Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення недорахованої заробітної плати, покликаючись на те, що він з 30 березня 2004 року по 01 грудня 2015 року працював у ЛМКП «Львівтеплоенерго» інженером електротехнічної лабораторії другої категорії в електричному цесі. 01 вересня 2007 року він був переведений на Теплоцентраль-1 ЛМКП «Львівтеплоенерго» інженером другої категорії в електричний цех. 12 вересня 2008 року він був переведений на посаду інженера першої категорії електричного цеху Теплоелектроцентралі-1. Починаючи із січня 2010 року та по дату його звільнення відповідач порушував законодавство про працю, що призвело до недорахування та недоплати за вищевказаний період належної йому заробітної плати, оскільки при розрахунку його посадового окладу за період 2010 року - листопад 2015 року відповідач суттєво занижував розмір мінімальної тарифної ставки. Відповідач застосовував коефіцієнт співвідношення по підгалузях та за видами робіт з липня 2010 року в розмірі не 1,59, а 1,37, що є порушенням положень регіональних угод, а також застосовував коефіцієнт співвідношення по професії, посад в розмірі не 2,25, а 2,23 (з 01 липня 2010 року по 01 жовтня 2010 року. Просить стянути з відповідача на його користь 108118,88 грн. недорахованої заробітної плати за період з 01 січня 2010 року по 30 листопада 2015 року, 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, пояснила, що позивачем здійснено невірний розрахунок належної йому заробітної плати: мін. з/плата*1,2*Z*X, оскільки до листопада 2012 року жоден нормативно-правовий акт не передбачав застосування цієї формули до професіоналів та не містив коефіцієнта Z для цих посад. Крім того, позивач використав коефіцієнт, що застосовується до робітників, задіяних на роботах по ремонту, налагодженню, обслуговуванню електроенергетичного, санітарно-технічного та іншого устаткування ТЕЦ, що є невірним. З листопада 2012 року при нарахуванні заробітної плати позивачу повинні були застосуватися коефіцієнти 1,2 та 2,25, також 1,37, а не 1,59. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 30 березня 2004 року по 01 грудня 2015 року працював у ЛМКП «Львівтеплоенерго» інженером електротехнічної лабораторії другої категорії в електричному цесі. 01 вересня 2007 року позивач [PERSON] був переведений на Теплоцентраль-1 ЛМКП «Львівтеплоенерго» інженером другої категорії в електричний цех. 12 вересня 2008 року позивач [PERSON] був переведений на посаду інженера першої категорії електричного цеху Теплоелектроцентралі-1. 01 грудня 2015 року позивач [PERSON] був звільнений за угодою сторін згідно п. 1. ст. 36 КЗпП України. Відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 96 КЗпП України основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики /довідники/. Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Формування тарифної сітки /схеми посадових окладів/ провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних /міжпосадових/ співвідношень розмірів тарифних ставок /посадових окладів/. Віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або уповноваженим ним органом згідно з тарифно-кваліфікаційним довідником за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації /профспілковим представником/. Згідно із ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими /регіональними/ угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації /профспілковим представником/, що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок /окладів/ і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених ч. 2 цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про оплату праці» тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). У відповідності до ст. 3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Згідно з п. 4.3. Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 роки та Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2012-2013 роки відповідач погодився враховувати норми та положення генеральної, галузевої, регіональної та міської угод, а також Закону України «Про Державний бюджет України». Відповідно до п. 1.1.3 Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення на 2010-2012 роки мінімальна тарифна ставка (оклад) за просту некваліфіковану працю встановлюється у розмірі не нижче визначеної законодавством мінімальної заробітної плати, а мінімальна тарифна ставка робітника I розряду - у розмірі не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом. Згідно з Тарифною частиною Регіональної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об'єднанням роботодавців та профспілковими об'єднанням Львівської області на 2010-2011 роки встановлено мінімальну тарифну ставку робітника І розряду у розмірі, передбаченому в Галузевій угоді між Міністерством ЖКГ України та ЦК профспілки працівників ЖКГ, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2011 роки. Додатком № 1 до Тарифної частини Регіональної угоди на 2010-2011 роки встановлено коефіцієнт співвідношень тарифної ставки робітника І розряду за підгалузями та видами робіт до встановленого галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (групи кваліфікації). Для працівників, зайнятих на роботах по ремонту, налагодженню, обслуговуванню електроенергетичного, санітарно-технічного та іншого устаткування ТЕЦ, коефіцієнт становить - 1,59, а згідно додатку № 6 тарифної частини Регіональної угоди на 2010-2011 роки коефіцієнт співвідношень розмірів посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців до тарифної ставки робітника 1-ого розряду для майстра виробничої дільниці 2 групи ТЕЦ становить - 2,25. Згідно п. 16.1 Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 роки встановлено, що мінімальна тарифна ставка (оклад) для працівників, які виконують просту некваліфіковану роботу встановлюються у розмірі не нижче розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, без врахування доплат і надбавок у разі відпрацювання повної місячної норми робочого часу та виконання виробничих завдань (норм праці), а п. 16.2 встановлено, розміри тарифних ставок і схеми посадових окладів працівників з урахуванням мінімальних гарантій, визначених галузевою (регіональною) угодою. В Додатку № 3 встановлено коефіцієнт співвідношень розмірів посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців до тарифної ставки робітника 1 розряду для майстра виробничої діяльності в розмірі - 2,23. Із матеріалів справи вбачається, що Додатком до Тарифної частини угоди визначено формулу розрахунку місячної тарифної ставки робітника I-розряду за підгалузями та видами робіт: мінімальна заробітна плата х 1,2 х коефіцієнт співвідношення по підгалузях та за видами робіт. Як вбачається із Тарифних частин угод, зокрема, Регіональної угоди на 2010-2011 роки, Територіальної угоди на 2012-2014 роки для працівників, зайнятих на роботах по ремонту, налагодженню, обслуговуванню електроенергетичного, санітарно-технічного та іншого устаткування ТЕЦ з 2010 року було встановлено, що мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду, який здійснює ремонт, налагодження, обслуговування електроенергетичного, санітарно-технічного та іншого устаткування ТЕЦ складає 1,59. Згідно із додатком № 1 до тарифної частини Територіальної угоди на 2012-2014 роки Коефіцієнт співвідношень мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду за підгалузями та видами робіт до встановленої галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду за основною підгалуззю та видом робіт «Ремонт, налагодження, обслуговування електроенергетичного, санітарно-технічного та іншого устаткування ТЕЦ» становить 1,59, а згідно додатку № б тарифної частини Регіональної угоди на 2012-2014 роки коефіцієнт співвідношень розмірів посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців до тарифної ставки робітника 1-го розряду для професіоналів (інженера-електрика) 1 категорії становить 2,25. У відповідності до листів Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області від 17 березня 2014 року № 02-1175/0 та від 02 червня 2014року №06-16/3740 проведеними перевірками стану додержання вимог законодавства про працю на ЛМКП «Львівтеплоенерго» виявлено ряд порушень, зокрема факти порушення вимоги п. 2.2. Генеральної, галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки, ст.96, 97 КЗпП України та ч.3. ст. 6 Закону України «Про оплату праці» - тобто при розроблені тарифної сітки для робітників виробничих підрозділів на Підприємстві встановлено мінімальні годинні ставки робітників виробничих підрозділів у розмірі меншому, ніж встановлено Галузевою угодою на 2010-2012 роки та порушено вимоги ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» якими передбачено проведення виплати заробітної плати не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, окрім цього, окрім цього встановлене заниження розмірів окладів керівників, професіоналів, фахівців, службовців і робітників. Також судом встановлено, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2013 року притягнуто до адміністративної відповідальності директора ЛМКП «Львівтеплоенерго» за порушення вимог законодавства про працю та накладення штрафу в розмірі 510,00 грн. передбаченого ч.1 ст.41 КЗпП України. Згідно з окремою ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26 лютого 2015 року, ЛМКП «Львівтеплоенерго» не дотримується умов колективного договору, а саме п. 16.1 Колективного договору на 2012-2013 роки та п. 1.1.3 Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2011 роки та п. 2 Територіальної угоди на 2012-2014 роки в частині визначення тарифної ставки. На підставі наведеного, суд вважає, що вищевказаними судовими рішеннями встановлено порушення відповідачем вимог законодавства про оплату праці в період 2010-2015 років в частині визначення розміру тарифної ставки та відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України ця обставина не потребує додаткового доведення. Крім того, суд критично оцінює покликання представника відповідача на те, що позивач невірно використав коефіцієнт, що застосовується до робітників, задіяних на роботах по ремонту, налагодженню, обслуговуванню електроенергетичного, санітарно-технічного та іншого устаткування ТЕЦ - 1,59, а мав застосувати коефіцієнт, що застосовується до робітників, задіяних на роботах по експлуатації устаткувань котелень, теплових та електричних мереж виходячи з наступного. Як вбачається із посадової інструкції №20.І-10 інженера групи релейного захисту і автоматики ЕТЛ електроцеху ЛМКП «Львівтеплоенерго» Теплоелектроцентраль-1» від 19 липня 2010 року інженер групи РЗА виконує завдання, зокрема, проведення на сучасному технічному рівні заходів по пристроям РЗА, що знаходяться в віданні ЕЦ, що направлені на підвищення надійності роботи електроустаткування, проведення експлуатаційних перевірок пристроїв РЗА та кіл вторинної комутації, дистанційного управління та сигналізації електростанцій та ліній електропередач 35-330 кВ, 110-750кВ, проведення реконструкції пристроїв РЗА та вторинних кіл з метою їх вдосконалення, приймання участі в розробці планів по підвищенню надійності роботи пристроїв РЗА та інші завдання, які на переконання суду не можуть вважатись роботою по експлуатації устаткувань котелень, теплових та електричних мереж та є роботою по ремонту, налагодженню, обслуговуванню електроенергетичного, санітарно-технічного та іншого устаткування ТЕЦ, а відтак використання позивачем коефіцієнт, що застосовується до робітників, задіяних на роботах по ремонту, налагодженню, обслуговуванню електроенергетичного, санітарно-технічного та іншого устаткування ТЕЦ - 1,59, на думку суду, є вірним. Внаслідок наведеного, відповідачем всупереч вищезазначеним положенням законодавства самостійно встановлювався розмір мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду з суттєвим заниженням розміру мінімальної заробітної плати, що призвело до невірного нарахування та виплати позивачу [PERSON] заробітної плати у період з 01 січня 2010 року по 30 листопада 2015 року не в повному розмірі, а відтак, суд вважає, що з ЛМКП «Львівтеплоенерго» слід стягнути на користь позивача 108118,88 грн. недорахованої заробітної плати. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави 1081,18 грн. судового збору та 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 03 січня 2018 року, розрахунком витрат на професійну правничу допомогу по справі №462/5263/17 від 03 січня 2018 року. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли ствердження у судовому засіданні, а тому позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved