Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати укладеним договір купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Transporter, зеленого кольору, 1980 року випуску, тип транспортного засобу- мікроавтобус-В, номер кузова (шасі, рама) № WV2ZZZ25ZBHO40710, д.н.з. [NUMBER] між ним та [PERSON] від 03.10.2008 р.; визнати за ним право власності на автомобіль марки Volkswagen Transporter, зеленого кольору, 1980 року випуску, тип транспортного засобу- мікроавтобус-В, номер кузова (шасі, рама) № WV2ZZZ25ZBHO40710, д.н.з. [NUMBER]. В обгрунтування позову покликається на те, що 03 жовтня 2008 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Transporter, зеленого кольору, 1980 року випуску, тип транспортного засобу- мікроавтобус-В, номер кузова (шасі, рама) № WV2ZZZ25ZBHO40710, д.н.з. [NUMBER]. За даним договором продавець продав йому зазначений автомобіль за ціною 22\~540 грн. [PERSON] отримав вказану суму грошей, що стверджується його розпискою та передав йому автомобіль в момент підписання договору. Після придбання автомобіля дізнався, що [PERSON] відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції накладено арешт на його автомобіль. Враховуючи те, що він набув права власності на автомобіль, а також те, що арешт накладений не у звязку із його зобовязаннями, вважає, що накладення арешту на його автомобіль є безпідставним, а тому враховуючи те, що відповідачами оспорюється його право власності просить визнати договір купівлі-продажу укладеним та визнати за ним право власності на автомобіль. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та будучи допитаним в якості свідка, пояснив, що 03.10.2008 року продав позивачу спірний автомобіль, між ними було укладено договір купівлі-продажу, він отримав від позивача 22\~540 грн. та передав позивачу автомобіль. Оскільки з цього часу автомобіль належить позивачу не заперечує щодо визнання права власності позивача на вказаний автомобіль. Представники відповідачів [PERSON] ВДВС ЛМУЮ та ПАТ «ПроКредитБанк» в судове засідання не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим, розглядати справу у їхній відсутності. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що 03 жовтня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, відповідно до умов якого [PERSON] (продавець) зобовязувався передати автомобіль у власніть [PERSON] (покупця), а покупець зобовязувався прийняти у власність автомобіль марки Volkswagen Transporter, зеленого кольору, 1980 року випуску, тип транспортного засобу- мікроавтобус-В, номер кузова (шасі, рама) № WV2ZZZ25ZBHO40710, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] 26.11.2004 року МРЕВ ДАІ ГУ МВС України та сплатити 22\~540 грн. Як вбачається із розписки виданої [PERSON] 03.10.2008 року останній отримав від позивача грошові кошти в сумі 22 5410 грн., які були передані йому на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2008 року за придбання легкового автомобіля Volkswagen Transporter, зеленого кольору, 1980 року випуску, тип транспортного засобу- мікроавтобус-В, номер кузова (шасі, рама) № WV2ZZZ25ZBHO40710, д.н.з. [NUMBER]. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст.205 цього ж Кодексу правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом, аналогічне положення містить і ст. 639 Цивілнього кодексу України. Статтею 657 Цивільного кодексу України обов»язкову письмову форму та нотаріальне посвідчення договору визначено лише для купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна. Щодо іншого предмету договору купівлі-продажу сторони вправі самостійно обирати форму укладення договору в силу ст.ст.205, 639 Цивільного кодексу України. Враховуючи те, що договір між позивачем та відповідачем [PERSON] стосується рухомого майна, останній укладений у формі визначений сторонами - простій письмовій формі. Як ствердили сторони на виконання його умов позивач передав відповідачу визначену сторонами вартість автомобіля, а відповідач [PERSON] передав позивачу автомобіль, тобто, відбулось повне його виконання. Частиною 1 ст.334 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи відсутність обов»язку нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля, а також те, що згідно договору купівлі-продажу та розписки відповідача від 03.10.2008 року, останній отримав від позивача грошові кошти в розмірі 22\~540 грн. та передав йому спірний автомобіль у фактичне користування, суд приходить до висновку, що позивач в силу ст. 334 Цивільного кодексу України набув право власності на вказаний автомобіль, а з огляду на оспорення такого права шляхом накладення на нього арешту за зобов»язаннями відповідача [PERSON], суд вважає, що вимога про визнання права власності підлягає до задоволення. Щодо вимоги про визнання договору купівлі-продажу укладеним то така не підлягає до задоволення з огляду на наступні обставини. Право особи на судовий захист визначено ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, а також ст.3 ЦПК України згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права особи. Вказаний у зазначеній нормі перелік способів не є вичерпним, однак, інший спосіб, що може бути застосований, має бути встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 Цивільного кодексу України). Позивачем заявлено вимоги про визнання укладеним договору купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Transporter від 03.10.2008 року, однак, такий спосіб захисту не передбачений ні ст.16 Цивільного кодексу України, ні іншими положеннями законодавства. Договір купівлі-продажу укладений у формі, що відповідає вимогам цивільного законодавства, умови такого сторонами виконані, відтак, підстави для визнання такого укладеним з огляду на ст.334 Цивільного кодексу України, відсутні. В силу принципу диспозитивності судочинства, визначеного ст.11 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і на підставі поданих ними доказів, право на обрання способу захисту порушеного права при зверненні до суду належить виключно позивачеві. Зважаючи на зазначені положення законодавства, а також на те, що вказаний правочин не оспорюється іншими особами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання укладеним договору купівлі-продажу від 03.10.2008 року. На підставі ст.ст.16, 328, 334, 386, 392, 655 ЦК України, та

Outcome: dismissed