Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому неодноразово уточнювала, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму індексації в розмірі 40371, 67 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2008 року з відповідача на її користь стягнуто суму коштів, вартості відібраного в неї майна. За час судового розгляду в Україні пройшла інфляція, яка збезцінила стягнуту судовим рішенням суму, дані обставини стали підставою для звернення до суду зданим позовом. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.07.2013 року позовні вимоги задоволено. 26.12.2013 року, відповідач скориставшись своїм правом подав до суду заяву про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2014 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.07.2013 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.06.2014 року дану цивільну справу передано до Приморського районного суду м. Одеси для розгляду по суті. Позивач до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Прокурор Малиновського району м. Одеси позов підтримав. Представник Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відповідач про час, дату та місце судового засідання неодноразово сповіщався належним чином, однак до суду не з'явився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду по справі суду не надавав та не заявляв. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.07.2005 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19.04.2006 року, за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та вселено до належної їй частини майна. Власником іншої ? частини зазначеної квартири визначено [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], по якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за ? частину квартири [ADDRESS] у розмірі 67097, 5 грн., 27 965 грн. за належне їй майно, 5000 грн. - витрати на правову допомогу, 963, 44 грн. - вартість експертизи та відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2008 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто грошову компенсацію в розмірі 67 768, 50 грн.;моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.; суму оплати за будівельно-технічну експертизу в розмірі 949,20 грн. та судовий збір в розмірі 51 грн. В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено. Позивач в позові зазначає , що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2008 року з відповідача на її користь стягнуто 70 768, 70 грн., що з урахуванням індексації на даний час становить 111140, 37 грн., а також те, що дане рішення суду відповідачем до теперішнього часу не виконано, отже просить суд з відповідача на користь позивача стягнути 40 371, 67 грн.. - інфляційні витрати. На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено,що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу , який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації ( плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналізуючи вищенаведені норми слідує,що діюче законодавство не обмежує право кредитора звернутись до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виклнується й після вирішення судом питання про стягнення боргу. Оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановаленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не рпипиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому стягнення інфляційних нарахувань, нарахованих окремо на встановлену в судовому рішенні суму боргу за період невиконання відповідного судового рішення, є правомірними та обгрунтованими. Згідно інформаційного листа Головного управління статистики в одеській області від 08.02.2012 року про індекси споживчих цін по Україні індексація заборгованості становить - 40 371, 67 грн. Тому, суд вважає обґрунтованою вимогу [PERSON] щодо стягнення з відповідача суму інфляційних витрат у розмірі 40 371 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved