Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що відповідач не одружена, одинока мати, яка має дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Державна реєстрація народження дітей [PERSON] та [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України (за вказівкою матері). Відносно сина [PERSON] у квітні 2018 року біологічним батьком [PERSON] було встановлено батьківство та змінено прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер. Діти відповідача [PERSON] з 10.02.2017 перебувають на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах у зв`язку із проживанням в сім`ї, в якій мати ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання та утримання дітей. За час перебування на обліку працівниками служби у справах дітей та центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з [PERSON] проводилась різнопланова профілактична робота, спрямована на збереження біологічної родини, створення умов для проживання та виховання дітей. Однак, досягти позитивного результату не вдалося, ситуація в сім`ї залишається критичною, права дітей порушуються. На даний час [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] навчаються в КЗ «Шполянська загальноосвітня санаторна школа - інтернат Черкаської обласної ради». [PERSON] перебувала на обліку управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради, як отримувач допомоги при народженні дитини та одинокій матері, однак 31.08.2019 року термін виплат закінчився, а для перерахунку допомоги до цього часу вона не зверталась. З 24.06.2019 року знята з обліку Ватутінської міської філії Черкаського обласного центру зайнятості у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин. [PERSON] не працює, веде паразитичний спосіб життя, не має засобів до існування та забезпечення навіть базових потреб дітей. Маючи право на пільги як багатодітна сім`я, [PERSON] з приводу отримання посвідчення багатодітної сім`ї не зверталась ні до сектору у справах сім`ї, дітей, молоді та спорту виконавчого комітету Ватутінської міської ради, ні до управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради. [PERSON] та [PERSON] тривалий час протягом 2018-2019 років перебували на лікуванні у Черкаському обласному протитуберкульозному диспансері та санаторії «Руська Поляна». Однак, [PERSON] жодних висновків не зробила, належні умови для проживання дітей так і не створила, повноцінне харчування та піклування діти не отримують. Просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей та стягнути з неї аліменти на їхнє утримання. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Додатково зазначила, що з часу звернення до суду відповідачем не було вжито жодних дій для виправлення ситуації, не зверталась за допомогою до державних органів, що свідчить про її нехтування своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дітей. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, внаслідок чого діти опинились у складній життєвій ситуації, та свідчить про неможливість її виправлення протягом трьох років перебування сім`ї на обліку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином судовою повісткою, а тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не з`явилася без поважних причин та вважає за можливе розглядати справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому виносить заочне рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Ухвалою суду від 20.08.2020 року вирішено провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] . Суд, заслухавши учасників судового засідання, допитавши свідка [PERSON] , та вивчивши письмові докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю. Вимоги позивача законні, обґрунтовані та підтверджуються належними доказами. Відповідно до ст. 4 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вказане підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.11, 16, 23). Державна реєстрація народження дітей проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 17 - 18), на підставі спільної заяви про визнання батьківства, внесено зміни до актового запису про народження [PERSON] та встановлено батьківство [PERSON] та змінено прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.21). Після його смерті відрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . До цього часу спадщина не оформлена нотаріально. Згідно довідок директора КЗ «Шполянська загальноосвітня санаторна школа - інтернат Черкаської обласної ради» Вербівського В.Д. (а.с. 14, 19, 26), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] навчаються у вказаному навчальному закладі. Згідно наданих навчальним закладом характеристик (а.с.15, 20, 27), [PERSON] навчається в школі вже п`ятий рік, матеріал засвоїла на низькому та середньому рівні, читає повільно, зміст прочитаного не розуміє, словарний запас обмежений побутовою лексикою, на уроках не завжди активна, приймає участь в житті школи та класу. В просторі орієнтується слабо, спокійна, товариська. [PERSON] навчається в школі другий рік, матеріал засвоїв на середньому рівні, рухливий, швидко адаптувався в дитячому колективі, читає словами, словниковий запас відповідає віку. Слідкує за своїм зовнішнім виглядом, на зауваження реагує адекватно, орієнтується в оточуючому середовищі, дисциплінований, ввічливий, навички самообслуговування сформовані. [PERSON] навчається у школі перший рік, особливого інтересу до навчання не проявляє, словниковий запас бідний, вимовляє не всі звуки, слабо розуміє зміст прочитаного, логічно мислити не може. З товаришами грається, активний у поведінці. Відповідно до листа директора КЗ «Шполянська загальноосвітня санаторна школа - інтернат Черкаської обласної ради» [PERSON] від 12.09.2019 року (а.с.33) [PERSON] не цікавиться шкільними справами дітей, не відвідує класних та шкільних батьківських зборів, з учителями та вихователями спілкується рідко. Здебільшого по телефону, їхні поради та настанови не виконує, супровід дітей до школи та з школи додому часто доручає своєму співмешканцю. [PERSON] , [INFO] , з 17.07.2018 року по 08.10.2018 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Черкаському обласному протитуберкульозному диспансері, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.22). [PERSON] , [INFO] знаходився на лікуванні в КЗ обласний дитячий протитуберкульозний санаторій «Руська поляна», що підтверджується довідкою від 03.05.2019 року (а.с.28). Відповідно до інформації наданої директором ЦСССДМ (а.с.29-30), сім`я відповідача з 10.02.2017 перебуває на обліку сімей, які опинились у складних життєвих обставинах у зв`язку із проживанням в сім`ї, в якій мати ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання та утримання дітей. В 2017 році результат роботи позитивний. З 17.09.2019 року по 02.10.2019 року знята з супроводу з негативним результатом у зв`язку з невиконанням плану соціального супроводу. Постановою Ватутінського міського суду від 04.10.2019 року (а.с.39), згідно частини першої статті 184 КУпАП [PERSON] попереджено за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей. [PERSON] перебувала на обліку управління праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради, як отримувач допомоги при народженні дитини та одинокій матері, однак 31.08.2019 року термін виплат закінчився, а для перерахунку допомоги до цього часу вона не зверталась (а.с.35). Згідно довідки Ватутінської міської філії Черкаського обласного центру зайнятості (а.с.36), 24.06.2019 року [PERSON] знята з обліку у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин. Згідно листа заступника головного лікаря КЗ «Обласний дитячий протитуберкульозний санаторій «Руська поляна» (а.с.34), [PERSON] , 2013 року народження знаходився на лікуванні в дитячому санаторії «Руська Поляна» з 10.05.2018 року по 19.06.2018 року. З 19.06.2018 року переведений на стаціонарне лікування до дитячого відділення ЧОПТД, де знаходився на лікуванні по 27.02.2019 року. З 27.02.2019 року переведений в санаторій «Руська Поляна» та перебував на лакуванні до 18.07.2019 року. [PERSON] , 2010 року народження знаходився на лікуванні в дитячому санаторії «Руська Поляна» з 10.05.2018 року по 17.07.2018 року. З 17.07.2018 року переведений на стаціонарне лікування до дитячого відділення ЧОПТД, де знаходився на лікуванні по 28.09.2018 року. З 28.09.2018 року переведений в санаторій «Руська Поляна» та перебував на лікуванні до 28.12.2018 року. З метою з`ясування стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] та постійного місця проживання малолітніх дітей, службою у справах дітей було проведено відвідування помешкання за адресами: [ADDRESS] , [ADDRESS] , що підтверджується відповідними актами (а.с.44-47, 50). Згідно даних актів обстежуване житло не відповідає вимогам необхідним для проживання малолітніх дітей. [PERSON] пообіцяла, що протягом місяця приведе квартиру за адресою: [ADDRESS] до стану придатного для проживання дітей та відвідає засідання комісії з питань захисту прав дитини, де доповість про зроблений ремонт та про результат оформлення спадщини, якою є дана квартира. Згідно акту обстеження умов проживання від 02.09.2019 року (а.с.48), за місцем тимчасового проживання малолітніх дітей за адресою: [ADDRESS] відсутні умови для перебування малолітніх дітей, санітарний стан помешкання незадовільний, продукти харчування в обмеженій кількості, матеріальне забезпечення критичне, власних доходів [PERSON] не має. В зв`язку з чим, фахівці Центру соціальних служб вважають за доцільне позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно малолітніх дітей. Зазначені факти підтверджено в судовому засіданні висновком органу опіки та піклування від 21.11.2019 року №290 (а.с. 52-55), відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мотивуючи своє рішення тим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки, маючи можливість та час виправити свою поведінку, яка б відповідала належному розвитку та вихованню дітей, створенню належних умов проживання та догляду за дітьми, не виправилася, не бажає виконувати батьківські обов`язки по відношенню до неповнолітніх дітей. Зазначене також підтверджується показами допитаного у судовому засіданні свідка [PERSON] , яка показала, що з 2017 року сім`я [PERSON] протягом трьох років перебувала на обліку, оскільки малолітні діти опинились у складних життєвих обставинах та здійснювався їх супровід. Неодноразово відвідувала сім`ю за їх місцем проживання, яке часто змінювалось. Відповідачу роз`яснювалось необхідність зміни ставлення до виховання дітей та створення для них належних умов проживання та виховання, виконання батьківських обов`язків, які були проігноровані. Постійні обіцянки відповідача щодо бажання виправити ситуацію жодних позитивних залишились невиконаними, нею не було вжито заходів до отримання передбачених законодавством виплат для дітей, і як наслідок відсутні кошти для існування, не вжито заходів щодо пошуку роботи, не забезпечено належне надання дітям медичної допомоги, і як наслідок діти захворіли на туберкульоз, який було виявлено внаслідок обстеження дітей за зверненням інших осіб, а не матері. Державними органами з метою захисту дітей та можливістю залишення їх в родині постійно велась роз`яснювальна робота та вживались всі визначені законодавством необхідні дії, натомість жодних позитивних результатів не принесли. Діти під час навчального року постійно за заявою матері проживають та навчаються в КЗ «Шполянська санаторна шкода Черкаської обласної ради», оскільки [PERSON] так було зручно, яка не намагалась виправити ситуацію та влаштувати дітей на навчання за її місцем проживання. На даний час діти виявляють бажання повернутись до шкоди інтернату, де їм краще, а за місцем проживання матері під час карантину та останнього обстеження їх умов проживання встановлено, що діти голодні, неохайні, брудні, в них наявний педикульоз, але відповідача такий порядок життя дітей влаштовує та вона не бажає його змінювати, що свідчить лише про ухилення від належного виконання батьківських обов`язків. З огляду на вище викладене, судом встановлено факт винної поведінки відповідача, тобто факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, оскільки вона не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їхнє навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти, оскільки не бажає виконувати своїх батьківських обов`язків. До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності та проаналізувавши відповідні норми права. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається. Разом з тим, суд констатує факт, що відповідач не скористалася правом заперечити щодо позову та подати відзив на позовну заяву про позбавлення її батьківських прав, в судове засідання не з`явилася, що свідчить про її свідоме небажання виправити свою поведінку щодо виховання дітей, тобто про факт винної поведінки відповідача. Так, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №209/2821/15-ц (провадження №61-2357св18), від 21.11.2018 у справі №201/6232/17 (провадження №61-41214св18) визначено поняття ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та зазначено про необхідність встановлення судом доведеності факту винної поведінки відповідача у спорі вказаної категорії. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, зокрема, щодо невиконання матір`ю обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток малолітніх дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, і є частиною національного законодавства України. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 49 рішення від 18 грудня 2008 Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначено, що Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага…, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, що вбачається із правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у п.54 рішення у справі «Хант проти України». Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього, ч.2 та ч.3 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року: «За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь особи або установи, де будуть утримуватись малолітні діти, аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до положень ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно вимог статті 66 ЦК України якщо фізичній особі, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, … не призначено опікуна опіку над нею здійснює цей заклад. Враховуючи, що малолітні діти постійно навчаються та проживають в КЗ «Шполянська санаторна шкода Черкаської обласної ради», під час розгляду справи встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування, відсутнє подання органу опіки та піклування про призначення їм опікуна, а тому до його призначення суд вважає необхідним зазначити, що навчальний заклад згідно положень ст. 66 ЦК України здійснює опіку до його призначення. Відповідно до ст. п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому суд вважає необхідним, витрати по оплаті судового збору стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. 150, 152, 155, 164, 165, 180 - 182, 183, 184, 191 СК України та

Outcome: approved