Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за використану електричну енергію. У позовній заяві вказував, що ПАТ «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Драбівський район електричних мереж до 01.01.2019 року являвся постачальником електричної енергії на території Драбівського району та постачав електричну енергію до житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , згідно договору [NUMBER] від 26.03.2004 року укладеному між позивачем та [PERSON] . За вказаною адресою було відкрито особовий рахунок [NUMBER] на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщину після її смерті прийняв [PERSON] , який зареєстрований за вказаною адресою. Відповідач споживав електроенергію та сплачував її вартість з 2014 року. Станом на 01.01.2019 року за особовим рахунком відповідача рахується заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 3658 грн. 92 коп. Електроустановку відповідача 18.04.2019 року відключено від електроенергії на лічильнику п.п.27, 35 ПКЕЕН в зв`язку із заборгованістю за спожиту електричну енергію. Незважаючи на те, що між відповідачем та позивачем немає письмового договору, відповідач здійснював споживання електричної енергії. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 01.10.2019 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив, хоча був повідомлений про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач до 01.01.2019 року являвся постачальником електричної енергії на території Драбівського району Черкаської області та постачав електроенергію до житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , відповідно до договору про користування електричною енергією для населення № 036-005 від 26.03.2004 року укладеному між [PERSON] та Драбівським РЕМ. Як вбачається з довідки виданої виконавчим комітетом Великохутірської сільської ради №19 від 30.05.2019 року [PERSON] померла [INFO] (актовий запис №02 за 21.02.2014). На даний час за вказаною адресою зареєстрований та проживає її онук [PERSON] . Згідно по господарської книги №2 за 2016-2020 р.р. о/р №0115-1 обліковується за [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відносини, які виникають між споживачем електроенергії та енергопостачальником регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів від 26.07.1999 року за № 1357 і є обов`язковими для виконання кожною із сторін. Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки з послідуючим продовженням за певних умов. Відповідно до ч.1 ст.13 закону «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №1875-ІV), чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоча у ч.1 ст.19 даного закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у п.5 ч.3 ст.20 закону №1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15. Підтвердженням наявності заборгованості за використану електроенергію є дані розрахунку по особовому рахунку 036-005, який рахується за місцем проживання відповідача. Останній доказів, які б спростовували наявність даної заборгованості не надав, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved