Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який під час розгляду справи було уточнено, до Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов і Компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому вказав, що з 11.05.1998 року вона працювала на ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», на посаді комірника. Вказане вище підприємство було перетворене у Командитне товариство «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія». 30.09.2015 р. позивача було звільнено згідно ст. 38 КЗпП України. На підприємстві затримували заробітну плату, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 10526,66 грн., але 30.10.2015 року відповідачем було частково виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі в розмірі 1119,05грн., а тому сума заборгованості по невиплаченій заробітній платі складає 9407,61грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 9407,61грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 2922,96 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнений позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заперечень щодо позову не надав. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутності представника відповідача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд надав рівні можливості сторонам у наданні доказів. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Судом встановлено, що наказом № 12 від 22.04.1998р. [PERSON] була прийнята на посаду комірника до відділу матеріально-технічного забезпечення «Запорізького заводу високовольтної апаратури», що підтверджується копією трудової книжки. Згідно наказу № 50 від 24.09.2015 року [PERSON] було звільнено за ст. 36 п.1 КЗпП України за згодою сторін. Відповідно до довідки про доходи № 521 від 25.11.2015 заборгованість за період з червня по вересень 2015 року становить 9407,61грн. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При визначенні розміру\~середнього заробітку за час затримки\~розрахунку при звільненні застосовуються вимоги\~ п.п. 2, 3, 5, 8\~ Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Оскільки відповідачем не виплачена заборгованість по заробітній платі, яка становить 9407,61грн., то на користь позивача має бути стягнуто середній заробіток за весь час затримки, який на 26.11.2015р. становить 2922,96грн., про що в судовому засіданні надано письмових розрахунок. Таким чином, аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, належними доказами по справі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 9407,61грн., а також середньомісячний заробіток за час затримку розрахунку при звільненні в розмірі 2922,96грн. Рішення у частині стягнення заробітної плати підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved