Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до Черкаської міської ради про стягнення грошової допомоги при виході на пенсію та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 09.04.2014 року він є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про державну службу». Вказував, що загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, а також особливості правовідносин щодо надання грошової допомоги при виході на пенсію посадовим особам органів місцевого самоврядування, які відпрацювали на посадах в органах місцевого самоврядування чи на посадах, віднесених до категорії державних службовців не менше 10 років, у розмірі 10 (десяти) місячних посадових окладів, встановлені Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Законом України «Про державну службу», Колективним договором між адміністрацією виконавчого комітету Черкаської міської ради та профспілковим комітетом працівників апарату виконавчого комітету Черкаської міської ради. 16.12.2016 року він звернувся до Черкаської міської ради з заявою стосовно надання грошової допомоги при виході на пенсію, як посадовій особі органів місцевого самоврядування відповідно до п.5.1.2 Колективного договору між адміністрацією виконавчого комітету Черкаської міської ради та профспілковим комітетом працівників апарату виконавчого комітету Черкаської міської ради, однак отримав відмову, датовану 20.01.2017 року за вих. № 9480-2. Вважає вищевказану відмову протиправною та такою, що порушує його законні права. Просив суд визнати відмову Черкаської міської ради щодо надання йому грошової допомоги при виході на пенсію протиправною. Зобовязати Черкаську міську раду здійснити йому виплату грошової допомоги при виході на пенсію та моральної шкоди в розмірі 3000 грн. та допустити рішення до негайного виконання. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з Черкаської міської ради на його користь грошову допомогу при виході на пенсію в розмірі 10 місячних посадових окладів з розрахунку посадового окладу - 1218 грн. та суму моральної шкоди в розмірі 3000 гривень. Також просив суд допустити рішення до негайного виконання. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснивши, що [PERSON] припинив службу в органах місцевого самоврядування 08.04.2014 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію по інвалідності, а в 2014 році грошова виплата в розмірі 10 посадових окладів державним бюджетом передбачена не була. Крім того, дія Колективного договору поширюється на всіх працівників на умовах найму в трудовий колектив. На момент звернення, [PERSON] вже не був посадовою особою місцевого самоврядування, а тому і права на грошову допомогу він не має. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. \~ Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до ч.1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 08.04.2014 року на підставі розпорядження № 110-р (к) від 04.04.2014 року [PERSON] припинив службу в органах місцевого самоврядування та його було звільнено з посади головного спеціаліста-юрисконсульта відділу загально-правових питань юридичного управління департаменту управління та справами юридичного забезпечення Черкаської міської ради за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію по інвалідності за ст. 38 КзПП України. 16.12.2016 року позивач звернувся до Черкаської міської ради з заявою стосовно надання грошової допомоги при виході на пенсію, як посадовій особі органів місцевого самоврядування відповідно до п. 5.1.2. Колективного договору, укладеного між адміністрацією ВК Черкаської міської ради та профспілковим комітетом працівників апарату виконавчого комітету Черкаської міської ради. Листом № 9480-2 від 20.01.2017 року Виконавчий комітет Черкаської міської ради відмовив [PERSON] у виплаті допомоги при виході на пенсію. Відмова мотивована відсутністю в бюджеті коштів на 2014 рік, та тим, що сфера дії Колективного договору поширюється на працівників, прийнятих на умовах найму в трудовий колектив виконавчого комітету та апарат Черкаської міської ради, в той же час позивач не є посадовою особою місцевого самоврядування, а тому не має права на виплату грошової допомоги. Вирішуючи по суті позовні вимоги суд зазначає наступне. Так, загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, а також особливості правовідносин щодо надання грошової допомоги при виході на пенсію посадовим особам органів місцевого самоврядування, які відпрацювали на посадах в органах місцевого самоврядування чи на посадах, віднесених до категорії державних сужбовців не менше 10 років, у розмірі 10 (десяти) місячних посадових окладів, встановлені законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Законом України «Про державну службу», Колективним договором між адміністрацією виконавчого комітету Черкаської міської ради та профспілковим комітетом працівників апарату виконавчого комітету Черкаської міської ради. Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до\~ст.10 КЗпП України\~колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Статтею 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» встановлено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обовязковими для підприємств, установ і організацій, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, та забороняється включати їх до договорів і угод. Згідно статті 13 КЗпП України зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: встановлення гарантій, компенсацій, пільг. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги. Статтею 16 КЗпП України встановлено, що умови колективного договору, що погіршують порівняно із чинним законодавством і угодами становище працівників є недійсними. З матеріалів справи вбачається, що в березні 2006 року між адміністрацією ВК Черкаської міської ради та профспілковим комітетом працівників апарату виконавчого комітету Черкаської міської ради було укладено колективний договір, який діє і на даний час. Так, відповідно до пункту 5.1.2 Колективного договору укладеного між адміністрацією виконавчого комітету Черкаської міської ради та профспілковим комітетом працівників апарату виконавчого комітету Черкаської міської ради, надається грошова допомога при виході на пенсію посадовим особам органів місцевого самоврядування, які відпрацювали на посадах в органах місцевого самоврядування чи на посадах, віднесених до категорії державних службовців не менше 10 років, у розмірі 10 (десяти) місячних посадових окладів. Судом встановлено, та не заперечувалося сторонами по справі, що на момент звільнення позивач більше 10 років відпрацював на посадах в органах місцевого самоврядування та на посадах, віднесених до категорії державних службовців, його посадовий оклад на момент звільнення становив 1218,00 грн. Розрахунок 10 (десяти) місячних посадових окладів становить - 1218 грн. х 10 окладів = 12\~180 грн. Положеннями ст.47 КЗпП України встановлений обовязок для власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. А згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Дані вимоги чинного законодавства не були виконані адміністрацією виконавчого комітету Черкаської міської ради. Тому, враховуючи умови Колективного договору, які передбачають виплату матеріальної допомоги у разі звільнення працівника за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію, який є чинним та діяв і в момент виходу на пенсію [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині виплати грошової допомоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п. 1 вказаної статті відносять витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частини 1, 2 ст.23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з погіршенням здоровя. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд керується\~статтею 237-1 Кодексу законів про працю України,\~відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~\~ Суд вважає доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки несвоєчасна виплата одноразової грошової допомоги призвела до втрати нормальних життєвих звязків позивача та необхідності прикладення додаткових зусиль для організації життя. Враховуючи характер правопорушення, глибину та тривалість душевних страждань позивача, а також виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає достатньою компенсацією стягнення з відповідача на користь позивача 1500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. \~\~ Таким чином, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача грошову допомогу при виході на пенсію в розмірі 12\~180 гривень та суму моральної шкоди в розмірі 1500 гривень, а всього 13\~680 гривень (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят гривень 00 коп.). На підставі викладеного та

Outcome: partial