Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.09.2006 між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач по справі, та [PERSON] було укладено кредитний договір №SAMDN3000008918439,відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,80 % річних. Банком було повністю виконано свої зобовязання за даним договором, надано кредит у сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідач зобовязувався щомісячно сплачувати кошти на погашення заборгованості, сплати відсотків за користування кредитними коштами. Проте, всупереч умовам договору відповідач щомісячно відповідні платежі не проводить, а тому утворилась заборгованість, яка станом на 13.07.2015 становила 72464 грн. 66 коп., та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 25000 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 45180,93 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2283,73 грн. Згідно рішення Коростишівського районного суду від 09.09.2013 з відповідача було стягнуто суму заборгованості за даним кредитним договором, яка становить 42169,69 грн., а тому зазначає, що стягненню підлягає різниця між вказаними сумами заборгованості, яка становить 30294,97 грн. В ході розгляду справи позивачем було уточнено позовні вимоги, згідно наданої відповідної уточненої позовної заяви від 07.06.2016 №3964/16-Вх заборгованість за кредитним договором в загальному, з урахуванням рішення Коростишівського районного суду від 09.09.2013, становить 30294 грн. 97 коп., ща складається з заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 28011,24 грн. та заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2283,73 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, на адресу суду направив заяву, просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином рекомендованими листами неодноразово повідомлявся, про що свідчать відповідні судові та поштові повідомлення, про поважність причин неявки не повідомив, з будь-якими заявами, клопотаннями до суду не звертався. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача. Враховуючи незаперечення позивача, суд ухвалив проводити по справі заочний розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це наступним. З метою приведення у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» змінено найменування ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», який є його правонаступником, що підтверджується засвідченою ксерокопією Статуту ПАТ КБ «Приватбанк», довідкою з ЄДРПОУ серії АА №241170 та банківською ліцензією №22 від 05.10.2011 року. Судом встановлено, що 01.09.2006 між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір №SAMDN3000008918439 про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 25000 грн. на платіжну картку зі сплатою 22,80 % річних. Сторони дійшли згоди про те, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, що складає один рік. Згідно умов вказаного договору відповідач зобовязався щомісячно надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, відсотками за користування останнім, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на передбачених договором умовах. На виконання умов договору банком було надано відповідачу [PERSON] обумовлені кредитні кошти. Проте, відповідачем порушено взяті на себе зобовязання по кредитному договору, в наслідок чого утворилась заборгованість. Станом на 13.07.2015, відповідно наданого розрахунку, сума заборгованості становила 72464 грн. 66 коп., що складається з: заборгованості за кредитом 25000 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 45180,93 грн., заборгованості за пенею та комісією 2283,73 грн. Позивачем зазначається, що від загальної суми заборгованості у розмірі 72464,66 грн. слід відняти суму заборгованості за даним договором, яка була стягнута рішенням Коростишівського районного суду від 09.09.2013, а саме 42169,69 грн., а тому стягненню підлягає різниця, що становить 30294,97 грн. В ході розгляду справи позивачем було уточнено позовні вимоги, розмір яких становить загальну заборгованість, що складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, у розмірі 28011 грн. 24 коп., та заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2283,73 грн., а в загальному 30292 грн. 97 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача. Вказане вище рішення Коростишівського районного суду від 09.09.2013 у цивільній справі №280/1476/13-ц сторонами не оскаржувалось, набрало законної сили, є чинним. Виконавчі листи надіслані до ПАТ КБ «Приватбанк» для подальшого предявлення до відповідного ВДВС для примусового стягнення. Як вбачається з листа-повідомлення відділу ДВС Коростишівського РУЮ №1246 від 11.05.2016, виконавчий лист №280/1476/13 від 27.09.2013 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 42169,69 грн. надійшов для виконання 13.01.2014, виконавче провадження відкрите, заборгованість боржником станом на час формування вказаного повідомлення непогашена. Відповідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором; зобовязання має виконуватись належним чином у відповідності до умов договору та вимогами даного кодексу у встановлений строк. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити гроші. Як вбачається з п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526,599 ЦК України. Таким чином, кредитор має право на одержання відсотків від суми кредиту, інших визначених договором виплат протягом дії кредитного договору, а відсутність реального виконання боржником свого зобовязання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання відповідних виплат, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтований, в звязку з чим підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню належним чином підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved