Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що йому, на підставі договорів купівлі-продажу від 03.11.2008 року, належить домоволодіння по вул.Першотравневій, 22 в с.Олексине Тростянецького району Сумської області, розташоване на двох земельних ділянках площами 0,0381 га, 0,0911 га. По сусідству з його будинком знаходиться будинок №20 по вул.Першотравневій в с.Олексине Тростянецького району, який належить відповідачу [PERSON], а також їй належить земельна ділянка під цим домоволодінням. Під час володіння та користування суміжними земельними ділянками у сторін виник спір. В червні 2011 року він звертався до Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області із заявою стосовно перевірки правильності меж між земельними ділянками, внаслідок чого було проведено вимірювання земельних ділянок та наведено межу і встановлено межові знаки між його з відповідачем суміжними земельними ділянками. Сторони погодилися з рішенням комісії, після чого позивач в 2011 році на місці межових знаків встановив деревяний паркан. В травні 2014 року відповідач звернулася до Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області з цим же питанням, щодо узгодження меж. 26.05.2014 року виїздила земельна погоджувальна депутатська комісія та склала акт, в якому зазначила, що так як на обидві присадибні ділянки виготовлені державні акти, власники земельних ділянок не можуть порозумітися, то комісія пропонує звернутися до проектної організації, яка виготовляла технічну документацію на земельні ділянки «щоб відновити межі». Після цього відповідач самостійно та самовільно перенесла раніше визначену межу, яка була встановлена комісією в 2011 році та на місці якої знаходиться деревяний паркан позивача, та встановила новий шиферний паркан, який заглибився на сторону позивача приблизно на 100 см. на відстані близько 20 метрів на ділянці, що примикає до сараю позивача з боку її господарства, зазначеного під літерою «В» по технічному паспорту. Крім того, відповідачем було частково демонтовано деревяний паркан позивача та встановлено новий стовб на початку його двору, який також на метр «зайшов» на територію позивача, та натягнула шнур аж до кінця свого господарства. Внаслідок таких дій відповідача зменшилася земельна ділянка позивача приблизно на 82 кв.м. Відповідач відмовляється визнати межі, які існували на протязі 3 років між їхніми суміжними ділянками, а до цього кілька десятків років між колишніми власниками цих суміжних ділянок. Наявність паркану [PERSON] на території позивача перешкоджає йому в реалізації права на вільне користування власною землею, тобто порушує його права. З цього приводу позивач звертався до Тростянецької РДА Сумської області, яка листом розяснила його право звернутися до суду для вирішення цього питання. Позивач вважає, що підтвердженням викладених фактів є надані ним документи (в т.ч. державні акти на земельні ділянки, з яких вбачається, що площа земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд згідно технічної документації складає 0,0381 га, а земельної ділянки наданої для ведення особистого селянського господарства -0,0911 га, якщо вирахувати площу земельних ділянок після перенесення межі відповідачем та встановлення нею нового щиферного паркану ця площа зменшиться близько на 100 кв.м.). Також викладені факти можуть підтвердити свідки. За таких обставин позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просив: -зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкоди в користуванні його земельною ділянкою та за свій рахунок знести встановлену нею в 2014 році на межі їх суміжних земельних ділянок ділянку шиферного паркану довжиною 20 метрів, що примикає до його сараю, зазначеного під літерою «Б» по технічному паспорту на його домоволодіння; -встановити межу землекористування між їхніми суміжними земельними ділянками по межі, яка існувала до червня 2014 року та яка позначалася його деревяним парканом, встановленим на місці межових знаків, закріплених земельною погоджувальною депутатською комісією Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області 07.04.2011 року. В доповненнях до позовної заяви представник позивача просив зобовязати депутатську комісію Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області згідно плану вулиці Першотравневої села Олексине встановити межу між ділянками №18 та №20, та зробити обмір ділянки №20. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та доповнення до них, просив їх задовольнити, на призначенні земельної експертизи не наполягав, бо в немає коштів для її оплати. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що для їх задоволення немає достатніх доказів у справі, просив стягнути з позивача на користь його довірительки понесені нею судові витрати на загальну суму 2176 грн.16 коп. Ухвалою Тростянецького райсуду Сумської області від 16.03.2015 року до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було притягнуто Білківську сільську раду Тростянецького району Сумської області. Представник 3-ї особи в судовому засіданні пояснював, що в 2011 році представники сільради виходили на земельні ділянки сторін, межові знаки були присутні, а в 2014 році їх не бачили. Оскільки встановити межі може тільки проектна організація, так як депутатська комісія сільської ради не є спеціалістами в цій області, тому сторонам було запропонувано звернутися до проектної організації. Щодо вирішення питання задоволення чи відмови позовних вимог представник пояснив, що залишає вирішення позову на розсуд суду. Суд, вислухавши представників сторін, представника 3-ї особи, вивчивши матеріали справи, оглянувши інвентаризаційну справу на домоволодіння по вул.1-го Травня,20 в с.Олексине Тростянецького району Сумської області, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що позивачу на праві власності, на підставі договорів купівлі-продажу від 03.11.2008 року, належить домоволодіння по вул.Першотравневій,22 в с.Олексине Тростянецького району Сумської області, розташоване на двох земельних ділянках площею 0,0381 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд та площею 0,0911 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, на які видано Державні акти (а.с.7-16). Згідно оглянутої інвентаризаційної справи, житловий будинок з надвірними побутовими будівлями по вул.Першотравневій,20 в с.Олексине Тростянецького району Сумської області, на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2008 року, належить [PERSON] Земельні ділянки, розташовані під вказаним домоволодінням та надані для будівництва та обслуговування жилого будинку, господароських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства, також належать [PERSON] (а.с.40). Отже, судом встановлено, що сторони є сусідами та їх земельні ділянки є суміжними. Відповідно до п.г ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ч.2 ст.90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно п.б ч.3 цієї ж статті захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Підставою звернення з даними позовними вимогами став спір під час володіння та користування вказаними суміжними ділянками між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач надав акти депутатської комісії Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 07.04.2011 року, 26.05.2014 року та повідомлення Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області, Тростянецької РДА Сумської області. Згідно копії акту від 07.04.2011 року, на підставі заяви позивача депутатською комісією сільської ради було встановлено, що в обох власників суміжних земельних ділянок виготовлені державні акти на право власності на земельні ділянки, згідно яких було виміряно і наведено межу, встановлено межові знаки. Сторони погодилися з рішенням комісії (а.с.17). Згідно копії акту від 26.05.2014 року, на підставі заяви відповідача, було встановлено, що сторони не можуть знайти порозуміння з приводу межі між їх земельними ділянками та їм запропоновано звернутися до проектної організації для відновлення межі земельних ділянок в натурі, згідно їх Державних актів (а.с.18). Даний акт був наданий позивачу для відома, а отже, позивач був повідомлений щодо пропозиції запропонованої депутатською комісією. Відповідно до повідомлення Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 26.06.2014 року, наданої [PERSON], землевпорядником сільської ради було розяснено, що обмірювати город позивача він не має права, а тому також просить позивача для відновлення межі, згідно Державного акту, звернутися до проектної організації (а.с.19). В своєму листі Тростянецька РДА Сумської області за №02-18/1919 від 16.07.2014 року, на заяву [PERSON], знову розяснила варіанти вирішення питання відновлення меж, а також запропонувала звернутися до суду (а.с.20-21). Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України належними доказами, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підтвердження викладених фактів в позовних вимогах, представником позивача були надані фотокартки (а.с.71,72,73). Судом дані фотокатки були оглянуті та встановлено, дані фотокартки не можуть бути належними доказами у справі, оскільки з них не можливо встановити, що було порушено межу між суміжними земельними ділянками. Відповідно до ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Під час розгляду даної справи неодноразово ставилося питання щодо звернення представником позивача до проектної організації та призначення по справі земельної експертизи, але представник позивача спочатку заперечував проти її призначення, згодом погодився, але в останньому судовому засіданні пояснив, що не наполягає на призначенні експертизи, бо в нього немає коштів для її оплати. При таких обставинах справи, враховуючи вищевикладене, те, що позивачем не надано достатніх доказів про порушення його права як власника земельної ділянки, до проектної організації для вирішення питання щодо відновлення меж він не звертався, від призначення земельної експертизи, яка може бути належним доказом у справі та відповідно до якої можливо встановити межі суміжних земельних ділянок, відмовився, а отже, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню занеобгрунтованістю заявлених вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовляється, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь [PERSON] понесені нею судові витрати. Згідно акту виконаних робіт (а.с.91) загальна сума понесених [PERSON] судових витрат складає 2176 грн.16 коп. Суд вважає за необхідне частково стягнути, понесені відповідачем судові витрати, а саме стягнути судові витрати за участь її представника в судових засідання та ознайомлення з матеріалами справи, без врахування суми за надані ним консультації та підготовки заперечення, що складає суму в розмірі 1201 грн.76 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved