Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на [PERSON] на особовий рахунок, відкритий у відділенні Державного Ощадного банку України на ім`я дитини, до його повноліття. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, проживає окремо від дитини, участі у вихованні та утриманні не приймає, не турбується про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, не цікавиться навчанням сина, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Процесом виховання, навчання, розвитку та утримання хлопчика займається брат [PERSON] . Наказом начальника служби у справах дітей №9 від 22.04.2021 [PERSON] взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 10.06.2021 №207 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . У судове засідання представник позивача -виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської обалсті та представник служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міької ради Чернігівської області - не з'явилися, подавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про підтримку позову. Відповідач[PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим через оголошення на сайті суду, не подав відзив на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд відповідно до ст.280 ЦПК України розглянув справу за її відсутності з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що позивач проти цього не заперечує. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку. У свідоцтві про народження дитини відповідач зазначений його батьком (а.с.6). Мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Наказом начальника служби у справах дітей №9 від 22.04.2021 [PERSON] взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. (а.с.11). За висновком виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 10.06.2021 №01.1-21/207 є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його сина [PERSON] , [INFO] , на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України (а.с.8-9). Актами обстеження умов проживання від 21.04.2021, 26.05.2021 за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що умови проживання добрі, у кімнаті чисто та прибрано, хлопчик має індивідуальне ліжко для відпочинку. Хлопчик проживає у родині брата [PERSON] , [INFO] , який не чинить перешкод у спілкуванні батьку з сином. (а.с.13-14). Згідно характеристики учня 5-А класу Ніжинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №15 [PERSON] вбачається, що після смерті матері його вихованням та навчанням займається його брат. Батько не виходить на контакт з класним керівником та не цікавиться навчанням сина. (а.с.12). Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його участі у вихованні сина. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не проживає з ним, не цікавиться навчанням сина, не забезпечує відвідування дитиною школи, що є елементами протиправного невиконання відповідачем передбачених ст.150 СК України обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Постанова Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. По справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] буде суперечити інтересам дитини. На думку суду, поведінка відповідача є такою, що свідчить про його ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини. Такий акт свідомої поведінки [PERSON] розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов'язок по відношенню до дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обґрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно його сина, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. Статтями 180-181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку про те, що вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача у дохід держави необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved