Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] та приватного підприємця [PERSON] заборгованість за спожиту теплову енергію, в заяві зазначивши, що 01.03.2006 року між Концерном «МТМ» та ПП [PERSON], [PERSON], був укладений договір №729 постачання теплової енергії в гарячій воді. Позивач в період з січня 2012 року по квітень 2012 року, з жовтня 2012 року по квітень 2013 року, з жовтня 2013 по квітень 2014 року відпустив у викуплене нежитлове приміщення [ADDRESS] відповідачам теплову енергію на суму 12754,97 грн., яку станом на час звернення з позовом до суду не сплачено, у зв'язку з чим позивач просить її стягнути в солідарному порядку з відповідачів, а також пеню, 3 % річних, інфляційні витрати та судовий збір. В судове засідання представник позивача подала заяву, про слухання справи без її участі, на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, заперечень суду не надали. На адресу суду повернулися конверти з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Суд за згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4, 224-226 ЦПК України, за відсутністю відповідачів. Дослідив матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків. Концерн «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» діє на підставі статуту, відповідно до якого основною метою його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України, згідно аналізу тексту яких, «Споживач» теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; або яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, що встановлений законом, договором. Відповідно до ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про теплопостачання», споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з Теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів. Згідно ч. 5 ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання», у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. Відповідно до ч. 6 ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання», у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 543/96-ВР від 22.11.1996 року, розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань обчислюється від простроченої суми та не повинен перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 01 березня 2006 року між Концерном «МТМ» в особі директора Філії Концерну «МТМ» Ленінського району та ПП [PERSON], [PERSON] був укладений договір постачання теплової енергії в гарячій воді №729. Згідно п. 1.2. Договору Позивач взяв зобов'язання постачати теплову енергію в гарячій воді Відповідачу, а Відповідач взяв обов'язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та порядку встановленими умовами цього Договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами. Позивач в період з січня 2012 року по квітень 2012 року, з жовтня 2012 року по квітень 2013 року, з жовтня 2013 по квітень 2014 року відпустив Відповідачам теплову енергію на суму 12757,97 грн. Теплова енергія відпускалась на викуплене нежитлове приміщення № 121 розташоване за адресою: [ADDRESS], яке на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], належить відповідачам. Згідно з п. 6.2 Договору розрахунковим періодом - є календарний місяць. Підставою для розрахунків Відповідача з Позивачем, згідно п.6.4 Договору, є рахунок та акт приймання-передачі. Згідно п. 6.3 Договору Енергопостачальна організація після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим надає Споживачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, акт наданих послуг і податкову накладну. Споживач зобов'язаний оформити акт надання послуг і до 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його Енергопостачальній організації. У разі неповернення Акту здачі-прийняття послуг, при відсутності письмових претензій. Акт вважається погодженим. Відповідачі заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії на адресу Концерну «МТМ» не надали, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період з січня 2012 року по квітень 2014 року не повернули. Тобто, фактично погодилися з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими Позивачем до оплати за відповідні періоди. Згідно ст. 24 ЗУ «Про теплопостачання» серед основних обов'язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Відповідно до п. 40 «Правил користування тепловою енергією», Споживач зобов'язаний дотримуватись вимог нормативно - технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.. Відповідно до п. 3.2.2 Договору, Споживач теплової енергії зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором. На підставі п. 6.6 Договору, Споживач зобов'язаний до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію і передоплати. В порушення положень Закону, Правил та Договору Відповідачі не здійснювали жодної оплати за спожиту в спірному періоді теплову енергію. Таким чином, заборгованість за спірний період складає 12 754,97 гри. Невиконанням своїх грошових зобов'язань Відповідачі порушили вищевказані вимоги законодавства й умови діючого Договору. Відповідальність Споживача за несвоєчасну оплату вартості отриманої теплової енергії в терміни, встановлені умовами Договору, закріплено пунктом 7.2.3. Договору, яким передбачено нарахування пені в разі несплати або несвоєчасної оплати Споживачем за теплову енергію в розмірі 0,5% від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 543/96-ВР від 22.11.1996 р., розмір пені обчислюється від простроченої суми та не повинен перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, у зв'язку з чим розмір пені складає 228,92 грн. Разом з тим, відповідно до ст. 625 ЦК України, 3 % річних за весь період порушення грошового зобов'язання складають 452,45 грн., а інфляційні витрати за весь період складають 1 238,48 грн. Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору - 243,60 грн., які були сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved