Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача та просить визнати його таким, що втратив право користуватися житловим будинком № 84 по вул. Пархоменка, в м. Новоград-Волинський (далі Будинок), який належить їй на праві власності та зобовязати Новоград-Волинський РС УДМС України в Житомирській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. В обґрунтування позову зазначає, що їй належить на праві власності Будинок. Відповідач зареєстрований в належному їй будинку, як чоловік її матері [PERSON], з яким вона 28.12.2015 року припинила подружні відносини та розірвала шлюб. Після чого відповідач виїхав з Будинку, та з того часу без поважних причин в ньому не проживає. При цьому продовжує перебувати на реєстраційному обліку і в добровільному порядку знятись з нього не бажає. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в письмовій заяві до суду просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не подали, суд, за згодою позивача, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 04.03.2013 року ([PERSON]) [PERSON] належить ? частина будинку № 84 по вул. Пархоменка, в м. Новоград-Волинський Житомирської області (а.с. 5-8). Згідно довідки наданої Новоград-Волинською реєстраційною службою УДМС України в Житомирській області, відповідач перебуває на реєстраційному обліку в. м. Новоград-Волинський вул. Пархоменко, 84 з 26.03.2002 року (а.с.21). На підставі рішення суду від 17.12.2015 року між матірю позивача, [PERSON] та відповідачем [PERSON] припинено шлюбні відносини (а.с.12). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, ? частина житлового будинку № 84 по вул. Пархоменка в м. Новоград-Волинський Житомирської області належить позивачу на праві приватної власності, [PERSON] відповідач по справі не проживає у ньому без поважних причин з вересня 2014 року, про що зазначив в позовній заяві про розірвання шлюбу від 25 серпня 2015 року, однак продовжує перебувати на реєстраційному обліку за вищезазначеною адресою, чим порушує права позивача, як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню. Вимога про зняття відповідача з реєстрації є безпідставною, оскільки таке зняття проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: partial