Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 19.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № DN81AR12650298, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 65432,70 гривень за умови сплати відповідачем 9,60 % річних за користування грошовими коштами на суму залишку заборгованості за кредитом на термін до18.02.2013 року. Оскільки позичальник порушив свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором відсотків, станом на 02.12.2016 року за ним рахується заборгованість в загальному розмірі 356 661,66 гривень , яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 62 428,44 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 8 212,97 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором 286 020,25 гривень. Позивач просить суд, стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 106 000,00 гривень заборгованості яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 62 428,44 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 8 212,97 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором 35 358,59 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, однак представник подав заперечення на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд відмовити у задоволені позову у звязку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 19.02.2008 року було укладено кредитний договір № DN81AR12650298. Кредитний договір укладався між сторонами відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредит в сумі 65432,70 гривень грн., на умовах щомісячної виплати заборгованості за кредитом згідно графіку погашення кредиту з кінцем терміном погашення 18.02.2013 року. Згідно з умовами п. 4.4 Кредитно-заставного договору, визначено що погашення заборгованості здійснюється, шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до статті 17.8 договору, до складу яких входять платежі за винагородою, проценентами та кредитом. У звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором утворилась Заборгованість яка станом 02.12.2016р. становить 356 661,66 гривень., що складається з: 62 428,44 грн. заборгованість за кредитом; 8 212,97 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 286020,25, - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. З метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору за цим договором [PERSON] передав ПАТ КБ Приватбанк у заставу транспортний засіб автомобіль марки CHERY A15 AMULET; рік випуску 2008; тип транспортного засобу легковий автомобіль (от1500 до 2000 см.куб.); кузов LVVDA11B88D020642; обєм двигуна 1,6; державний номер [NUMBER] Позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем відповідно укладеного договору. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Однак, з доданого до позову позивачем розрахунку вбачається, що [PERSON] останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом здійснено у березні 2009 року. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст.257 ЦК України. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України5. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення позичальником умов кредитного договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. З огляду на те, що строк виконання кредитного договору настав 18.02.2013 року, останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом позичальником здійснено у березні 2009 року, зважаючи на те, що відповідач в запереченнях на позовну заяву заявив клопотання про застосування строку позовної давності, суд вважає необхідним застосувати встановлену ст.257 ЦК України загальну позовну даність у три роки, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13 та від 19.03.2014 року у справі №6-20цс14, згідно з якими перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у звязку із пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed