Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №37 від 20.03.2007 року в сумі 4655,50 дол. США, в тому числі: заборгованість по кредиту в сумі 3988,91 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 666,59 дол. США. Посилається на те, що між ВАТ «Державний ощадний банк України», яке перейменовано на ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем 20 березня 2007 було укладено кредитний договір №37, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 29 700,00 дол. США зі сплатою 12,5 % річних на споживчі цілі, строком на 60 місяців з остаточним поверненням 20.03.2012 року. Згідно п.1.3 Кредитного договору №37 надання кредиту здійснено одноразово готівкою. Згідно п.1.6 Кредитного договору №37 [PERSON] зобов`язалася здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 5940, 00 дол. США до 20 березня 2008 року; до 20 березня 2009 року; до 20 березня 2010 року; до 20 березня 2011 року; до 20 березня 2012 року, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останнє погашення Кредиту здійснити не пізніше 20 березня 2012 року. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між ВАТ «Ощадбанк» в особі - філії Тернопільське обласне управління та майновим поручителем Позичальника ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» було укладено договір застави транспортного засобу - трактора колісного, марки К-701, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , який належить заставодавцю на праві власності. 17.03.2011 року Банк звернувся з позовною заявою до Господарського суду Тернопільської області про стягнення з ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» заборгованості шляхом звернення на предмет застави. 04 травня 2011 року Господарський суд Тернопільської області задоволив позов банку та постановив рішення про звернення стягнення на предмет застави для задоволення вимог банку в розмірі 23688, 00 дол. США основного боргу, 1762, 64 дол. США заборгованості по процентах, 347, 18 дол. США пені за несвоєчасну сплату кредиту і 139, 08 дол. США пені за несвоєчасну сплату процентів. На підставі даного рішення 20.05.2011 року видано наказ про примусове виконання рішення, який декілька разів пред`являвся до примусового виконання в органи ДВС. 31.08.2017 року державним виконавцем відділу ДВС Гусятинського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №5400128. Предмет застави було описано та передано на реалізацію через ДП «Сетам». 23.08.2018 року відбулися електронні торги, предмет застави трактор колісний марки К-701, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] був проданий. На користь Банку Гусятинським РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській обл. перераховано кошти в сумі 2064, 28 дол. США. П.6.7. Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов`язань(в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього договору. Оскільки відповідач не в повній мірі та несвоєчасно виконує взяті на себе зобов`язання, станом на 17.09.2018 року згідно розрахунку сума заборгованості по тілу кредиту становить 3988,91 дол. США, що підтверджується випискою по рахунку 2203; сума пені за несвоєчасне погашення основного боргу за період з 17.09.2017 року по 17.09.2018 рік становить 666,59 дол. США, що підтверджується випискою по рахунку 8008. Останній платіж по кредиту проведено 30.09.2016 року в сумі 400,00 дол. США. 10.12.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що стороною позивача на підтвердження того, що дані кошти надані відповідачу (квитанції про видачу готівки з каси банку, інші платіжні документи) не надано. Окрім того, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04 травня 2011 року стягнуто шляхом звернення стягнення на предмет застави суму заборгованості для задоволення вимог банку, тому звернувшись із таким позовом, позивач фактично заявив вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором та змінив строк виконання основного зобов`язання, перебіг якого почався з наступного дня після подання позову про звернення стягнення на предмет застави. Вважає, що наявний в справі розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, оскільки заборгованість сплачувало ТОВ «Агрофірма «Постолівська» на виконання вище згаданого рішення суду, а не відповідач, яка взагалі не здійснювала погашення кредиту, в тому числі, протягом останніх трьох років, відповідно позивачем пропущено строк позовної давності. Представник позивача 14.12.2018 року подала відповідь на відзив, в якому посилаючись на обґрунтованість позову зазначила, що підтвердженням обставини отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 29 700 доларів США згідно умов кредитного договору №37 є рішення Господарського суду Тернопільської області від 04 травня 2011 року, яким встановлено обставину, що в силу ч.4 ст.82 ЦПК не підлягає доказуванню, також квитанція. Заперечує щодо посилань представника відповідача про пропуск банком позовної давності, зазнаючи про те, що у зв`язку з здійсненням періодичних платежів по погашенні заборгованості [PERSON] , мало місце переривання позовної давності. 15.03.2021 року стороною відповідача подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності.(а.с. 60-64 Т.2). 21.05.2021 року від представника позивача адвоката Данилевич А.Б. надійшли заперечення на клопотання про застосування позовної давності (а.с.112-116 т.2). В судовому засіданні представник позивача адвокат Данилевич А.Б. підтримала поданий позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Підтримує доводи, викладені у відзиві на позов та в запереченні на клопотання про застосування позовної давності. Представник відповідача адвокат Свірський Т.В. в судовому засіданні позову не визнав з підстав зазначених у відзиві, підтримує заяву про застосування строків позовної давності та просить відмовити в позові повністю. Суд, заслухавши вступне слово та пояснення представників сторін, свідка, дослідивши докази, подані сторонами, а також письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (надалі - АТ «Ощадбанк») та [PERSON] 20 березня 2007 року укладено кредитний договір №37 (далі - Кредитний договір), згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 29 700,00 дол. США зі сплатою 12,5% річних строком на 60 місяців з остаточним поверненням не пізніше 20 березня 2012 року. На виконання п.1.3 Кредитного договору кредит надано одноразово - готівкою. П.1.6 Кредитного договору передбачено, що [PERSON] зобов`язалася здійснювати погашення Кредиту рівними частинами один раз в рік в сумі 5 940,00 доларів США - до 20 березня 2008 року, до 20 березня 2009 року; до 20 березня 2010 року, до 20 березня року 2011 року, до 20 березня 2012 року шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань (а.с.4-6 т.1). Відповідно до п.3.2.2 Договору(3.2 Права Банку) при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом або процентами чи комісійними винагородами (у разі їх стягнення згідно умовами цього договору), а також в інших випадках, передбачених цим договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення на заставлене майно. Згідно до п.п.3.3.1-3.3.2 Кредитного Договору (3.3 Зобов`язання Позичальника), Позичальник зобов`язався точно в строки обумовлені цим Договором, повернути Кредит в сумі 29700,00 (двадцять дев`ять тисяч сімсот) доларів США, своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим Договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору на першу вимогу Банку достроково повернути Кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі, а також відшкодувати Банку в повному обсязі збитки, під якими Сторони розуміють витрати будь-якої з Сторін, що сталися внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього Договору, знищення, втрати або пошкодження майна, що належить Стороні, а також неотримання доходів, котрі могли бути отримані, якби зобов`язана Сторона виконала свої обов`язки належним чином в порядку, передбаченому цим Договором. Відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього Договору. Пунктом 6.7 (6.Особливі Положення Договору) сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов`язань Позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, тощо), що передбачені умовами цього Договору. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 20 березня 2007 року №37, між ВАТ «Ощадбанк» в особі філії - Тернопільське обласне управління, Заставодавцем ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» та [PERSON] укладено 20.03.2007 року Договір застави майна №1. Предметом застави є трактор колісний, марки К-701, 2006 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ( а.с. 7-10 т.1). Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до договору. Згідно правової позиції Верховного суду України від 25.05.2016 р. у справі №6-157цс16, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст.1048 цього Кодексу. 10.08.2018 року на адресу відповідача надіслано вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором в сумі 6717,88 дол. США у 30-денний термін з моменту отримання даної вимоги ( а.с.31 т.1). Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04 травня 2011 року ( справа №16/19/5022-386/2011) позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» до ТзОВ «Агрофірма «Постолівська», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави(рухоме майно), а саме: трактор колісний, марки К-701, 2006 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] за договором застави майна №1 від 20 березня 2007 року, який належить ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №37 від 20 березня 2007 року в сумі 25937,86 дол. США (гривневий еквівалент відповідно до офіційного курсу НБУ становить 206047, 77 грн.) задоволено. (а.с.11-13 т.1). Із вищевказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення на предмет застави до суду Банк звернувся 17.03.2011 року, що в судовому засіданні не заперечувалось представником позивача. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. 31.08.2017 року заступником начальника Гусятинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на підставі виданого 20.05.2011 року наказу про примусове виконання рішення, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54600128 (а.с.14 т.1). Згідно розрахунку суми заборгованості основного боргу за кредитним договором №37 від 20.03.2007 року сума заборгованості [PERSON] станом на 29.10.2018 року становить 3988,91 дол. США (а.с.16 т.1). Згідно розрахунку суми заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення основного боргу за кредитним договором №37 від 20.03.2007 року та виписок банку, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості становить 666,59 дол. США. (а.с.17-18, 19-27 т.1). Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Таким чином, позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Стороною відповідача подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності, посилаючись на те, що поданим 17.03.2011 року позовом до Господарського суду Тернопільської області банк фактично заявив вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором та змінив строк виконання основного зобов`язання в сторону зменшення-до 05.02.2011 року, перебіг якого почався та не переривався. Ту обставину, що погашення заборгованості по кредиту здійснювала [PERSON] , сторона відповідача заперечує, посилаючись на те, що платежі здійснював заставодавець ТОВ «Агрофірма «Постолівська» на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 04 травня 2011 року. Посилається також те, що висновком експерта не підтверджено факт підписання відповідачем заяв на переказ готівки, підтверджуючих здійснення платежів; [PERSON] перебувала в трудових відносинах із ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» в період з 2011-2016 років та в дати здійснення платежів перебувала на території села Постолівка; жодних осіб на здійснення від її імені періодичних платежів на виконання кредитного договору не уповноважувала. Представник позивача, заперечуючи щодо заяви про сплив позовної давності вказала про те, що мало місце переривання строку позовної давності шляхом звернення АТ «Ощадбанк» до Господарського суду Тернопільської області із відповідним позовом і перебіг позовної давності почав обчислюватися з 20.05.2012 року. 29.05.2012 року ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою про відстрочку виконання судового рішення від 04.05.2011 року, ухвалою суду від 05.06.2011 року заяву задоволено і відстрочено виконання рішення до 10.12.2012 року. В подальшому директор ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» знову звернувся до суду про відстрочення рішення суду від 04.05.2011 року, ухвалою Господарського суду Тернопільської області заяву було задоволено і відстрочено виконання рішення до 30.09.2013 року. Тобто, перебіг строку позовної давності переривався та розпочався знову після закінчення строку на який було відстрочено виконання рішення суду, тобто 30.09.2013 року. В той же час, враховуючи зобов`язання [PERSON] від 20.12.2013 року та заяву [PERSON] від 31.03.2016 року про розгляд питання про розстрочку рішення суду, строк позовної давності закінчувався 31.03.2019 року, а з позовом банк звернувся 26.03.2018 року в межах строку позовної давності. Позов, що розглядається судом, надійшов до суду 04 жовтня 2018 року. Представник позивача посилається на підтвердження переривання перебігу позовної давності - внесення платежів (отримувачем яких є Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк) відповідно до заяв на переказ готівки, складених від імені [PERSON] та на заяву [PERSON] від 31.03.2016 року про розгляд питання про розстрочку рішення суду(а.с.116-117, т.2). Ухвалами Гусятинського районного суду Тернопільської області від 06.02.2019 року та 25.03.2019 року за клопотаннями представника відповідача адвоката Свірського Т.О. в даній справі призначались судові почеркознавчі експертизи. Згідно висновку експерта ТВ КНДІСЕ Заблоцького І.Є. від 28.10.2019 року №1075-1076/19-22 за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів вказано «Підпис від\~імені [PERSON] у заяві [PERSON] на переказ готівки (03.10.2016 дата здійснення операції, дата валютування 30.09.2016) виконано рукописним способом, без попередньої підготовки до його виконання та використання технічних засобів». Встановити, ким [PERSON] чи іншою особою виконано підпис від імені [PERSON] у заяві [PERSON] на переказ готівки (03.10.2016 дата здійснення операції, дата валютування 30.09.2016) не видається можливим». (а.с.\~243-247\~ т.1). Згідно висновку експерта ТВ КНДІСЕ Заблоцького І.Є. від 27.12.2020 року №1078-1083/19-22 за результатами судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів вказано «Підписи від імені [PERSON] у наданих на експертизу заявах на переказ готівки від 14.12.2011; від 16.01.2012; від 13.02.2012, 12.03.2012,\~26.04.2012,\~24.05.2012,\~26.06.2012,\~30.07.2012,\~31.08.2012,\~25.09.2012,\~01.11.2012,\~01.03.2013,\~27.03.2013,\~30.04.2013,\~03.06.2013,\~27.06.2013,\~06.08.2013,\~12.11.2013,\~03.03.2016,\~14.03.2016,\~24.03.2016,\~31.03.2016,\~20.04.2016,\~29.04.2016,\~09.06.2016,\~05.07.2016,\~ 02.08.2016,\~29.08.2016,\~19.09.2016\~р.\~виконано рукописним\~способом,\~без попередньої\~підготовки до\~їх виконання\~та використання\~технічних засобів\~відтворення.\~Встановити,\~ким \~ [PERSON] чи\~іншою особою\~виконано підпис\~від імені\~ [PERSON] \~у заявах\~на переказ\~готівки від\~-\~14.12.2011;\~16.01.2012,\~13.02.2012,\~12.03.2012;\~26.04.2012,\~24.05.2012,\~26.06.2012,\~30.07.2012;\~31.08.2012,\~25.09.2012,\~01.11.2012,\~27.06.2013\~та від\~14.03.2016\~не видається\~можливим».\~Підписи від\~імені [PERSON] \~у заявах\~на переказ\~готівки від\~ 01.03.2013,\~27.03.2013,\~03.06.2013,\~06.08.2013,\~12.11.2013,\~03.03.2016,\~24.03.2016,\~31.03.2016,\~20.04.2016,\~29.04.2016,\~05.07.2016,\~09.06.2016\~виконано не\~ [PERSON] ,\~а іншою\~особою (особами).\~Встановити,\~ким \~ [PERSON] чи\~іншою особою\~виконано підписи\~від імені\~ [PERSON] \~у заявах\~на переказ\~готівки від\~29.08.2016,\~02.08.2016\~та від\~19.09.2016\~не видається\~можливим. Дослідження підпису від імені [PERSON] у заяві на переказ готівки від 30.04.2013 з метою ідентифікації особи виконавця не проводилось»(а.с. 3-11 т.2). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що з 1998 року по 2017 рік працював на посаді директора ТОВ «Агрофірма «Постолівська» та ним особисто вносились періодичні платежі по кредиту [PERSON] . Оскільки фірма надала свою техніку по її кредиту в заставу, то він розуміючи про наслідки несплати кредиту для майна ТзОВ «Агрофірма «Постолівська», здійснював внесення готівкою платежів в банку. [PERSON] не уповноважувала його на такі дії. Зазначені обставини підтверджуються також довідкою ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» №1 від 28.01.2019 року про погашення кредитної заборгованості [PERSON] ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» протягом 2011-2018 р.(а.с.101 т.1). Як слідує із змісту довідки №16 від 15.05.2019 року виданої ТзОВ «Агрофірма «Постолівська», згідно даних табелів обліку робочого часу працівник підприємства [PERSON] , яка перебувала в трудових відносинах з 2011 по 2016 рік, відпрацювала повні робочі дні (з 08.30 год. по 17.30 год.) в наступні дати: 14.12.2011р.; 16.01.2012р.; 13.02.2012р.; 12.03.2012р.; 26.04.2012р.; 24.05.2012р.; 26.06.2012р.; 30.07.2012р.; 31.08.2012.; 25.09.2012р.; 01.11.2012р.; 01.03.2013 р.; 27.03.2013р.; 30.04.2013р.; 03.06.2013р.; 27.06.2013р.; 06.08.2013р.; 12.11.2013р.; 03.03.2016; 14.03.2016р.; 24.03.2016р.; 31.03.2016р.; 20.04.2016р.; 29.04.2016р.; 09.06.2016р.; 05.07.2016р.; 02.08.2016р.; 29.08.2016р.; 19.09.2016р.; 30.09.2016р.; 03.10.2016р. В зазначені дати [PERSON] перебувала на території села Постолівка Гусятинського району Тернопільської області по місцю розташування підприємства та в силу особливостей режиму своєї роботи, перебувати поза межами зазначеного населеного пункту, не могла.(а.с.66 т.2). Як слідує із долучених представником відповідача розрахунків сум заборгованості, дати здійснення платежів по погашенню кредитів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , справи за позовами АТ «Ощадбанк» до яких з аналогічних підстав та предмету позову перебувають в провадженні суду), співпадають з датами здійснення платежів по погашенню кредиту [PERSON] в даній справі. (а.с.67-71 т.2). Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16 висловлену правову позицію, згідно якої початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Враховуючи, що переривання перебігу позовної давності можливе лише в межах строку позовної давності, тому у даному випадку з`ясуванню підлягають обставини щодо переривання перебігу позовної давності у 3-х річний період. Р \~ \~ \~ \~озрахунку заборгованості недостатньо для підтвердження факту переривання позовної давності, без підтвердження квитанціями, касовими ордерами та іншими документами, що засвідчують здійснення платежу саме боржником, оскільки останній заперечував вчинення цих дій. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором, у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року в справі № 127/5540/16-ц. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В даному випадку, суд вважає, що позивачем не доведено, що періодичні платежі з погашення заборгованості по кредиту здійснювались відповідачем [PERSON] та доказів на підтвердження того, що відповідач уповноважував та покладав обов`язки на ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» щодо внесення щомісячних платежів від його імені, не надано та не здобуто. Враховуючи вищенаведене, перебіг позовної давності перервався та почався заново 17.03.2011 року шляхом пред`явлення банком позову в Господарський суд Тернопільської області про стягнення заборгованості за кредитним договором [PERSON] №37 від 20 березня 2007 року шляхом звернення на предмет застави. Отже, позивач звернувся до суду зі спливом позовної давності, про застосування якої заявив представник відповідача, і належних доказів, які б свідчили про її переривання, зокрема, погашення боргу відповідачем особисто або через уповноваженого ним представника, не надав, оскільки внесення коштів на погашення заборгованості за кредитним договором протягом 2011-2016 років здійснювалось директором ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» з метою недопущення звернення стягнення на майно товариства. Доводи представника позивача адвоката Данилевич А.Б. про внесення періодичних платежів саме відповідачем свого підтвердження не знайшли, а також і посилання як на підставу переривання перебігу позовної давності на зобов`язання [PERSON] від 20.12.2013 року та заяву [PERSON] від 31.03.2016 року, що були подані [PERSON] до банку поза межами позовної давності, судом до уваги не береться. Враховуючи зміст ст.266 ЦК України-застосування позовної давності до додаткових вимог, то зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, в даному випадку, про стягнення 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов АТ «Ощадбанк» до [PERSON] подано до суду зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною відповідача, тому в задоволенні позову про стягнення заборгованості згідно до положень ст. 267 ЦК України слід відмовити.

Outcome: dismissed