Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, процентів за користування позикою з відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач 30 березня 2013 року позичила у неї 10000 грн. та 1500 дол. США строком повернення до 1-го травня 2013 року та сплатити 5% в місяць за користування грошовими коштами. 30.03.2013 р. відповідач надали письмову розписку, про отримання вищезазначених коштів. На даний час відповідач не повернула позивачу кошти у розмірі 1500 дол. США та процент у розмірі 600 дол. США. Позивач просить стягнути вищезазначену суму, а також суму індексу інфляції, що становить відповідно 80 грн. за 2013 рік та 500 грн. за 2014 рік та судові витрати по справі. Позивача в судове засідання не з'явилася, однак подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, належить задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із абз. 2 ч. 1 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000 грн. та 1500 дол. США, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів у готівковій формі від 30 березня 2013 року, яка міститься в матеріалах справи. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України). Відповідно до вимог ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики. Судом встановлено, що розписки написані власноручно відповідачами і є фактом виникнення зобов'язання відповідачів перед позивачем. Наявність у позивача розписки відповідачів свідчить про неповернення ним боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позивальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вимоги ст.ст. 1046, 1048 ЦК України, те, що відповідачами були порушені вимоги договору позики, а саме не повернуто кошти позивачу, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1500 дол. США, що еквівалентно 17477 грн. заборгованості за договором позики, а також проценти у розмірі 600 дол. США, що еквівалентно 6990 грн. за користування грошовими коштами. Крім того, частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення предмету позики (або суму боргу, встановлену договором), а відповідач, як позичальник, зобов'язаний повернути позику, а саме грошові кошти в розмірі 580,00 грн., то таку суму боргу слід стягнути на користь позивача. Крім того, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved