Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON], 08.06.2013, який зареєстрований Виконавчим комітетом Гарманівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградській області, актовий запис № 1. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюбні стосунки були фактично припинені в липні 2014, примирення з відповідачем неможливо, сім»я фактично розпалась. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO],[PERSON], [INFO] які проживають з відповідачем і після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Причина розпаду сім»ї - втрата почуття любові та довіри, різниця характерів, просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подала до суду заяву в якій просить слухання справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнала повному обсязі, просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище - «[PERSON]». Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 червня 2013 року, Виконавчим комітетом Гарманівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградській області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 08.06.2013. Сторони мають дітей - [PERSON], [INFO],[PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Позивач та відповідач спільного господарства не ведуть та припинили сімейні відносини, клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя, оскільки примирення між ними не можливе із-за небажання зберегти сім'ю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, а подальше збереження шлюбу може суперечити інтересам подружжя. Враховуючи вимоги ст. 113 СК України, ч. 8 ст. 235 ЦПК України відповідач не виявила бажання змінювати прізвище після розлучення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ст.88 ЦПК України суд вирішує зі згоди позивача судові витрати залишити по їх фактичному понесенню.

Outcome: approved