Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що між ВАТ (з 07 лютого 2017 року ПАТ) «Запоріжжяобленерго» в особі Пологівського РЕМ та [PERSON] 06 вересня 2011 року був укладений договір про користування електричною енергією №2602058/10356 за адресою: [ADDRESS] . В порушення приписів чинного законодавства України щодо належного виконання зобов`язань по оплаті спожитої електроенергії відповідач не виконав вимоги закону та умови договору. Так, за період з 01 січня 2018 року по 01 січня 2019 року [PERSON] спожив 2782 кВт*год. на суму 3737,76 грн., але оплачено борг було лише частково в сумі 1,70 грн. Таким чином, залишається несплаченим борг в сумі 3736,06 грн. 26 лютого 2019 року за вих.№342 [PERSON] була направлена претензія на суму 3736,06 грн., яка залишилася без відповіді та оплати. Таким чином, загальна заборгованість [PERSON] на день пред`явлення позову складає 3736,06 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також просить стягнути 1921,00 грн. судового збору. 22 січня 2021 року представник позивача надала до канцелярії суду додаткові пояснення до позовної заяви, в яких, зокрема, зазначено, що 23 серпня 2019 року Пологівським районним судом Запорізької області було ухвалено заочне рішення у справі за позовом ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Пологівського РЕМ до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію в сумі 3736,06 грн. Ухвалою Пологівського районного суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 324/706/19 заочне рішення скасоване. В обґрунтування своїх вимог позивач пояснює наступне. 06 вересня 2011 року [PERSON] подав заяву до Пологівського РЕМ на укладення із ним договору про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] . Заява підписана особисто [PERSON] . До заяви були додані копія паспорта, де місцем реєстрації проживання вказане: [ADDRESS] , довідка, видана виконкомом Кінсько-Роздорівської сільської ради, датована 03 серпня 2011 року за №1380, де вказано, що гр. [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , а також згода споживача на обробку персональних даних. На підставі вказаних документів із [PERSON] 06.09.2011 року був укладений договір №2602058/10365 про користування електричною енергією. Пунктом 32 Договору встановлено, що договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни, доповнення або розірвати. Пунктом 6 ПКЕЕН передбачено, що «у разі прийняття рішення про припинення користування електричною енергією побутовий споживач не пізніше ніж за сім робочих днів подає електропостачальнику письмову заяву про розірвання договору, в якій зазначає день припинення електропостачання на об`єкт побутового споживача». Всупереч вимогам Правил та умовам Договору, заяви про припинення користування електричною енергією та розірвання договору від споживача не надходило, тому Пологівський РЕМ правомірно продовжував постачати електричну енергію споживачу [PERSON] . Щодо нарахувань за спожиту електроенергію, то в абз.8 п.38 ПКЕЕН (нормативний акт, який діяв до 11 липня 2018 року) визначено, що енергопостачальник зобов`язується проводити не менше як один раз на 6 місяців контрольне знімання показань приладів обліку у споживачів. 19 жовтня 2017 року контролером [PERSON] були зняті покази лічильника, які складали «15733». 31 грудня 2017 року споживач телефоном надав покази, які складали «15943». 19 лютого 2018 року контролер при контрольному зніманні показників електричної енергії в будинку відповідача виявила, що прилад обліку не працює, покази залишаються на рівні «15943», у зв`язку із чим надала керівництву РЕМ заяву про необхідність заміни лічильника за адресою: [ADDRESS] . Заміна приладу обліку електричної енергії була здійснена 19 вересня 2018 року, покази лічильника при цьому складали «15943». 01 січня 2019 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» на виконання Закону України «Про ринок електричної енергії» припинило постачання електричної енергії споживачам. У зв`язку із чим по кожному споживачу мав бути завершений цикл розрахунків станом на 01 січня 2019 року. Покази на цю дату споживачем не були надані, доступу до приладу обліку контролер також не мав. Тому вказана сума заборгованості була розрахована на підставі діючих актів у сфері електроенергетики та відповідно до ситуації, що склалася із цим споживачем. У зв`язку із цим, оскільки саме [PERSON] зареєстрований споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , саме з ним укладений та не розірваний на даний час Договір про користування електричною енергією, то всі нарахування споживачу здійснені у відповідності до вимог законодавства, яке діяло на момент виникнення правовідносин та здійснення нарахування, а отже, заочне рішення ухвалене законно та обґрунтовано. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі і просила їх задовольнити, оскільки відповідачем борг так і не був сплачений. У судовому засіданні [PERSON] підкреслив, що не знав про те, що у провадженні Пологівського районного суду Запорізької області знаходиться справа про стягнення з нього грошових коштів на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго». Кореспонденцію в с.Кінські Роздори він не отримував, оскільки там не проживає. Конверт, в якому знаходиться позовна заява з додатками і який направлявся йому, повернувся до суду і знаходиться в матеріалах справи. Оголошення про виклик в судове засідання, яке було розміщено на сайті судової влади, він не міг побачити навіть теоретично, оскільки у нього не було підстав вважати, що його можуть викликати до Пологівського районного суду Запорізької області. Окрім того, заборгованість за електричну енергію за період 01 січня 2018 року по 01 січня 2019 року з нього стягнута бути не може, оскільки він не користувався електричною енергією в будинку, який розташований по [ADDRESS] , бо зазначений будинок 09 листопада 2017 року він продав громадянці [PERSON] . Договір купівлі-продажу будинку посвідчено приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Черкун В.І. Таким чином, він не є споживачем електричної енергії за вказаною адресою. Йому також відомо, що [PERSON] через сімейні обставини у вказаному будинку постійно не проживала і за будинком наглядали він та сусідка [PERSON] . Таким чином, спожити електричну енергію на таку суму, яка зазначена у позовній заяві, вона не могла, зважаючи також і на те, що у будинку була непрацююча електропроводка. Позивач стверджує про наявність боргу в сумі 3736,06 грн., але за розрахунками [PERSON] орієнтований середньомісячний показник витраченої електричної енергії становить лише 231 кВт. Таку кількість електроенергії, на його переконання, не проживаючи в будинку, використати неможливо. Допитана під час розгляду справи свідок [PERSON] повідомила, що дійсно вона з литопада 2017 оку наглядала за будинком, що розташований за по [ADDRESS] , щомісяця передавала показання лічильника контролеру по телефону та у її присутності контролер знімала покази лічильника електроенергії, а також у її присутності відбувалася заміна лічильника електроенергії. У лютому 2018 року вона виявила, що лічильник електроенергії не працює, і повідомила про це контролера, попереднього і нового власників будинку. Наступного місяця контролер приїздила і бачила цей лічильник. У вересні 2018 року до неї приїздили співробітники РЕМу, щоб замінити лічильник у будинку, за яким вона наглядала. Під час заміни лічильника дійсно було виявлено замикання електропроводи при вході у будинок, світла у будинку не було. Претензії щодо сплати боргу за електроенергію вона не отримувала. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він як майстер дільниці Пологівського РЕМ виїздив згідно службового завдання до будинку по [ADDRESS] , де була проведена заміна лічильника електроенергії. Будинок їм відчинила сусідка, яка була присутня при заміні лічильника і поставила свій підпис у документах, що за даним фактом складалися. Також він пам`ятає, що світло було лише у частині будинку, оскільки він разом із напарником виявили коротке замикання електропроводи і у зв`язку з цим від`єднали пошкоджений провід від загальної системи електропостачання будинку для попередження можливого загорання. Лічильник вони дійсно замінили, скільки він не працював і на ньому не світилися відповідні індикатори Допитаний свідок [PERSON] дав показання, аналогічні тим, які дав свідок [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює контролером Пологівського РЕМ і давно знає у зв`язку з цим родину відповідача. Їй відомо, що родина, яка мешкала у будинку по [ADDRESS] , виїхала. Вказаний будинок для зняття показів лічильника електроенергії протягом 2018 року їй відчиняла сусідка [PERSON] , яка також і передавала показання лічильника по вказаному будинку по телефону. Офіційно її ніхто не повідомляв, що змінився власник будинку і у будинку ніхто не проживає. Оскільки у січні та лютому 2018 року показання лічильника були однакові, вона написала заяву на ім`я керівника про заміну лічильника. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши учасників справи та свідків, приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 06 вересня 2011 року між ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Пологівського РЕМ та [PERSON] був укладений договір №2602058/10356 про користування електричною енергією, за яким Енергопостачальник взяв на себе зобов`язання надійно постачати Споживачу електричну енергію в будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 2 кВт електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов`язується оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором. Умовами п.1 Договору передбачено обов`язок Енергопостачальника забезпечувати надійне постачання електричної енергії Споживачу, а Споживача - оплачувати Енергопостачальнику вартість спожитої електроенергії за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором. Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312, які набрали чинності 11 червня 2018 року (далі - ПРРЕЕ), встановлено, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів (пункти 4.1, 4.7 ПРРЕЕ). У відповідності до п.4.12 ПРРЕЕ рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем. Згідно розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію станом на 01 квітня 2019 року [PERSON] має заборгованість перед позивачем у сумі 3736,06 грн., яка розрахована за період з 01 січня 2018 року по 01 січня 2019 року. При цьому, згідно із пп.1.1.2 ПРРЕЕ споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 ЦК України). Відповідно до вимог ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в строк, що встановлений законом, договором. Згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У той же час, саме власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Із наданої до суду відповідачем копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 09 листопада 2017 року судом встановлено, що [PERSON] подав, а [PERSON] купила житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Тобто, фактично у період з 01 січня 2018 року по 01 січня 2019 року, за який позивачем було розраховано заборгованість, [PERSON] не був власником вказаного будинку і, відповідно, споживачем електричної енергії, і тому він не мав обов`язку оплачувати позивачеві вартість спожитої електроенергії. За загальним правилом, відповідачем є особа, яка порушила права та законні інтереси позивача. Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач на власний розсуд визначає особу, яка стає відповідачем, про що зазначається в позовній заяві. Згідно зі ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Таким чином, якщо позивачем буде допущено помилку у визначені відповідача, до якого пред`явлено позов, суд не в змозі вплинути на його позицію щодо притягнення до участі у справі належного відповідача. Відповідно до вимог чинного процесуального законодавства пред`явлення позову не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, не є підставою для відмови судом у відкриті провадження у справі або залишення заяви без руху. Повноважень для заміни неналежного відповідача з власної ініціативи у суду також немає. Таким чином, з аналізу вищевказаних норм права вбачається, що чинним законодавством саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. У даному випадку представником позивача під час вступного слова заявлялося клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача нового власника будинку, але судом було відмовлено у його задоволенні через порушення порядку та строків заявлення такого клопотання. Таким чином, суд дійшов висновку, що, оскільки позивачем не доведено порушення його прав саме [PERSON] , а нормами ЦПК не передбачено можливості заміни відповідача за ініціативою суду, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. При цьому, позивач не позбавлений права на звернення до суду з цими ж позовними вимогами із зазначенням належного відповідача, який відповідно до вимог чинного законодавства повинен брати участь у розгляді справи. Оскільки суд прийшов до висновку про те, що позов подано до неналежного відповідача, питання щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed