Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що відповідачі є співвласниками житлової квартири [ADDRESS]. Житловий будинок перебуває на балансі Позивача, який, в особі ЖКВ Старобешівської ТЕС є виконавцем житлово-комунальних послуг з теплопостачання, водопостачання, водовідведення, вивозу сміття, утримання будинку та прибудинкової території. Відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг оформлені між Позивачем та ще одним співвласником квартири [PERSON] договором №3661 від 19.12.2008 р., який передбачає обов'язок внесення плати за надані послуги до 30 числа кожного місяця. Через неналежне виконання своїх обов'язків відповідачами, виник борг, сума якого станом на 01.04.2014 року складає 5506,47 гривень. У добровільному порядку зобов'язання не виконується, отже, Позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно борг в вищевказаній сумі. У судовому засіданні представниця позивача на задоволенні поточнених позовних вимог наполягала, просила виключити із кола відповідачів [PERSON], надала, відповідні змісту позовної заяви пояснення та акт звірення розрахунків від 31.03.2014 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували з тих мотивів, що вони не мешкають у квартирі, отже не є споживачами комунальних послуг та не вбачають наявності свого обов'язку, про який вказує позивач. Будь-яких письмових заперечень, заяв чи доказів на користь своїх доводів не надали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали. Дослідивши позовні вимоги та подані докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог Позивача, які, таким чином, підлягають задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ч.3 ст.13 Конституції України, власність зобов'язує. Відповідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України, зобов'язання, пов'язані зі спільним майном стосуються всіх співвласників. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач, зокрема, зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, законодавство покладає на власників обов'язок нести витрати на утримання свого майна, зокрема своєчасно сплачувати надані житлово-комунальні послуги, в незалежності від оформлення їх в статусі споживачів цих послуг. Згідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №728700, виданого 11.01.2007 р. на підставі розпорядження органу приватизації Старобешівської ТЕС №2611 від 29.11.2006 р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13188321 від 11.01.2007 р., відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с.11-12). Згідно договору №3661 від 19.12.2008 р., що складається з двох частин, укладеного між Позивачем та [PERSON], позивач зобов'язався надавати житлово-комунальні послуги співвласникам вищевказаної квартири, а саме, послуги з централізованого опалення, постачання холодної води та води для господарсько-побутових потреб і водовідведення, а також послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій. Договором передбачено обов'язок споживача сплачувати надані житлово-комунальні послуги у встановлений законом строк. Відповідно до розрахунку суми боргу, складеному Позивачем, боргові зобов'язання у відповідачів накопичувались починаючи з серпня 2008 року за всіма видами житлово-комунальних послуг, що надавалися Позивачем. Станом на 30.09.2013 року заборгованість складала 7786,83 грн. (а.с.14-17). Згідно до письмової «Інформації про нарахування та сплату житлово-комунальних послуг», поданої Позивачем та Акту звірки розрахунків з нарахування та сплати житлово-комунальних послуг від 31.03.2014 року, підписаного представником Позивача та всіма відповідачами, сума боргу станом на 01.04.2014 року наростаючим підсумком з врахуванням здійснених частково оплат, склала 5506,47 гривень. Наведені у розрахунках числові покажчики розмірів фактичної сплати відповідачами за надані житлово-комунальні послуги відповідають даним квитанцій про сплату, пред'явлених відповідачами. Отже відповідачі письмово, а зокрема, й у судовому засіданні не заперечили правильність нарахування заборгованості та не надали жодних доказів безпідставності наведених Позивачем розрахунків. Позивач надав докази численних сповіщень відповідачів щодо наявності заборгованості та необхідності погасити її через надіслані попередження, оголошення у пресі (а.с. 18-34). З огляду на неподільність предмету зобов'язання, який стосується утримання однієї неподільної нерухомої речі, оформленого одним, нерозділеним особовим рахунком, згідно до ст. 541 ЦК України, обов'язок відповідачів є солідарним, що надає Позивачу право вимагати його виконання як повністю, так і в певній частці як від усіх, так і від деяких солідарних боржників. Отже суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати по справі, понесені Позивачем, враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України суд має розподілити пропорційно вирішенню позовних вимог, отже солідарно стягнути на користь Позивача з відповідачів.

Outcome: approved