Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на двоповерховий промисловий магазин з офісними приміщеннями, прибудовою та підвалом, загальною площею 371,3 кв.м., площею забудови 206,4 кв.м., у тому числі підвалу площею 45,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Гімназична (колишня Червоностудентська) №32. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували у шлюбі з 07.09.1985 року. За час перебування у шлюбі подружжям придбано за спільні кошти вищевказане майно. Відповідач не визнає майнові права позивача на промисловий магазин, який набуто за час їхнього шлюбу їд спіл ним и зусиллями. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.09.1985 року. Під час перебування сторін у шлюбі рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 07.12.2006 року визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме: двоповерховий промисловий магазин з офісними приміщеннями, прибудовою та підвалом, загальною площею 371,3 кв. м., площею забудови 206,4 кв. м., у тому числі підвалу площею 45,9 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Червоностудентська, 32. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.04.2013 року право приватної власності на вказаний промисловий магазин зареєстровано за відповідачем. Відповідно до ст. 60 СК України майно, яке подружжя придбало у шлюбі, належить дружині й чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав через поважну причину (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, тобто ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, відповідно до зазначеної статті воно вважається таким, що належить подружжю. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частина 3 ст. 368 ЦК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд дійшов висновку, що оскільки спірне майно набуто сторонами під час перебування в шлюбі, воно є спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв'язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 8000 грн., в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності,

Outcome: approved