Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] - заборгованість в сумі 67479,64 грн. та судовий збір 674 грн. 79 копійок. В підтвердження заявлених вимог покликається на те, що 25 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та відповідачем кредитний договір № R53100375419В. Предметом договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів у розмірі 45 800,00 гривень з строком користування до 25 грудня 2015 року та сплатою відсотків за користування ним у розмірі 25% річних. Позивач належним чином виконав свій обов'язок по договору, однак відповідач, користуючись грошовими коштами, свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме, не виконав свої зобов'язання по погашенню кредиту та не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 13.04.2014р. становить 67479,64 гривень, з них: 39 938,63 гривень - сума основного боргу - неповернута сума кредиту; 6 251,71 гривня - прострочена заборгованість по відсотках; 6 915,55 гривень - заборгованість по комісійній винагороді; 6 346,61 гривень- пеня за порушення строків повернення кредиту за період з 29.03.2013 р. по 13.04.2014 p.; 680,00 гривень- пеня за несплату відсотків по кредиту за період 29.03.2013р. по 13.04.2014 p.; 182,32 гривні- пеня за несплату комісійної винагороди за період 29.03.2013 р. по 13.04.2014 p.; 104,31 гривні - три проценти річних за період з 29.03.2013 р. по 13.04.2014 р, нараховані за порушення строку повернення кредиту; 60,51 гривень - три проценти річних за період з 29.02.2013р. по 13.04.2014р, нараховані за - построчену заборгованість по відсотках. У судове засідання представник позивача, явка якого була визнана судом обов'язковою, неодноразово не з'являвся, подав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у відсутності представника, позов просить задовольнити. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності позивача. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позов не визнали з підстав, що викладені у письмових запереченнях проти позову. Вважають позовні вимоги необґрунтованими, оскільки сума заборгованості наведена у позові недоведена. Позивачем при подачі розрахунку не враховано оплат проведених відповідачем протягом 2012-2013 років, що підтверджується копіями квитанцій. Просять суд у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 25 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № R53100375419В, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 45 800,00 гривень з строком користування до 25 грудня 2015 року та сплатою відсотків за користування ним у розмірі 25% річних. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлені строки (терміни) виконання зобов'язання. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Положеннями ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ст. 1054 ЦК України з кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тобто зобов'язання у вигляді права позивача вимагати від відповідачів сплату процентів за користування кредитом та обов'язку боржника сплатити позивачу суму процентів за користування кредитом припиняються при повному погашенні заборгованості. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі виключно лише ті обставини, які належним чином були доведені сторонами. Таким чином позивачем повинні бути доведені розмір заборгованості та право банку вимагати сплати таких сум. Згідно з розрахунками заборгованості за кредитним договором наданих позивачем до позовної заяви борг відповідача перед позивачем становить 104,31 гривні - три проценти річних за період з 29.03.2013 р. по 13.04.2014р., 4182, 32 пеня в розмірі 0.5 % від суми боргу комісійної винагороди; 3680 грн. пеня в розмірі 0.5 % від суми боргу комісійної винагороди; 6 251,71 гривня - прострочена заборгованість по відсотках; 6 346,61 гривень- пеня за порушення строків повернення кредиту; 6 915,55 гривень- заборгованість по комісійній винагороді; 60,15грн. - три проценти річних за період з 29.02.2013 р. по 13.04.2014 р, нараховані за прострочену заборгованість по відсотках, всього на суму 27540, 65 грн. Інших розрахунків, що підтверджують суму заборгованості наведену у позовній заяві, суду позивачем надано не було. Як вбачається з наданих відповідачем копій квитанцій ним сплачено позивачу згідно квитанції № 26195 від 6.08.2013 року - 2.000 грн.,квитанції №28785 від 16.07.2013 року - 2.600 грн., квитанції № 15363 від 4.06.2013 року - 325 грн., квитанції № 26114 від 25.12.2012 року - 2.600 грн., квитанція № 4923 від 4.06.2013 року - 5.200 грн., квитанція № 29645 від 27.02.2013 року - 2.600 грн., квитанції № 29437 від 6.09.2013 року - 900 грн., а всього на загальну суму 16225 грн. Дана оплата не відображена у розрахунках наданих позивачем суду. Клопотань від сторін про проведення судово-економічної експертизи не заявлялось. За таких умов розмір суми заборгованості, яку банк просив стягнути з відповідача на його користь, належним чином не доведено; суд не має можливості встановити розмір заборгованості за кредитом, оскільки для вирішення даного питання потрібні спеціальні знання, якими він не володіє. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed