Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав в клопотаннях про розгляд справи без його участі та мотивує тим, що 16.09.2010 року він, як фізична-особа підприємець (свідоцтво про державну реєстрацію [NUMBER] від 07.04.2010 року) відкрив банківський рахунок у ПАТ «МАРФІН БАНК» за [NUMBER]. 13.11.2012 року [PERSON] виявив, що з його рахунку гроші у сумі 20000 грн. були без його участі та без його згоди перераховані на банківський рахунок [NUMBER], який оформлений на громадянина України [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS]. 13.11.2012 року звернувшись до ЦП ПАТ «Марфін Банк» з приводу даної ситуації, 15.11.2012 року йому надана відповідь, що його кошти зняті відповідачем у повному обсязі та про направлення офіційного повідомлення про помилковий переказ грошей держателю [PERSON] [PERSON] 15.11.2012 року письмово звертався до [PERSON] з вимогою про повернення безпідставно набутих грошей, але відповіді не отримав. Йому не відомо про наявність договору № 142/5 від 12.11.2012 року. Тому, посилаючись на ст. 1212 ЦК України, просить суд стягнути з [PERSON] безпідставно отримані гроші в розмірі 20000 грн., а також судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з'явився надав заяви про розгляд справи у його відсутність, підтримавши позовні вимоги. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, оскільки згідно листа банку у відповідь на запит позивача, банк в якому був відкритий рахунок [PERSON] повідомив, що 12.11.2012 року кошти в сумі 20000,00 грн., які перераховані на рахунок [PERSON], в повному обсязі знято в мережі банкоматів м. Москва Російської федерації, але [PERSON] не має закордонного паспорту, а тому не міг це зробити, крім того свою банківську картку він втратив ще на початку листопада 2012 року, також зазначив, що відповідно до абз. 2 п. 3.1., розділу 3 - «Відповідальність сторін» договору банківського рахунку № 28947 від 16.09.2010 року укладеному між позивачем та ВАТ «Морський транспортний банк», передбачено, що у випадку зарахування коштів з вини банку на рахунок неналежного одержувача, Банк - зобов'язаний відразу після встановлення своєї помилки перерахувати на рахунок одержувача, якому вони призначалися, тому відповідати за шкоду заподіну позивачу повинен відповідати банк. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Допитаний в судовому засіданні відповідно до ст. 62 ЦПК України, за його згодою, в якості свідка [PERSON] надав показання, що позовні вимоги [PERSON] він не визнає. Ніяких відносин з ФОП [PERSON] ніколи не мав, грошові кошти від нього не отримував, не відомо нічого про наявність договору № 142/5 від 12.11.2012 року. У листопаді 2012 року проживав у м. Києві. 03.11.2012 року ним відкрито картковий рахунок в «Укрсоцбанку» в м. Києві для перерахування заробітної плати, так як він влаштовувався на роботу і там вимагали відкриття карткового рахунку. Була видана картка з ПІН кодом, яку він активував. Пакет документів за договором, картку носив з собою в рюкзаці. В цей день приймав участь у тренуванні по спелеології та альпінізму в м. Києві, за карткою та пакетом документів не слідкував, оскільки на картці був нульовий баланс. На роботу не влаштувався, картку не використовував. 20.11.12 року батьки повідомили про звернення ФОП [PERSON] Після цього виявив відсутність картки з пакетом документів. Протягом двох днів в банку, у відділенні де відкривав рахунок, заблокував картку в зв'язку з її втратою. 12,13.11.2012 року на території РФ та в м. Москва не перебував, картку та ПІН код нікому не передавав. Закордонного паспорту не має. Родичів в РФ, які йому відомі не має. Ліміт по картковому рахунку не піднімав, взагалі не вчиняв ніяких операцій з карткою окрім активації. Йому відомо про наявність кримінального провадження по факту перерахування коштів ФОП [PERSON], його двічі допитував слідчий, результати по даному кримінальному провадженню йому не відомі. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Залучена до участі в справі за згодою сторони відповідача третя особа без самостійних вимог - Публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», будучи належним чином повідомлені, в судові засідання не з'явились. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, надані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності, оглянувши оригінали окремих документів та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань. Судом встановлено, що 16.09.2010 року Фізична-особа підприємець (свідоцтво про державну реєстрацію [NUMBER] від 07.04.2010 року) [PERSON] відкрив банківський рахунок у ВАТ «Морський транспортний банк» за № 28947 № (а.с. 4, 9-12). 13.11.2012 року [PERSON] виявив, що з його рахунку гроші у сумі 20000 грн. були без його участі, та без його згоди перераховані на банківський рахунок [NUMBER], який оформлений на громадянина України [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS] та 12.11.2012 року в повному обсязі зняті в мережі банкоматів м. Москва, Російської федерації, згідно банківських повідомлень (а.с. 13, 15-16, 20, 165-168). Згідно витягу з кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №12012200420000021 від 22.11.2012 року надійшла заява від [PERSON] про те, що 12.11.2012р. невстановлена особа з картки «Морський транспортний банк», яка належить [PERSON], перерахувала гроші в сумі 20000 грн. на картку [PERSON] (а.с. 51). Відповідно до повідомлення слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області Захарченка Т.О. (а.с. 154), заява [PERSON] внесена до ЄРДР за №12012200420000021 від 22.11.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, досудове розслідування триває, особу, яка вчинила кримінальне правопорушення не встановлено, про підозру нікому не повідомлено. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння. Наприклад, продавець надав покупцеві здачу в більшому розмірі, ніж потрібно, або передав неоплачений товар. По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою. По-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Вiдповiдно до статті 11 ЦК України, цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є юридичні факти. Окрім того, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до Постанови Національного банку України № 223 від 20.04.2004 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» та п.п. 6.7, 6.8, 7.11, 10.1 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувались або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд вважає, що всупереч зазначеним вимогам закону, позивач не надав достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження своїх вимог. Оскільки судом не встановлено, що [PERSON] без достатньої правової підстави набув грошові кошти ФОП [PERSON] у сумі 20000 грн., або зберіг їх у себе, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача вказаної суми є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Крім того, суд констатує, що це не є перешкодою для обрання ФОП [PERSON] інших способів захисту своїх прав.

Outcome: dismissed