Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та остаточно уточнивши позовні вимоги мотивує тим, що 05.02.2011 р. між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого вона дала йому в борг 10000 доларів США, які він зобов'язався повернути в строк до 30 березня 2011 року. До теперішнього часу відповідач не виконав умов договору та не повернув взяті кошти. На неодноразові звернення до відповідача борг не був повернутий, відповідач уникає зустрічей з нею, не відповідає на телефонні дзвінки. 26.12.2013 року відповідачу була направлена претензія про повернення боргу. Просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики з урахуванням 3 % річних від простроченої суми в розмірі 10850 доларів США , що є еквівалентом 126402, 50 грн., а також повернення судових витрат судового збору 867, 24 грн., а всього - 127269, 74 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутність та проти прийняття судового рішення в заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився , про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання сторони не з'явились. В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що 05.02.2011 р. позивач по розписці передав кошти в сумі 10000 доларів США [PERSON], які він зобов'язувався повернути до 30 березня 2011 року . З вищевикладеного вбачається, що між сторонами склались цивільні правовідносини, які врегульовані відповідними нормами ЦК України. Так, згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ст. 625 ЦК України ). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а саме у розмірі 126402 грн. 50 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, в сумі 867, 24 грн. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 396, 79 грн. на користь держави.

Outcome: approved