року припинив свою дію, а тому спадкоємець [PERSON], який набув право власності на спірну земельну ділянку у встановленому порядку, мав право на свій розсуд 7 листопада 2013 року укладати договір оренди землі з Селянським фермерським господарством «Іллічівське», який виконується сторонами по теперішній час. Тому, суд не вбачає законних підстав для визнання недійсним цього договору оренди землі. Суд вважає помилковим посилання позивача на пункт 8.2 договору оренди землі від 31.01.2000 року, як на підставу задоволення позову в частині визнання недійсним договору оренди землі від 7.11.2013 року, а також посилання на статтю 792 ЦК України і статтю 32 Закону України «Про оренду землі». Так, пунктом 8 договору оренди землі сторонами урегульовано підстави розірвання договору оренди землі сторонами орендодавця і орендаря, між тим пункт 9 договору передбачає обставини набрання та припинення чинності укладеного договору оренди землі. Закон, на який посилається позивач, не регулює недійсність правочину.

Outcome: dismissed