Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договору на загальну суму 5812,36 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Свої позовні вимоги мотивував тим, що між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір №167/3871SFPR7 від 28.10.2011 року на суму 6065,06 грн. з кінцевим терміном повернення до 29.04.2012 року. Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищезазначеному кредитному договору було відступлене на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс». 08.10.2012 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та позивачем було укладено договір факторингу №2, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» (клієнт) відступило позивачу право вимоги від відповідачки коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), а позивач (фактор) набув право вимоги грошових коштів від відповідачки та передав грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату. Згідно із статтями 526,527,530,1050,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала і має заборгованість перед позивачем на загальну суму 5812,36 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 5209,06 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 182 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості - 421,30 грн. У судове засідання представник позивача Карленко М.О. не з'явилась. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутність, в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідачка була належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2011 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та відповідачкою був укладений кредитний договір з обслуговування кредитної картки та страхуванням життя позичальника № 167/3871SFPR7 на суму 6065,06 грн. на строк до 29.04.2012 року. Зміст договору не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно з умовами укладеного договору позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором, однак відповідачка не виконала свого обов'язку та перестала повертати наданий їй кредит в передбачені кредитним договором строки. Судом встановлено, що 26 липня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» укладено договір про відступлення права вимоги № 20120726-Г, відповідно до якого право вимоги щодо заборгованості відповідачки за кредитним договором від 28.10.2011 року № 167/3871SFPR7 відступлене на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», про що 26.07.2012 року відповідачку було повідомлено письмово. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В звязку з цим та згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що 08 жовтня 2012 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та позивачем було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого позивач (фактор) передав грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» (клієнта) за плату, а клієнт відступив факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги), а також права клієнту як вигодонабувача на страхове відшкодування за договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є боржник. Відповідно до виписки з Реєстру боржників від 08.10.2012 року первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги заборгованості до боржника - позичальника [PERSON] на умовах, передбачених договором факторингу №2 від 08.10.2012 року. Частиною першою ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 16.10.2012 року позивач (фактор) письмово повідомив відповідачку про відступлення права грошової вимоги, отримання ним права вимоги її заборгованості за кредитним договором від 28.10.2011 року № 167/3871SFPR7, зміну умов вказаного кредитного договору та включення її персональних даних до бази персональних даних, та вимагав сплатити заборгованість у розмірі 5812,36 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом також встановлено, що відповідачка зобов'язання за кредитним договором від 28.10.2011 року № 167/3871SFPR7 належним чином не виконала і має перед позивачем заборгованість по кредиту на загальну суму 5812,36 грн. Відповідно до умов кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення (п.5.2 кредитного договору). Згідно зі ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також згідно зі ст.ст. 546, 549 цього Кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і сплата неустойки (п.3 ч.1). Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі і підлягають задоволенню. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі ст.ст. 512-519, 525, 526, 530, 546, 549, 550, 610-612, 625, 651, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054-1056-1, 1077-1086 ЦК України,

Outcome: approved