Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 27.03.2014 між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на суму 12 365 грн., які того ж дня були передані відповідачу, що підтверджується складеною розпискою, згідно із якої відповідач зобов`язався повернути суму боргу у тій сумі та в тому порядку, що встановлені договором позики. У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного м. Дніпропетровська від 11.05.2016 з відповідача на користь позивача стягнуто 21205,00 гривень, з яких: сума боргу - 12365,00 гривень, розмір відсотків річних від суми позики - 716,49 гривень, збитки з урахуванням індексу інфляції - 8123,80 гривень, а також судові витрати у сумі - 487,20 гривень, а всього 21 692 (двадцять одну тисячу шістсот дев`яносто дві) гривні 20 копійок. Посилаючись у позові на те, що з моменту винесення рішення, його виконання у добровільному та примусовому порядку не здійснено, у позові й заявлено відповідну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збитків за період з 05.04.2016 до 20.02.2019 у розмірі 4896,54 грн., та 3 % річних у розмірі 1069,15 грн., а всього 5965,69 грн. У судове засідання позивач не з`явився; надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, повідомив також про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 77-80 ЦПК України, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного м. Дніпропетровська від 11.05.2016, яке набрало законної сили 18.10.2016, з відповідача на користь позивача стягнуто 21205,00 гривень, з яких: сума боргу - 12365,00 гривень, розмір відсотків річних від суми позики - 716,49 гривень, збитки з урахуванням індексу інфляції - 8123,80 гривень, а також судові витрати у сумі - 487,20 гривень, а всього 21 692 (двадцять одну тисячу шістсот дев`яносто дві) гривні 20 копійок (а.с.7, 7 звор). Рішення суду не виконано. Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з відповідальності за порушення зобов`язання. Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено судом на підставі вищевказаного судового рішення Амур-Нижньодніпровського районного м. Дніпропетровська від 11.05.2016, яке набрало законної сили 18.10.2016, при стягненні з відповідача на користь позивача суми боргу, судом було взято до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 04.04.2016. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. З урахуванням вищенаведеного, для суду наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збитків за період з 05.04.2016 до 20.02.2019 у розмірі 4896,54 грн., та 3 % річних у розмірі 1069,15 грн., а всього 5965,69 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: approved