Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який представник [PERSON] підтримала в судовому засіданні, і мотивує його тим, що [PERSON] з 10.10.1974 року по 18.10.2016 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудуванням «Насосенергомаш». Наказом від 13.10.2016 року його було звільнено з посади токаря за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 20.07.2017 року, через недосконалість виробничих технологій, неефективність використання засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи у шкідливих умовах праці, позивачу були встановлені такі професійні захворювання: - Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху 4 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму (основний діагноз); - ІХС: постінфарктний (позитивний інфаркт міокарда заднє-нижній з захопленням базальних відділів лівого шлуночка, ускладнений епістенокардичним перікардитом до дифузного кардіосклерозу, СН І ст. ФК ІІ. Вторинна артеріальна гіпертензія ІІІ ст., 2 ступень, ризик 4 (дуже великий). ХХП: ускладнений пієлонефрит (множинні кокременти в нирках) ІІ ст. активності клінічної ремісії. Легенева недостатність ІІ ст. ДЕП (гіпертонічна + атеросклеротична) ІІ-ІІІ ст. з ХНМК, переважно в вертебро-базилярному басейні. Остеохондроз, спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта, помірна виражена вертеброгенна люмбоалгія (супутній діагноз). Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову, пояснила суду, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоровя або у разі смерті працівника здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». ПАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудуванням «Насосенергомаш» з 09.04.2001 року зареєструвався у Фонді як платник внесків на загальнообовязкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та, здійснюючи плату страхових внесків, застрахував свою відповідальність при настанні страхового випадку з працівниками підприємства, а тому відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові перекладено з роботодавця (підприємства) на страховика (Фонд). Крім того, відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці позивач був забезпечений засобами індивідуального захисту на 100%. Позивач був ознайомлений з шкідливими факторами на виробництві та, отримуючи додаткову оплату за вказані фактори, додаткову відпустку, погоджувався працювати. Суд, заслухавши думку представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] з 10.10.1974 року по 18.10.2016 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудуванням «Насосенергомаш». Наказом від 13.10.2016 року його було звільнено з посади токаря за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію, за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5-7). 20.07.2017 року було складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON], в якому зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість виробничих технологій, неефективність використання засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи у шкідливих умовах праці (а.с.8). Згідно акту, [PERSON] встановлено такі професійні захворювання: - Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху 4 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму (основний діагноз); - ІХС: постінфарктний (позитивний інфаркт міокарда заднє-нижній з захопленням базальних відділів лівого шлуночка, ускладнений епістенокардичним перікардитом до дифузного кардіосклерозу, СН І ст. ФК ІІ. Вторинна артеріальна гіпертензія ІІІ ст., 2 ступень, ризик 4 (дуже великий). ХХП: ускладнений пієлонефрит (множинні кокременти в нирках) ІІ ст. активності клінічної ремісії. Легенева недостатність ІІ ст. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична) ІІ-ІІІ ст. з ХНМК, переважно в вертебро-базилярному басейні. Остеохондроз, спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта, помірна виражена вертеброгенна люмбоалгія (супутній діагноз) (а.с.8). Причина виникнення професійного захворювання перебування в зоні підвищеного рівня виробничого шуму (а.с.8). Згідно довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми, про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги №007983 від 20.09.2017 року, [PERSON] встановлено 25% втрати професійної працездатності. [PERSON] потребує медикаментозного лікування та встановлено потребу у слуховому апараті (а.с.9). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, виданої Ковпаківською районною МСЕК м. Суми, серії АС №038770 від 17.07.2008 року, [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності з ураженням опорно-рухового апарату (а.с.9). Між сторонами виникли цивільно-трудові правовідносини, які регулюються КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 21, ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разу виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих звязків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного звязку між попередніми умовами. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р.) відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 08.10.2008 року №20-рп/2008 року зазначив, що громадянам України надано право на підставі ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до п. 4.1 рішення Конституційного Суду України №1-рп/2004 року від 27.01.2004 року ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Незважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч. 1 ст. 43 Конституції України та абз. 2 ст. 5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст. 43 Конституції України, ст. ст. 153, 157 КЗпП України та ст. ст. 6, 13 Закону України «Про охорону праці» зобовязаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним та нормам охорони праці. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним, стягнути з ПАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 7500 грн., враховуючи те, що [PERSON] втратив працездатність у звязку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обовязків, йому встановлено ІІІ групу інвалідності з ураженням опорно-рухового апарату, відповідач, як роботодавець не забезпечив безпечних умов праці, у звязку з чим позивач поніс певні моральні страждання, а також враховуючи принцип розумності, виваженості та справедливості. У відповідності з ст. 88\~ ЦПК України з відповідача\~ на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн., оскільки позивача на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial