Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що 02.07.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено Генеральну кредитну угоду № 07-01-117-08 та згідно цієї угоди було укладено Кредитний договір № 010-2/07-01-0573-08, відповідно до якого позичальнику було надано кредитні кошти у сумі 255000 доларів США, до 01 липня 2018 року, зі сплатою 14,5 % річних, в подальшому до цієї угоди було внесено зміни шляхом укладення Додаткової угоди № 1 від 19.09.2013 року. 02.07.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 07-01-117/2-08 відповідно до якого поручитель добровільно взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням перед банком. Згідно умов вищевказаних кредитних договорів позичальники зобов'язався забезпечити повернення банку одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків, передбачених договорами комісій, неустойок, відшкодування витрат та збитків банку, викликаних неналежним виконанням договорів. Однак взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та процентів відповідач не виконує, у зв'язку з чим, станом на 30.09.2014р. виникла заборгованість перед банком, яка становить - 178617,28 доларів США, з них прострочена сума заборгованості складає - 17913,72 доларів США, де: - Сума заборгованості за кредитом складає 170975,36 доларів США; - прострочена сума заборгованості за кредитом - 12377,38 доларів США; - сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту 725,25 доларів США; - сума нарахованих та не сплачених відсотків за користування кредитом 6492,09 доларів США; - у тому числі прострочена сума відсотків за користування кредитом 4386,51 доларів США; - сума пені за порушення строку погашення відсотків 424,58 доларів США. Всього на суму 178617,28 доларів США, які позивач просить суд стягнути з відповідачів, а також судові витрати пов'язані з поданням позову до суду у сумі 3654,00 грн., у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки у судове засідання не повідомили, за таких обставин суд не має відомостей про причини їх неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст. 224 ЦПК України, отримавши згоду представника позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви представника позивача про розгляд справи без їх участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення з наступних підстав: В судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між сторонами у справі виникли договірні зобов'язання. Як вбачається з заявлених позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість, яка виникла станом на 30.09.2014р. перед банком, яка становить - 178617,28 доларів США, з них прострочена сума заборгованості складає - 17913,72 доларів США, де: - Сума заборгованості за кредитом складає 170975,36 доларів США; - прострочена сума заборгованості за кредитом - 12377,38 доларів США; - сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту 725,25 доларів США; - сума нарахованих та не сплачених відсотків за користування кредитом 6492,09 доларів США; - у тому числі прострочена сума відсотків за користування кредитом 4386,51 доларів США; - сума пені за порушення строку погашення відсотків 424,58 доларів США. З тексту позову вбачається, що позивач наполягає на стягненні заборгованості в іноземній валюті. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 14 постанови від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрет № 15-93). У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Проте слід переконатись, що у банку наявна генеральна ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій, отримані у встановленому порядку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, вищезазначені положення Закону позбавляють можливості збирання судом доказів за позивача по справі. Суд наділений лише повноваженнями щодо сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що докази наявності генеральної ліцензії та письмового дозволу на здійснення валютних операцій, отримані у встановленому порядку, позивачем не представлені. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, наявність генеральної ліцензії та письмового дозволу на здійснення валютних операцій підлягає доказуванню в судовому засіданні та цей обов'язок покладається на позивача по справі. Цивільно-процесуальним законодавством України визначений вичерпний перелік підстав для відкладення розгляду справи або оголошення перерви в судовому засіданні. Підстав для відкладення розгляду справи у разі недостатності доказів для задоволення вимог позивача по справі, діючим законодавством не передбачено та суперечить принципу змагальності сторін та диспозитивності. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 листопада 2014 року про відкриття провадження по справі судом були роз'яснені вимоги ст. 131 ЦПК України, щодо порядку подання доказів. Наявна заява представника позивача про розгляд справи без його участі, здана до канцелярії Первомайського міськрайонного суду Харківської області, дає право суду розуміти, що позивач визначився з об'ємом доказів, представлених суду, яких на його думку достатньо для задоволення позову. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених ч. 1 ст. 131 ЦПК України, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подані несвоєчасно з поважних причин. Тому суд приймає рішення на підставі наявних у справі доказів. Відсутність доказів наявності генеральної ліцензії та письмового дозволу на здійснення валютних операцій позбавляє суд можливості дійти висновку про задоволення позовних вимог у вигляді стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів в іноземній валюті, так як суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed