Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання. На підставу своїх вимог спирається на те, що з [PERSON] вони проживали у шлюбі з 03.09.1999 року по 15.10.2004 року. 15.10.2004 року відділом РАГС Маньківського РУЮ Черкаської області їхній шлюб було розірвано, про що складено відповідний актовий запис №90. Від шлюбу вони мають спільну дитину: дочку [PERSON] , [INFO] . У відповідності до постанови Маньківського районного суду від 04.08.2003 року з відповідача стягувалися аліменти на користь позивача на утримання дочки. [INFO] донька досягла повноліття і виплата аліментів припинилася, однак вона, на даний час, навчається на 3 - му курсі Уманського медичного коледжу, відділення «Сестринська справа», денного стаціонару на державній основі і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач на думку позивача може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та визнає позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Сторони проживали у шлюбі з 03.09.1999 року по 15.10.2004 року. 15.10.2004 року відділом РАГС Маньківського РУЮ Черкаської області їхній шлюб було розірвано, про що складено відповідний актовий запис №90. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: дочку [PERSON] , [INFO] . У відповідності до постанови Маньківського районного суду від 04.08.2003 року з відповідача стягувалися аліменти на користь позивача на утримання дочки. [INFO] донька досягла повноліття і виплата аліментів припинилася, однак вона, на даний час, навчається на 3 - му курсі Уманського медичного коледжу, відділення «Сестринська справа», денного стаціонару на державній основі, що підтверджується довідкою навчального закладу (а.с.9). Суд вирішуючи спір керується наступним. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач виклавши свою позицію стосовно позовних вимог в письмовій заяві , визнавши їх повністю, фактично підтвердив можливість сплати даних аліментівв силу свого матеріального стану, тобто судом встановлено фактнаявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів щомісячно і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 - річного віку. СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих позивачем достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає змогу суду дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати покласти на відповідача, згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved