Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Вказує, що квартира належить позивачеві на праві приватної власності згідно договору дарування, відповідач у вказаній квартирі не проживає з 15.06.2020. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає виникають проблеми у праві розпорядження належному позивачеві майном, чим об`єктивно порушуються права позивача, тому він змушений звернутися за захистом до суду. 24.06.2021 від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого заперечує проти задоволення позивних вимог з тих підстав, що між позивачем та відповідачем склалася конфліктна ситуація, позивач чинить перешкоди у користуванні квартирою, змінив замки на вхідних дверях, тому відповідач не може потрапити до приміщення, з даного приводу неодноразово зверталася до правоохоронних органів. 02.07.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вказує, що відповідач добровільно залишила квартиру та вже тривалий час не проживає в ній. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов, посилаючись на ті обставини, що відповідач [PERSON] тривалий час не проживає в квартирі, не користується та не утримує її належним чином. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні такі вимоги не визнали та заперечували проти позову. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно на декілька тижнів їздила в село до матері та що бажала та бажає проживати в квартирі разом із дітьми, але [PERSON] чинить перешкоди, а саме, замінив дверний замок та не пускає її до квартири. В квартирі залишилися її особисті речі, які вона купувала за період спільного проживання із позивачем. Іншого житла вона не має, а на даний час проживає в селі разом із батьками. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 03.11.2009 (а.с.9-10). Як зазначено в акті (довідці) від 25.05.2021 виданої Житлово-будівельним кооперативом при заводі «Білкозин» [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , не проживає з 15.16.2020 (а.с.11). Згідно копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.01.2021 шлюб між сторонами розірвано (а.с.31-32). Відповідно до довідки №796 від 27.10.2020 Березоворудської сільської ради [PERSON] проживає з дітьми без реєстрації за адресою батьків: [ADDRESS] (а.с.33). 14 та 19 червня 2021 [PERSON] зверталася до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області з приводу вчинення [PERSON] перешкод у доступі до помешкання (а.с.39-47). Свідок [PERSON] в судовому надала покази, що вони були сусідами по будинку та із сім`єю [PERSON] були дружні стосунки. З початку літа 2020 року [PERSON] поїхала в село до матері. Після того, як [PERSON] поїхала в село, вже десь через місяць вона бачила, що [PERSON] приїхала на машині разом із дівчиною та виносила багато пакетів з речами із квартири. Що було в пакетах вона не бачила. Потім вже влітку 2021 року [PERSON] декілька разів приїздила до квартири та викликала поліцію, оскільки не могла до неї потрапити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази , що вона є сусідкою по будинку сім`ї [PERSON] . Бачила в червні 2020 року [PERSON] , яка виносила сумки та пакети з квартири, що було в пакетах вона не бачила. Після того майже рік [PERSON] в будинку та дворі не бачила. По якій причині вона виїхала вона не знає. Свідок [PERSON] в судовому надав покази, що із сім`єю [PERSON] вони спілкувалися, оскільки він товаришує із [PERSON] . Зі слів [PERSON] він знає, що [PERSON] зібрала речі та поїхала в село до матері. Особисто він не бачив коли [PERSON] забирала речі з квартири та чому вона поїхала йому не відомо. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що колишня дружина з 15.06.2020 року не проживає у квартирі, не несе будь-яких витрат по утриманню вказаного житла, тому є такою, що втратили право на користування спірним жилим приміщенням. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР ), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім`ї наймача права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Самі по собі посилання позивача про не проживання відповідача відповідно вимог ст. 60 ЦПК України не є належними та достатніми доказами на підтвердження відсутності відповідача у спірній квартирі 16.06.2020 року без поважних причин. Відповідач в свою чергу посилається на те, що вона була відсутня у спірній квартирі у зв`язку із конфліктними відносинами з позивачем, який перешкоджав їй користуватися житлом, проте у спірній квартирі знаходились її речі та вона періодично намагалася відвідати житло, проте замки на вхідних дверях змінені. В результаті можливості там постійно проживати не має. З огляду на зазначене, суд вважає, що позивачем не надано об`єктивних та переконливих доказів на підтвердження залишення та непроживання відповідача у спірній квартирі за своєю волею та без поважних причин. Враховуючи вище викладене в задоволенні заявлених позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed