Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. На обґрунтування позову посилався, що постановою ВП № 49408113 від 26.03.2014р. Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі Фрунзенський ВДВС ХМУЮ) 26.03.2013р. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.03.2013р. №2-н/545/561/13, виданого 13.02.2014р., про стягнення з позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі КП «Харківські теплові мережі») заборгованості за опалення та підігрів води у розмірі 12 506,24 грн. та судових витрат 114,70 грн. Під час виконавчого провадження на підставі постанови Фрунзенського ВДВС ХМУЮ ВП № 49408113 від 08.04.2014р. накладено арешт на майно боржника [PERSON], а саме автомобіль ГАЗ, 1999 р.випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. В подальшому постановою Фрунзенського ВДВС ХМУЮ від 25.10.2014р. ВП № 42736727 судовий наказ №2-н/545/561/13 від 13.02.2014р. було повернуто стягувачу у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»). На підставі ухвали Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29.10.2015р. було скасовано судовий наказ Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.03.2013р. № 2-н/545/561/13 про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за опалення та підігрів води у розмірі 12 506,24 грн. та судових витрат 114,70 грн. Крім того, постановою Фрунзенського ВДВС ХМУЮ від 16.11.2015р. ВП №49408113 було відмовлено в прийнятті до провадження судового наказу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.03.2013р. №2-н/545/561/13, виданого 13.02.2014р., через пред'явлення виконавчого документу з порушенням строку пред'явлення до виконання ( ст.22, 24, п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»). За таких обставин позивач [PERSON] зазначає, що як власник майна - автомобіля ГАЗ-33021, 1999 р.випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] має право безперешкодно користуватися своєю власністю та вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності. З врахуванням наведеного позивач просить з метою захисту його порушених прав ухвалити рішення, яким зобов'язати Фрунзенський ВДВС ХМУЮ звільнити з-під арешту, накладеного постановою Фрунзенського ВДВС ХМУЮ ВП № 49408113 від 08.04.2014р., автомобіль ГАЗ-33021, 1999 р.випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. 3-ті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі суд прийшов до наступного. Матеріали справи свідчать, що 13.02.2014р. Фрунзенським районним судом м. Харкова було винесено судовий наказ №2-н/545/561/13 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за опалення та підігрів води у розмірі 12 506,24 грн. та судових витрат 114,70 грн., а.с. 4. Відповідно до положень ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є одним із видів виконавчих документів. Постановою ВП № 49408113 від 26.03.2014р. старшого державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Клавкіна А.В. 26.03.2013р. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.03.2013р. №2-н/545/561/13, виданого 13.02.2014р., про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за опалення та підігрів води у розмірі 12 506,24 грн. та судових витрат 114,70 грн., а.с.5. Під час виконавчого провадження на підставі постанови старшого державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Клавкіна А.В. ВП № 49408113 від 08.04.2014р. було накладено арешт на майно боржника [PERSON], а саме автомобіль ГАЗ-33021,1999 р.випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], а.с.8. Вказаний автомобіль оголошений у розшук, а.с.7. В подальшому постановою старшого державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Клавкіна А.В. від 25.10.2014р. ВП № 42736727 судовий наказ № 2-н/545/561/13 від 13.02.2014р. було повернуто стягувачу у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»), а.с.9. На підставі ухвали Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29.10.2015р. скасовано судовий наказ Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.03.2013р. №2-н/545/561/13 про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за опалення та підігрів води у розмірі 12 506,24 грн. та судових витрат 114,70 грн., а.с.11. Крім того, постановою Фрунзенського ВДВС ХМУЮ від 16.11.2015р. ВП №49408113 було відмовлено в прийнятті до провадження судового наказу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.03.2013р. № 2-н/545/561/13, виданого 13.02.2014р., через пред'явлення виконавчого документу з порушенням строку пред'явлення до виконання ( ст.22, 24, п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»), а.с.10. Відповідно до положень ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За таких обставин при вирішенні в порядку позовного провадження цивільного позову щодо звільнення майна з-під арешту зацікавлена сторона в першу чергу повинна доводити правомірність набуття нею права власності на майно, яке належить їй, а не боржнику по виконавчому провадження та безпідставність в зв'язку з цим накладення арешту на таке майно. Судовим розглядом встановлено, що правомірність набуття права власності позивачем [PERSON] на автомобіль ГАЗ-33021, 1999 р.випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] в даному судовому процесі з боку позивача не доводиться та визнається сторонами по справі. Виходячи із змісту позовних вимог [PERSON] вважає безпідставним та незаконним арешт, що накладений державним виконавцем на належний йому автомобіль ГАЗ-33021,1999 р.випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], в рамках виконавчого провадження ВП № 42736727, з врахуванням факту повернення виконавчого документу стягувачеві та подальшого скасування судового наказу. Положеннями ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. За таких обставин порушені у позові [PERSON] вимоги щодо покладення на Фрунзенський ВДВС ХМУЮ обов'язку скасувати арешт, накладений постановою старшого державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Клавкіна А.В. ВП № 49408113 від 08.04.2014р. на автомобіль боржника ГАЗ-33021, 1999 р.випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], повинні розглядатися не у позовному провадженні, а як оскарження рішення або бездіяльності державного виконавця в процесуальному порядку в порядку, визначеному розділом VІІ ЦПК України. Відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем обрано не вірних спосіб захисту порушених прав, які повинні вирішуватися шляхом оскарження [PERSON] рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця відповідно до ст.383 ЦПК України, а тому в їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed