Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 23 лютого 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 239. Від шлюбу спільних дітей не мають. Посилається на те, що протягом останніх двох років сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вказує, що спільне життя в них не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, в них виявилися різні психологічно несумісні характери, вони мають різні погляди на спільне сімейне життя, на взаємні права та обов»язки кожного в сім»ї. Через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги поступово розвинулась неприязнь, втрачено почуття любові, поваги, підтримки, що є головним у сімейних відносинах. Більше півроку сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Вважає що за таких обставин шлюб розпався та носить чисто формальний характер, примирення не доцільне. Спору про поділ майна не існує. Просить шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивачка не з»явилась, надала суду письмову заяву з проханням шлюб розірвати та справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав письмову заяву, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23.02.2008 р. (а.с.5). У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статтей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що позивачка в заяві висловила своє побажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем після реєстрації шлюбу «[PERSON]», суд вважає можливим забезпечити їй таке право. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 2 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved