Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму банківського вкладу у розмірі 54400 грн. за Договором банківського вкладу №1230001304 від 26.09.2013 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 26.09.2013 року між ним та відповідачем був укладений Договір банківського вкладу №1230001304, згідно якого відповідач прийняв від позивача на депозитний рахунок [NUMBER]//[NUMBER] грошові кошти в розмірі 22000 грн. зі сплатою відсотків за користування ними в розмірі 20% річних строком до 27.10.2014 року. Після укладення зазначеного договору позивач неодноразово поповнював свій рахунок, а саме 04.11.2013 року на 300 грн., 03.12.20213 року на 15100 грн., 10.01.2014 року на 600 грн., 03.02.2014 року на 2800 грн., 07.02.2014 року на 2000 грн., 20.02.2014 року на 2200 грн., 05.03.2014 року на 1650 грн., 17.03.2014 року на 500 грн., 11.06.2014 року на 5250 грн., 08.07.2014 року на 1600 грн., 05.08.2014 року на 500 грн., 28.08.2014 року на 1400 грн. У зв'язку із настанням дати повернення вкладу та виникненням необхідності, позивач 06.11.2014 року та 25.11.2014 року звертався до відповідача із письмовими заявами щодо повернення йому суми вкладу, які відповідачем були залишені поза увагою, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду. Позивач в судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Представник відповідача будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 26.09.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу №1230001304 (далі - Договір), згідно якого відповідач прийняв від позивача на депозитний рахунок [NUMBER]//[NUMBER] грошові кошти в розмірі 22000 грн. зі сплатою відсотків за користування ними в розмірі 20% річних строком до 27.10.2014 року (а.с.6-7). Згідно виписки по рахунку від 28.08.2014 року позивач після укладення Договору неодноразово поповнював свій рахунок, а саме 04.11.2013 року на 300 грн., 03.12.20213 року на 15100 грн., 10.01.2014 року на 600 грн., 03.02.2014 року на 2800 грн., 07.02.2014 року на 2000 грн., 20.02.2014 року на 2200 грн., 05.03.2014 року на 1650 грн., 17.03.2014 року на 500 грн., 11.06.2014 року на 5250 грн., 08.07.2014 року на 1600 грн., 05.08.2014 року на 500 грн., 28.08.2014 року на 1400 грн. (а.с.10). Згідно із ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Так, відповідно до п.1.1 Договору датою повернення коштів було встановлено 27.10.2014 року. Після спливу зазначеного терміну та у зв'язку з виникненням необхідності позивач звернувся до відповідача із письмовими заявами щодо повернення йому суми вкладу, які відповідачем були залишені поза увагою (а.с.8-9). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Отже, судом установлено, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Договору свої зобов'язання належним чином не виконував, суму банківського вкладу на вимогу позивача після настання дати повернення депозиту, позивачу не повернув, а відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 544 грн. у рахунок сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved