Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що з 18.09.2013 р. по 01.04.2014 р. він працював у ПАТ «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» на посаді заступника голови правління, працював за трудовим договором, відповідно до якого ПАТ «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» взяв зобов'язання виплачувати заробітну плату, утім, заробітна плата не була виплачена. З цього приводу позивач звертався до відповідача, утім, порушення закону не було усунуто. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в розмірі 10 507,86 грн. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений, повторно не з'явився, причини неявки не повідомив, не надав заяви про розгляд справи у його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахував заяву позивача та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. За ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що позивач з 18.09.2013 р. по 01.04.2014 р. працював у ПАТ «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» на посаді заступника голови правління, працював за трудовим договором, відповідно до якого ПАТ «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» взяв зобов'язання виплачувати заробітну плату, утім, заробітна плата не була виплачена. З цього приводу позивач звертався до відповідача, утім, порушення закону не було усунуто. Розмір заборгованості по заробітній платі складає 10 507,86 грн. 01.04.2014 р. наказом №48/к позивач був звільнений за ст. 38 КЗпП України. За ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк виплатити не оспорювану ним суму. Утім, в день звільнення позивача відповідач не здійснив виплату всіх сум, що належать позивачу, зокрема, заборгованість по заробітній платі відповідно до наданих позивачем доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України становить 10 507,86 грн. (січень 2014 р. - 2 590,68 грн., лютий 2014 р. - 4 635,64 грн., березень 2014 р. - 1 373,85 грн., квітень 2014 р. - 1 907,69 грн.). Таким чином, оскільки в позасудовому порядку сторони не досягли згоди з означеного питання зазначена вище заборгованість повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Рішення підлягає негайному виконанню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК в межах суми платежу за один місяць за квітень 2014 року в розмірі 1 907,69 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved