Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вище вказаним позовом, за яким вказала, що мешкає у житловому будинку літера «З» по вул. Мокрянській, 152 в м. Запоріжжі з 1984 року. Вказаний житловий будинок збудували за згоди ПАТ «Запоріжнерудпром» батьки позивачки, які вже померли. Після смерті батьків позивачка залишилась мешкати у вказаному будинку та фактично мешкає у ньому вже 32 роки. З метою належного утримання позивачкою були укладені договори із АТ «Запоріжжяобленерго» про користування електричною енергією, з КП «Водоканал» про надання послуг з питного водопостачання та водовідведення, з АТ «Запоріжгаз» про надання послуг з газопостачання, та щомісячно здійснюються оплата за користування вказаними послугами. Позивачка здійснює необхідний ремонт, сплачує комунальні платежі, користується земельною ділянкою біля будинку та всіма господарськими будівлями та спорудами, що є біля будинку. Однак оформити право власності так і не змогла у звязку з тим, що за інформацією ПАТ «Запоріжнерудпром» жилий будинок № 152 по вул. Мокрянській в м. Запоріжжі не передавався у комунальну власність м. Запоріжжя. З 01.05.2016 року вказаний будинок був знятий з балансу відповідача, на даний час позивачка бажає належним чином оформити документи на будинок і на земельну ділянку біля нього, однак не має можливості це зробити так як не є власником даного будинку. На підставі викладеного позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок літера «З» по вул. Мокрянській, 152 в м. Запоріжжі у порядку набувальної давності. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов за вказаними у ньому підставами, а представник відповідача просив справу розглядати без його участі, проти позовних вимог заперечень не мав. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. За поясненнями позивача вона більше ніж 10 років користується житловим приміщенням по вул. Мокрянській, 152 в м. Запоріжжі, у якому проживає з 1984 року. У суду немає підстав не довіряти вказаним поясненням позивача щодо її проживання у спірному житловому будинку та користування ним, оскільки вони узгоджуються із наданими позивачем: договорами про надання житлово-комунальних послуг (з постачання електричної енергії, з подавання води та водовідведення,з постачання природнього газу) та її паспортом про реєстрацію місця проживання з 1989 року за адресою по вул. Мокрянській, 152 в м. Запоріжжі. Згідно листа ПАТ «Запоріжнерудпром» від 01.12.2016 року вказаний жилий будинок по вул. Мокрянській, 152 в м. Запоріжжі хоча і був знятий з балансу названого підприємства з 01.05.2016 року, проте не передавався у комунальну власність м. Запоріжжя. Вимогами ч. 1 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином, вказаними вимогами встановлені підстави для визнання права власності на нерухоме майно, яке є чужим для особи, яка добросовісно ним заволоділа, тобто у такого майна має бути власник. Проте судом встановлено, що житловий будинок по вул. Мокрянській, 152 в м. Запоріжжі не має власника, як і не має державної реєстрації прав, отже, для позивача він не може бути чужим у розумінні вимог ч.1 ст. 344 ЦК України, а відповідно, заявлений позов на вказаних позивачем підставах задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed