Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.11.2013 року по 01.02.2014 року, з 01.03.2014 року по 01.05.2015 року та з 01.06.2015 року по 28.11.2017 року в розмірі 113752,80 грн., заборгованість по витратам на відрядження в розмірі 2486,09 грн., відшкодувати моральну шкоду в сумі 50000,00 грн., оскільки за вказані періоди він не отримав заробітну плату, йому не відшкодовані витрати на відрядження, внаслідок чого йому нанесена моральна шкода. В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги щодо невиплаченої заробітної плати до 117 923,89 грн.. Від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючи факти та відповідні правовідносини. З 31 серпня 2011 року по теперішній час [PERSON] працює на посаді арматурника п'ятого розряду в товаристві з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №73», свідченням чого є записи в трудовій книжці позивача, наказ (розпорядження) №МО/К-309 від 29.08.2011 року про прийняття на роботу та посвідчення працівника (а.с. 4, 5, 6). Позивач зазначив, що на протязі періодів з листопада 2013 року по січень 2014 року, з березня 2014 року по квітень 2015 року, з червня 2015 року по теперішній час (станом на момент звернення до суду) відповідач не виплачує йому заробітну платню, що підтверджується довідками з Пенсійного фонду про індивідуальні відомості про застраховану особу (а.с. 12-15, 44-47). Як вбачається із довідок товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №73» від 01.08.2017 року та від 14.08.2017 року, оборотно-сальдових відомостей за рахунком №662 та за рахунком №3721, розмір його середньоденної заробітної плати складає 102,48 грн., станом на 01.08.2017 року заборгованість за невиплачену заробітну плату складає 1009,00 грн. та заборгованість за витратами на відрядженнями складає 2486,09 грн. (а.с. 7, 8, 9, 10, 11). Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Таким чином, обов'язок щодо виплати заробітної плати покладений саме на роботодавця, з яким працівником укладений трудовий договір. Згідно із ч. 1 ст. 115 цього Кодексу, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Позивачем надано розрахунок заборгованості по заробітній платі з урахуванням середньоденної заробітної плати у розмірі 102,28грн. (а.с.7) у розмірі 117923 грн.89 коп.. На підставі статті 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано відзиву на позов або доказів на спростування доводів позивача, на запити суду щодо надання відомостей про заборгованість по заробітній платі, штатного розпису, тощо, відповідач документів не надав. Враховуючи те, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював виплату заробітної плати позивачу, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та по витратам на відрядження підлягають задоволенню. За змістом ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи заподіяння моральної шкоди позивачу неправомірними діями відповідача щодо своєчасної виплати заробітної плати та витрат на відрядження, що полягала в моральних стражданнях, зміні нормальних умов життя, та зважаючи на принципи розумності, виваженості та справедливості, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме відшкодуванню підлягає моральна шкода в сумі 1000 грн.. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. ст. 21, 115, 237-1 Кодексу законів про працю України та ст. 34 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial