Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 52739 грн. 43 коп. у рахунок погашення заборгованості, що виникла внаслідок порушення відповідачем зобов'язань за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 15.03.2013 року. Вмотивував свої вимоги тим, що 15.03.2013 року між ним та відповідачем було укладено зазначену Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, згідно якої останній було надано кредит у розмірі 36114 грн. 49 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 31.03.2016 року, а відповідач зобов'язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. Однак, відповідач своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконує, в результаті чого станом на 25.03.2014 року утворилась вказана вище сума заборгованості. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати в розмірі 527 грн. 39 коп. Представник позивача в судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 15.03.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода), згідно якої останній було надано кредит у розмірі 36114 грн. 49 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 31.03.2016 року, а відповідач зобов'язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти на умовах, визначених у Генеральній угоді (а.с.5). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом установлено, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Генеральної угоди свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 25.03.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 52739 грн. 43 коп., із розрахунку: 33530 грн. 64 коп. - заборгованість за кредитом, 5023 грн. 49 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 14185 грн. 30 коп. - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди (а.с.3). У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відтак, суд уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 527 грн. 39 коп. (а.с.36). На підставі викладеного,

Outcome: approved