Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №73 від 11.07.2006 року в сумі 2182,14 долари США, а саме, заборгованість за кредитом в сумі 1\~334,33 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 847,81 дол. США; 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором в сумі 2178,57 грн. Посилається на те, що між ВАТ «Державний ощадний банк України», яке перейменовано на ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем 11 липня 2006 року було укладено кредитний договір №73, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 29 700,00 дол. США зі сплатою 12% річних. Додатковим договором № 1 від 01.09.2009 року встановлено відсоткову ставку в розмірі - 15 % річних, строком на 60 місяців з остаточним поверненням 10.07.2011 року. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між ВАТ «Ощадбанк» в особі - філії Тернопільське обласне управління та майновим поручителем Позичальника ТзОВ Агрофірма «Постолівська» було укладено договір застави транспортного засобу-трактора колісного МТЗ-82.1, 2006 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , реєстраційний номер № [NUMBER] в комплекті з дисковою бороною БДН-2.4.№5 від 11.07.2006 року та договір твердої застави № 5 від 25.08.2009 року, предметом якого є зерно пивоварного ячменю сорту «Скарлет» в кількості 230 тон, яке належить заставодавцю. 29.11.2010 року Банк звернувся з позовом до Гусятинського районного суду Тернопільської області про стягнення з [PERSON] заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави, який було задоволено частково, а саме, рішенням суду від 30 грудня 2010 року стягнуто з [PERSON] в користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 24748,56 дол. США, шляхом звернення на належне на праві власності ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» та передане ним згідно договорів застави майно. В межах відкритого 27.08.2014 року виконавчого провадження по виконанню вказаного рішення суду, 16.02.2018 року заст.начальника Гусятинського РВ ДВС Головного територіального управлінь юстиції у Тернопільській області винесено постанову про опис та арешт майна, а саме, на предмет застави - трактор колісний МТЗ-82.1, 2006 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , реєстраційний номер № [NUMBER] в комплекті з дисковою бороною БДН-2.4 та в результаті торгів з його реалізації майно було продано за ціною 211\~100 грн. 26.10.2018 року на рахунок Банку поступили кошти від Гусятинського РВ ДВС Головного територіального управлінь юстиції у Тернопільській області в сумі 6415,67 дол. США, що еквівалентно 181\~345,23 грн. на день поступлення коштів. Оскільки відповідач не в повній мірі та несвоєчасно виконує взяті на себе зобов`язання, станом на 29.10.2018 згідно розрахунку сума заборгованості по тілу кредиту становить 1334,33 дол. США; сума пені за несвоєчасне погашення основного боргу за період з 30.10.2017 р. по 29.10.2018 р. становить 847,81 дол. США; 3% річних від прострочених сум заборгованості становить 2178,57 грн. Останній платіж по кредиту проведено 30.09.2016 року в сумі 400,00 дол. США. 30.01.2019 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що стороною позивача на підтвердження того, що дані кошти надані відповідачу (квитанції про видачу готівки з каси банку, інші платіжні документи) не надано. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2010 року стягнуто всю суму заборгованості із відповідача шляхом звернення стягнення на предмет застави, тому звернувшись із цим позовом, позивач фактично заявив вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором та змінив строк виконання основного зобов`язання, перебіг якого почався з наступного дня після подання позову про звернення стягнення на предмет застави. Вважає, що наявний розрахунок не відповідає дійсності, оскільки заборгованість сплачувало ТОВ «Агрофірма «Постолівська» на виконання вище згаданого рішення суду, а не відповідач, який взагалі не здійснювалось погашення кредиту, в тому числі, протягом останніх трьох років, відповідно позивачем пропущено строк позовної давності. Представник позивача 04.02.2019 року подала відповідь на відзив, в якому посилаючись на обґрунтованість позову, зазначила, що на підтвердження обставини отримання кредитних коштів в сумі 29 700 доларів США згідно умов кредитного договору №73 свідчить квитанція. Також заперечує щодо посилань представника відповідача про пропуск банком позовної давності. 15.03.2021 року стороною відповідача подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності.(а.с. 78-82 Т.2). 21.05.2021 року від представника позивача адвоката Данилевич А.Б. надійшли заперечення на клопотання про застосування позовної давності (а.с.130-132 т.2). В судовому засіданні представник позивача адвокат Данилевич А.Б. підтримала поданий позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Підтримує доводи, викладені у відзиві на позов та в запереченні на клопотання про застосування позовної давності. Представник відповідача адвокат Свірський Т.В. в судовому засіданні позову не визнав з підстав зазначених у відзиві, підтримує заяву про застосування строків позовної давності та просить відмовити в позові повністю. Суд, заслухавши вступне слово та пояснення представників сторін, свідка, дослідивши докази, подані сторонами, а також письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (надалі - АТ «Ощадбанк») та [PERSON] 11 липня 2006 року укладено кредитний договір №73 (далі - Кредитний договір), згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 29 700,00 дол. США зі сплатою 12% річних строком на 60 місяців з остаточним поверненням не пізніше 10.07.2011 року. На виконання п.1.3 Кредитного договору кредит надано одноразово - готівкою. П.1.6 Кредитного договору передбачено, що [PERSON] зобов`язався здійснювати погашення Кредиту рівними частинами один раз в рік в сумі 5 940,00 доларів США - до 11 листопада 2007 року, до 11 листопада 2008 року; до 11 листопада 2009 року, до 11 листопада 2010 року, до 10 липня 2011 року шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань(а.с.4-6 т.1). Відповідно до п.3.2.2 Договору(3.2 Права Банку) при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом або процентами чи комісійними винагородами (у разі їх стягнення згідно умовами цього договору), а також в інших випадках, передбачених цим договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення на заставлене майно. Згідно до п.п.3.3.1-3.3.2 Кредитного Договору (3.3 Зобов`язання Позичальника), Позичальник зобов`язався точно в строки обумовлені цим Договором, повернути Кредит в сумі 29700,00 (двадцять дев`ять тисяч сімсот) доларів США, своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим Договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору на першу вимогу Банку достроково повернути Кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі, а також відшкодувати Банку в повному обсязі збитки, під якими Сторони розуміють витрати будь-якої з Сторін, що сталися внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього Договору, знищення, втрати або пошкодження майна, що належить Стороні, а також неотримання доходів, котрі могли бути отримані, якби зобов`язана Сторона виконала свої обов`язки належним чином в порядку, передбаченому цим Договором. Відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього Договору. Пунктом 6.7 (6.Особливі Положення Договору) сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов`язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, тощо), що передбачені умовами цього Договору. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 11 липня 2006 року №73, між ВАТ «Ощадбанк» в особі філії - Тернопільське обласне управління та Заставодавцем ТзОВ Агрофірма» Постолівська» укладено 11.07.2006 року Договір застави транспортного засобу №5. Предметом застави є трактор колісний МТЗ-82.1, 2006 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , реєстраційний номер № [NUMBER] в комплекті з дисковою бороною БДН-2.4 ( а.с. 7-10 т.1). Окрім того, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 11 липня 2006 року №73 між ВАТ «Ощадбанк» в особі філії - Тернопільське обласне управління та ТзОВ Агрофірма» Постолівська» укладено Договір твердої застави № 5 від 25 серпня 2009 року. Предметом застави згідно Договору твердої застави № 5 є зерно пивоварного ячменю сорту «Скарлет» в кількості 230 тонн( а.с.11-14 т.1). Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до договору. Згідно правової позиції Верховного суду України від 25.05.2016 р. у справі №6-157цс16, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст.1048 цього Кодексу. 10.08.2018 року на адресу відповідача надіслано вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором в сумі 8601 дол. США у 30-денний термін з моменту отримання даної вимоги ( а.с.83 т.2). Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2010 року ( справа №2-1172/2010) позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк» до [PERSON] , ТзОВ «Агрофірма Постолівська» про стягнення заборгованості за договором кредиту №73 від 11 липня 2006 року шляхом звернення на предмет застави задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] в користь Позивача заборгованість за Кредитним договором: 23760,00 дол. США, що еквівалентно - 189 129,6 грн. (з розрахунку 1 долар США за 7,96 грн.), шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ТзОВ «Агрофірма Постолівська» та передане ним згідно договору застави транспортного засобу №5, а саме, трактор колісний МТЗ-82.1, 2006 року випуску, заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , реєстраційний номер № [NUMBER] в комплекті з дисковою бороною БДН-2.4, та згідно договору твердої застави №5 майно, а саме, зерно пивоварного ячменю сорту «Скарлет» в кількості 230 тонн(а.с.15-16,т.1). Із вищевказаним позовом про стягнення з заборгованості за кредитним договором шляхом звернення на предмет застави до суду Банк звернувся 29.11.2010 року, що в судовому засіданні не заперечувалось представником позивача. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. 20.01.2011 року видано виконавчий лист, на підставі якого 27.08.2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Гусятинського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44524532. (а.с.17 т.1). Згідно розрахунку суми заборгованості основного боргу за кредитним договором №73 від 11.07.2006 року сума заборгованості [PERSON] станом на 29.10.2018 року становить 1\~334,33 дол. США (а.с.19 т.1). Відповідно до звітів щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом, сума заборгованості за 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором [PERSON] становить 2178,57 грн. (а.с.20-22, 32 т.1). Згідно розрахунку суми заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення основного боргу за кредитним договором №73 від 11.07.2006 року та виписок банку, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості становить 847,81 дол. США. (а.с.23-31, 33-41 т.1). Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Таким чином, позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Відповідно до\~ст. 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Стороною відповідача подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності, посилаючись на те, що поданим 29.11.2010 року позовом фактично заявив вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором та змінив строк виконання основного зобов`язання в сторону зменшення-до 09 січня 2011 року, дати набрання законної сили рішенням суду), перебіг якого почався та не переривався. Ту обставину, що погашення заборгованості по кредиту здійснював [PERSON] , сторона відповідача заперечує, посилаючись на те, що платежі здійснював заставодавець ТОВ «Агрофірма «Постолівська» на виконання рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2010 року. Посилається також те, що висновком експерта не підтверджено факт підписання відповідачем заяв на переказ готівки, підтверджуючих здійснення платежів; [PERSON] перебував в трудових відносинах із ТОВ «Агрофірма «Постолівська» в період з 2011-2016 років та в дати здійснення платежів перебував на території села Постолівка; жодних осіб на здійснення від його імені періодичних платежів на виконання кредитного договору не уповноважував. Представник позивача, заперечуючи щодо заяви про сплив позовної давності вказала про те, що мало місце переривання строку позовної давності шляхом звернення [PERSON] 18.03.2011 року до Гусятинського районного суду Тернопільської області із заявою про розстрочку виконання рішення суду від 30.12.2010 року, яку ухвалою від 11.04.2011 року було задоволено. Тобто, перебіг строку позовної давності перервався та розпочався знову після закінчення строку на який було відстрочено виконання рішення суду, тобто 11.04.2011 року і закінчився 11.04.2014 року. В той же час, враховуючи заяву [PERSON] від 31.03.2016 року про розгляд питання про розстрочку рішення суду, строк позовної давності закінчувався 31.03.2019 року, а з позовом банк звернувся 22.11.2018 року в межах строку позовної давності. Позов, що розглядається судом, надійшов до суду 28 листопада 2018 року. Представник позивача посилається на підтвердження переривання перебігу позовної давності - внесення платежів (отримувачем яких є Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк) відповідно до заяв на переказ готівки, складених від імені [PERSON] та на заяву [PERSON] від 31.03.2016 року про розгляд питання про розстрочку рішення суду(88-123, т.1). 27.05.2019 року за клопотанням представника відповідача\~адвоката Свірського\~Т.О. в даній справі призначено судову почеркознавчу та судово-технічну експертизу та згідно висновку експерта від 29.12.2020 року №1320-1321/19-22 за результатами проведення судово-технічної експертизи документів вказано «Підписи від імені [PERSON] у заявах на переказ готівки від 14.12.2011, 16.01.2012, 13.02.2012, 12.03.2012, 26.04.2012, 26.04.2012, 24.05.2012, 26.06.2012,30.07.2012, 31.08.2012, 25.09.2012, 01.11.2012, 01.03.2013, 27.03.2013, 30.04.2013, 03.06.2013, 27.06.2013, 06.08.2013, 12.11.2013, 03.03.2016, 14.03.2016, 24.03.2016, 31.03.2016, 20.04.2016, 29.04.2016, 09.06.2016, 05.07.2016, 02.08.2016, 29.08.2016, 19.09.2016 р. виконано рукописним способом, без попередньої підготовки до їх виконання та використання технічних засобів відтворення. За результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи експертом зазначено «Підписи від імені [PERSON] у заявах на переказ\~готівки від 14.04.2011, 21.07.2011, 24.10.2011, 16.01.2012, 14.03.2016, 24.03.2016, 20.04.2016, 29.03.2016 та 09.06.2016 виконано не [PERSON] , а іншою особою. Встановити, ким - [PERSON] чи іншою особою виконано підписи у заявах на переказ готівки від 26.05.2011 та від 26.04.2012 не видається можливим. Підписи у заявах на переказ готівки від 03.03.2016 та від 31.03.2016 виконано не [PERSON] , а іншою особою. Встановити, ким - [PERSON] чи\~іншою особою\~виконано підписи\~у заявах\~на переказ\~готівки від\~30.06.2011,\~29.08.2011,\~20.09.2011,\~25.11.2011,\~14.12.2011,\~12.03.2012,\~25.02.2012,\~25.09.2012,\~01.11.2012,\~27.03.2013,\~24.05.2012,\~26.06.2012,\~30.07.2012,\~31.08.2012,\~03.06.2013,\~27.06.2013\~та 06.08.2013\~не видається\~можливим.\~ Дослідження підписів від\~імені [PERSON] \~у заявах\~на переказ\~готівки від\~02.08.2016,\~29.08.2016,\~19.09.2016,\~30.09.2016,\~30.04.2013\~та 13.02.2012\~з метою\~ідентифікації особи\~виконавця не\~проводилось. (а.с. 19-30 т.2). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що з 1998 року по 2017 рік працював на посаді директора ТОВ «Агрофірма «Постолівська» та ним вносились періодичні платежі по кредиту [PERSON] . Оскільки фірма надала своє майно по його кредиту в заставу, рахунки були арештовані, тому він розуміючи про наслідки не сплати кредиту для майна ТзОВ «Агрофірма Постолівська», без відому та погодження з [PERSON] здійснював внесення готівкою платежів в банку. Зазначені обставини підтверджуються також довідкою ТОВ «Агрофірма «Постолівська» №1 від 28.01.2019 року про погашення кредитної заборгованості [PERSON] ТОВ «Агрофірма «Постолівська» протягом 2011-2018 р.(а.с.136 т.1). Як слідує\~із змісту\~довідки №17 від 15.05.2019 року виданої ТОВ «Агрофірма «Постолівська», згідно даних\~табелів обліку\~робочого часу\~працівник підприємства\~ [PERSON] \~,\~який перебував\~в трудових\~відносинах з\~2011\~по 2016\~рік,\~відпрацював повні\~робочі дні\~(з\~08.30\~год.\~по 17.30\~год.)\~в наступні\~дати:\~14.04.2011р.;\~26.05.2011р. 30.06.2011р.;\~21.07.2011р.;\~29.08.2011р.;\~20.09.2011р;\~24.10.2011р.;\~25.11.2011р.;\~14.12.2011р.; 16.01.2012р.;\~13.02.2012р.;\~12.03.2012р.;\~26.04.2012р.;\~24.05.2012р.;\~26.06.2012р.;\~30.07.2012р.;\~31.08.2012.;\~25.09.2012р.;\~01.11.2012р.;\~25.02.2013\~р.;\~27.03.2013р.;\~30.04.2013р.;\~03.06.2013р.;\~27.06.2013р.;\~06.08.2013р.;\~03.03.2016;\~14.03.2016р.;\~24.03.2016р.;\~31.03.2016р.;\~20.04.2016р.;\~29.04.2016р.;\~09.06.2016р.;\~02.08.2016р.;\~29.08.2016р.;\~19.09.2016р.;\~30.09.2016р.;\~03.10.2016р.\~В зазначені дати [PERSON] перебував на території села Постолівка Гусятинського району Тернопільської області по місцю розташування підприємства та в силу особливостей режиму своєї роботи, перебувати поза межами зазначеного населеного пункту, не міг.(а.с.84 т.2). Як слідує із долучених представником відповідача розрахунків сум заборгованості, дати здійснення платежів по погашенню кредитів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , справи за позовами АТ «Ощадбанк» до яких з аналогічних підстав та предмету позову перебувають в провадженні суду), співпадають з датами здійснення платежів по погашенню кредиту [PERSON] в даній справі. (а.с.85-89 т.2). Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16 висловлену правову позицію, згідно якої початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Враховуючи, що переривання перебігу позовної давності можливе лише в межах строку позовної давності, тому у даному випадку з`ясуванню підлягають обставини щодо переривання перебігу позовної давності у 3-х річний період. Р \~ \~ \~ \~зрахунку заборгованості недостатньо для підтвердження факту переривання позовної давності, без підтвердження квитанціями, касовими ордерами та іншими документами, що засвідчують здійснення платежу саме боржником, оскільки останній заперечував вчинення цих дій. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором, у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року в справі № 127/5540/16-ц. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В даному випадку, суд вважає, що позивачем не доведено, що періодичні платежі з погашення заборгованості по кредиту здійснювались відповідачем [PERSON] та доказів на підтвердження того, що відповідач уповноважував та покладав обов`язки на ТОВ «Агрофірма «Постолівська» щодо внесення щомісячних платежів від його імені, не надано та не здобуто. Враховуючи вищенаведене, перебіг позовної давності перервався та почався заново 29.11.2010 року шляхом пред`явлення банком позову до відповідача в Гусятинський районний суд Тернопільської області про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення на предмет застави. Отже, позивач звернувся до суду зі спливом позовної давності, про застосування якої заявив представник відповідача, і належних доказів, які б свідчили про її переривання, зокрема, погашення боргу відповідачем особисто або через уповноваженого ним представника, не надав, оскільки внесення коштів на погашення заборгованості за кредитним договором протягом 2011-2016 років здійснювалось директором ТОВ «Агрофірма «Постолівська» з метою недопущення звернення стягнення на майно товариства. Доводи представника позивача адвоката Данилевич А.Б. про внесення періодичних платежів саме відповідачем свого підтвердження не знайшли, а також і посилання як на підставу переривання перебігу позовної давності на заяву [PERSON] від 31 березня 2016 року про розстрочку виконання рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2010 року, що була подана [PERSON] до банку поза межами позовної давності, судом до уваги не береться. Враховуючи зміст ст.266 ЦК України-застосування позовної давності до додаткових вимог, то зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, в даному випадку, про стягнення 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов АТ «Ощадбанк» до [PERSON] подано до суду зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною відповідача, тому в задоволенні позову про стягнення заборгованості згідно до положень ст. 267 ЦК України слід відмовити. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed