Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 18418 грн. 90 коп. у рахунок погашення заборгованості, що виникла внаслідок порушення відповідачем зобовязань за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних картвід 11.02.2016 року. Вмотивував свої вимоги тим, що 11.02.2016 року між ним та відповідачем було укладено зазначену Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, згідно якої відповідачеві було надано кредит у розмірі 12249 грн. 30 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. Однак, відповідач своїх обовязків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконує, в результаті чого станом на 18.12.2016 року утворилась вказана вище сума заборгованості. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати в розмірі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 11.02.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт(далі Генеральна угода), згідно якої відповідачеві було надано кредит у розмірі 12249 грн. 30 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом та, яка зобовязалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти на умовах, визначених у Генеральній угоді (а.с.5-30). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобовязання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Судом установлено, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Генеральної угоди свої зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 18.12.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 18418 грн. 90 коп., яка складається з наступного: 12249 грн. 31 коп. заборгованість за кредитом, 1910 грн. 88 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3919 грн. 76 коп. заборгованість за пенею та комісією, 338 грн. 92 коп. штраф, передбачений п. 2.2 Генеральної угоди (а.с.4). У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відтак, суд уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1600 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved