Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом до відповідача, яким остаточно припинити чинити дії, які перешкоджають [PERSON] реалізувати право користування житловим приміщенням у квартирі № 65 по вул. Бучми (Уборевича), 12 в м. Харкові; вселити [PERSON] у вказану квартиру; визначити порядок користування житловим приміщенням квартирою № 65 по вул. Бучми (Уборевича), 12 в м. Харкові, виділивши позивачу у користування 1 кімнату, загальною площею 11,7кв.м., всі підсобні приміщення, як місця загального користування: кухні, площею 5,2кв.м., вбиральня 5,2 кв.м., коридор 6.1, 1.1 кв.м., вбудована шафа 1,9кв.м. залишити у загальному користуванні; зобовязати відповідача не порушувати встановлений порядок користування житловим приміщенням та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 300000грн. разом із судовими витратами. Обґрунтовуючи свої доводи позивач за зазначає, що є власником 1/3 частини квартири №и 65 по вул. Уборевича, 12 в м. Харкові. у порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], яка померла 11.02.2014. У вказаному житловому приміщенні зареєстрований з 2004. Позивач неодноразово намагався потрапити до спірної квартири, однак відповідач, яка також є співвласником 2/3 частини квартири, замінила замки від вхідних дверей, чим перешкодила доступ до житла, порушивши права щодо користування квартирою. У звязку з такими діями відповідача, позивач неодноразово звертався правоохоронних органів. Спірна квартира складається з 3-х кімнат,житловою площею 41,8 кв.м. Позивач вважає, що йому можливе виділити кімнату, площею 11,7кв.м., що є менш ніж припадає на його частину у праві власності, що не може порушувати права відповідача. Оскільки відповідач всіляко перешкоджає користуванню, володінню власністю, позивач вимушений тривалий час проживати у друзів, родичів тощо, у літній період у садовому будиночку у смт. Хорошево, чим отримує душевні страждання, які станом на вересень 2017 оцінює у 300000грн. Просить вимоги позову задовольнити у повному обсязі. Відповідач, її представник в судове засідання не зявились, будучі повідомленими про день та час розгляду справи належним чином, в свій час надавши письмові заперечення щодо вимог позову, тому суд прийняв рішення про розгляд позову у відсутності відповідача, постановляючи рішення на підставі наданих сторонами доказів. Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, судом встановлено, що квартира № 65 по вул. Ком. Уборевича (Бучми), 12 у вигляді 1/3 частини належить на праві власності [PERSON], а 2/3 її частини належить на праві власності [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON],яка померла 11.02.2014. В квартирі з 2004 зареєстрований позивач, на імя останнього відкрито особисті рахунки. Такі факти підтверджено копіями свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2014, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідки з місця проживання про склад сімї та прописку від 28.11.2014, листи КП Харківводоканал» (т. 1, а.с.8, 11,12,42, т.2, а.с. 63-70). Судом встановлено, що з боку відповідача чиняться перешкоди щодо користування позивачем спірним житловим приміщенням, що підтверджується неодноразовими зверненнями останнього до правоохоронних органів (т.1, а.с.14-16, 78,79,84, т.2, а.с.116,117). Спірна квартира є ізольованою, загальною площею 63,4 кв.м. і складається із трьох кімнат жилою площею, 41,8 кв.м., в тому числі: кімната № 1, площею 15,7 кв.м., кімната № 2, площею 11,7кв.м., кімната № 3, площею 14,4 кв.м. та приміщення загального користування, відповідно до технічного паспорту, плану квартири (т. 1 а.с. 13). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження майном. Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» розяснив, що квартира, яка спільною сумісною чи спільною часткової власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до правил ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як встановлено, між співвласниками домовленості щодо користування і володіння спільною частковою власністю не досягнуто. У разі відсутності між співвласниками такої домовленості, на підставі правил ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права користування своєю часткою майна, що перебуває у спільній часткової власності. Позивач та [PERSON] є рівноправними власниками і вправі фактично користуватися належним ним майном, а враховуючи відносини, що склалися між сторонами, користування спірною квартирою без визначення порядку такого користування, фактично є неможливим. Проживання в спірній квартирі членів родини відповідача з чиненням перешкод іншому співвласнику, позбавляє останнього права користуватися та розпоряджатися своєю частиною у майні. Доводи відповідача стосовно того, що кімнату № 2, площею 11,7кв.м. не можливе виділити відповідачу, є на думку суду, непереконливими, жодними доказами не обґрунтовані. Позивач просить виділити йому в користування кімнату, яка є ізольованою та не перевищують розміру його частки і взагалі, менш розміру запропонованого варіанту для відповідача. Тому, суд вважає обґрунтованим та справедливим запропонований позивачем варіант визначення порядку користування 1/3 частиною спірної квартири відповідачу, визначивши йому кімнату № 2, площею 11,7кв.м. Приміщення загального користування: кухня, площею 5,2кв.м., вбиральня 5,2 кв.м., коридор 6.1, 1.1 кв.м., вбудована шафа 1,9кв.м. санвузол, залишити у загальному користуванні співвласників. Посилання відповідача стосовно того, що у разі виділення у користування позивачу кімнати № 2 будуть порушені інтереси неповнолітніх дітей, інших родичів є безпідставними, оскільки особи, що можливо і мешкають в спірній квартирі, не є її власниками, проживають в неї як члени сімї співвласника житлового приміщення ї їх права на користування жилим приміщенням визначаються відповідно до положень ст. 156 ЖК України, ст. 29 ЦК України та ст. 17,18 ЗУ «Про охорону дитинства» тощо. Також судом встановлено, що позивач тривалий час позбавлений користуватися спірним житловим приміщенням у відповідності до його частки у власності та вимушений мешкати періодично з 2014 у самочинної будівлі без належних умов для проживання на території садівничого товариства «Електросвіт» УТОС у пмт. Хорошево Харківського району Харківської області, що підтверджено довідками голови садівничого товариства «Електросвітло» УТОС (т.1 а.с. 85, т.2 а.с.58-62). Такі факти також підтверджено поясненнями в судовому засіданні свідка [PERSON] Гарантуючи захист права власностиі, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позову щодо визначення порядку користування спірної квартирою у запропонованому [PERSON] варіанту, вселення останнього до квартири через чинення перешкод з боку відповідача, обґрунтованими, такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, відповідно, належним чином доведеними. Далі, позивач стверджує, що у звязку із неправомірними діями відповідача щодо користування, володіння спірною квартирою, отримав душевні страждання, оскільки вимушений тривалий час проживати в неналежних для цього умовах тощо, тому діями відповідача йому вчинено моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 300000грн. У відповідності до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до розяснень в п.5 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошової сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України). Отже, аналіз наданих доказів свідчить про те, що позивач позбавлений здійснення свого права власності з користування та розпорядження своїм майном, у вигляді 1/3 частини квартири № 65 по вул. Уборевича (Бучми), 12 в м. Харкові, внаслідок чого вимушений перебувати в умовах, що не відповідають належному проживанню, отже, завдав душевних страждань. Між тим, суд виходячи із принципу справедливості і співмірності, вважає, що позивач заявляє вчинену моральну шкоду у завищеному розмірі, належним чином не мотивувавши її розмір, тому суд на підставі доведення, оцінює вчинену моральну шкоду в розмірі 20000грн. Далі, суд відмовляє позивачу у задоволені вимог позову в частині зобовязання відповідача не порушувати встановлений порядок користування житловим приміщенням, оскільки у суду відсутні будь-які дані щодо порушення наперед відповідачем визначений порядок користування житловим приміщенням згідно рішення суду. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, суд покладає на відповідача.

Outcome: partial