Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 67277,04 грн., у тому числі: по сплаті основної суми боргу за кредитом у розмірі 15000,00 грн., по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 13 781,08 грн., пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 7 371,77 грн., пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 4 319,80 грн., три проценти річних від простроченої суми кредиту у розмірі 1 346,29 грн., три проценти річних від простроченої суми процентів у розмірі 679,81 грн., інфляційне збільшення суми заборгованості за кредитом у розмірі 12 750,00 грн., інфляційне збільшення суми заборгованості за процентами у розмірі 12 028,29 грн., а також стягнути судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 03.02.2014 року на підставі заяви на отримання кредиту фізичної особи [PERSON] між сторонами укладено Кредитний договір №03/14-К та відповідні Додаткові угоди № 1 від 28.02.2014року та №2 від 01.04.2014 року до Кредитного договору №03/14-К від 03.02.2014року. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитор з 03 лютого 2014 року надав позичальнику грошові кошти у сумі 25000, 00 грн. на споживчі цілі, а позичальник зобов'язується повністю повернути кредитору отриманий кредит до 28 листопада 2014 року та сплачувати 27,00 процентів річних від суми Кредиту у порядку, визначеному Кредитним договором відповідно до Додатку №1 - «Розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки». 25.09.2014року позивач направив відповідачу вимогу (повідомлення) про сплату заборгованості у сумі 15 687,94 грн. розрахованої станом на кінець дня 24 вересня 2014 року. 23.11.2016 року позивач вдруге направив відповідачу вимогу (повідомлення) про сплату простроченої заборгованості станом на кінець дня 23.11.2016 року у сумі 24 721,15 грн. 24.11.2017 р. позивач в черговий раз направив відповідачу вимогу (повідомлення) про сплату простроченої заборгованості станом на кінець дня 24.11.2016 року у сумі 67 277,04 грн., в тому числі: прострочена заборгованість по сплаті основної суми кредиту становить 15 000,00 грн.; прострочена заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01 липня 2014 року по 24 листопада 2017 року (включно) становить 13 781,08 грн.; пеня за непогашення заборгованості по Кредиту за період з 29.11.2014 року по 24 листопада 2017 року (включно) становить 7 371,77 грн.; пеня за непогашення заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 24.11.2017 року (включно) становить 4319,80 грн.; 3% проценти річних з простроченої суми Кредиту за період з 29.11.2014 року по 24.11.2017 року (включно) становить 1346,29 грн.; 3% (три) проценти річних з суми несплачених процентів за користування Кредитом за період з 01.08.2014 року по 24.11.2017 року (включно) становить 679,81 грн.; інфляційне збільшення суми заборгованості по простроченій сумі Кредиту за період з 29.11.2014 року по 24.11.2017 року (включно) становить 12750,00 грн.; інфляційне збільшення суми заборгованості по сплаті прострочених нарахованих процентів за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 24.11.2017 року (включно) становить 12028,29 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, представник ПАТ «Банк Народний Капітал» Пшеничний Є.В. до суду подав заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, також просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 12.032018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.02.2014 р. [PERSON] звернувся до ПАТ «Банк Народний Капітал» із заявами на отримання кредиту в сумі 25000,00 грн. на споживчі потреби готівкою з каси банку (а.с. 6, 7). Також 03.02.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк Народний Капітал» укладено кредитний договір №03/14-К, відповідно до якого кредитор з 03.02.2014 року надає позичальнику грошові кошти в сумі 25000,00 грн. на споживчі цілі, а позичальник зобов'язується повністю повернути кредитору отриманий кредит до 28.02.2014року (включно) та сплачувати 27,00% річних від суми кредиту у порядку визначеному цим Договором відповідно до Додатку №1 (а.с. 8-14). 28.02.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк Народний Капітал» укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №03/14-К від 03.02.2014р., відповідно до якого сторони погодили, що позичальник зобов'язується повністю повернути кредитору отриманий кредит до 31.03.2014року (включно) (а.с. 15, 16). 01.04.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк Народний Капітал» укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №03/14-К від 03.02.2014р., відповідно до якого сторони погодили, що позичальник зобов'язується повністю повернути кредитору отриманий кредит до 28.11.2014року (включно) (а.с. 19-20). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 Цивільного кодексу України встановлюється принцип безумовності та обов'язковості виконання договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК). Відповідно до п. 8.1 кредитного договору №03/14-К від 03.02.2014 року, у випадку прострочення сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення оплати, від несвоєчасно сплаченої суми процентів за кожний календарний день прострочення. Згідно п. 8.2 кредитного договору №03/14-К від 03.02.2014 року, у випадку прострочення погашення кредиту позичальник зобов'язаний сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення погашення, від несвоєчасно погашеної суми кредиту за кожний календарний день прострочення. Оскільки відповідач у встановлені договором строки та обсяги повернення кредитних коштів не здійснив, згідно розрахунків позивача станом на 24.11.2017 р. виникла заборгованість, яка включає заборгованість по основній сумі боргу за кредитом у розмірі 15000,00 грн., по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 13781,08 грн., пеню за прострочення сплати кредиту у розмірі 7371,77 грн. та пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 4319,80 грн. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та стягнення трьох процентів річних від простроченої суми входить до складу грошового зобов'язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Крім того, відповідно до вимог ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, тобто вихідним моментом для розрахунку є наступний день після закінчення встановленого договором чи законом строку сплати. Позивачем надано розрахунки трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат у зв'язку з порушенням відповідачем виконання грошового зобов'язання за кредитним договором №03/14-К від 03.02.2014 року за період з 01.07.2014 року по 24.11.2017 року, які приймаються судом до уваги, як належний доказ, згідно з якими три проценти річних від простроченої суми кредиту склали 1346,29 грн., три проценти річних від простроченої суми процентів - 679,81 грн., інфляційне збільшення суми заборгованості за кредитом - 12750,00 грн., інфляційне збільшення суми заборгованості за процентами - 12028,29 грн. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, банком неодноразово направлялись вимоги про сплату заборгованості (а.с. 23-25, 28-30, 33-35), однак вимоги залишилися без виконання. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 1600 грн. (а.с.1)

Outcome: approved