Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 10.04.2008р. між ПАТ »ВіЕсбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КF48421, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 16000 доларів США ,з кінцевим строком погашення не пізніше 10.04.2018р.31.03.16р.укладено Додаткову угоду, згідно якої кредитний договір викладено в новій редакції.Згідно п.12.1.8 позичальник зобов`язаний повністю повернути кредит,сплатити проценти, незалежно від строку зобов`язання у випадках затримання сплати частини кредиту або відсотків щонайменше на 1 місяць, перевищення суми заборгованості більше як на 10%, утворення простроченої заборгованості.На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 10.04.08р. між банком та [PERSON] , а також банком і [PERSON] , [PERSON] було укладено договори поруки. Однак відповідач свої зобов`язання не виконав, допустив заборгованість за кредитом станом на 16.08.2018р. в розмірі 5468,7 дол.США,що в гривневому еквіваленті становить 150\~115,05грн., яка складається із: 5369,33 дол.США неповернутої суми кредиту,92,02 дол.США прострочені відсотки,7,35 дол.США заборгованість по пені. Просить позов задоволити та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі5468,7 дол.США,що в гривневому еквіваленті становить 150\~115,05грн . 18.09.18р.згідно ухвали судді Франківського районного суду м.Львова Гулієвої М.І.позовну заяву залишено без руху. Згідно ухвали судді Франківського районного суду м.Львова Гулієвої М.І. від 19.11.2018р.відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання . Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.19р.,справу передано судді Мартинишин М.О. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.19р.,справу передано судді Мартьяновій С.М. Ухвалою від 27.12.19р. справу призначено у підготовче судове засідання за правилами загального проваддження. Згідно ухвали Франківського районного суду м.Львова від 27.12.19р.відмовлено у задоволенні заяви ПАТ`ВіЕСбанк» про забезпечення позову. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 13.02.20р.позивача змінено на його правонаступника- АТ «Таскомбанк». 26.07.21р.закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на15.09.21р. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачі повторно в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Клопотань про перенесення розгляду справи чи слухання справи у відсутності відповідачів до суду не надходило. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280ЦПК України\~вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст. ст.\~89,\~263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1\~ст.5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті\~12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 10.04.2008р. між ПАТ »ВіЕсбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КF48421, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 16000 доларів США із сплатою 12,5% річних ,з кінцевим строком погашення не пізніше 10.04.2018р. Позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту щомісячно частинами в сумі не менше 134 дол.США в термін не пізніше останнього робочого дня місяця. Пунктом 2 передбачено,що виконання зобов`язань забезпечується іпотекою квартири по [ADDRESS] . На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 10.04.08р. між банком та [PERSON] , а також банком і [PERSON] , [PERSON] було укладено договори поруки, згідно яких останні зобов`язались відповідати за порушення зобов`язань боржником, які випливають з кредитного договору № КF48421як солідарні боржники. 31.03.16р.між сторонами укладено Додаткову угоду №2, згідно якої кредитний договір викладено в новій редакції- цільове призначення кредиту:придбання квартири по [ADDRESS] , кінцева дата повернення кредиту 09.04.2023р.Згідно п.12.1.8 банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині за умови настання будь-якої з наступних обставин, зокрема: у випадках затримання сплати частини кредиту або відсотків щонайменше на 1 місяць,а за кредитом,забезпеченим іпотекою- щонайменше на 3 календарні місяці; перевищення суми заборгованості більше як на 10%; несплати більше 1 частини кредиту згідно графіку, яка перевищує 5% розміру кредиту та ін. У зв`язку з укладенням Додаткової угоди між кредитором та боржником, 31.03.16р. укладено Додаткові угоди до договорів поруки, які викладено в новій редакції.Згідно яких поручителі зобов`язались відповідати перед кредитором солідарно з боржнимком в повному обсязі за своєчасне виконання зобов`язань. Оскільки, боржник не виконував своїх зобов`язань, 04.04.18р.банк надіслав вимогу боржнику та поручителям щодо дострокового повернення кредиту, процентів, пені та штрафних санкцій. Згідно розрахунку заборгованості за договором , заборгованість відповідача становить станом на 16.08.2018р. 5468,7 дол.США,що в гривневому еквіваленті становить 150\~115,05грн., яка складається із: 5369,33 дол.США неповернутої суми кредиту,92,02 дол.США прострочені відсотки,7,35 дол.США заборгованість по пені. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1049,1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1\~ст.1048\~ЦК України\~передбачено,\~що позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Крім цього відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи наведене, суд, дослідивши\~\~докази по справі у їх сукупності, вважає, що відповідачі порушили взяті на себе зобов`язання за кредитним договором , допустили заборгованість в розмірі 5468,7 дол.США, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Що відповідає правовому висновку , викладеному у постанові ВП ВС від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446 цс 18, де зазначено що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК, а також частини першої статті 1049 ЦК належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім цього, відповідно до ч.2\~ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з відповідачів на користь АТ`Таскомбанк» слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 881 грн.по 220,25грн.з кожного.\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved