Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним, та просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» страхове відшкодування у ромірі 68900,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити. Разом з тим просили суд визнати неявку представника відповідача не поважною. Представник ПАТ «РОДОВІД БАНК» підтримав позов та не заперечував проти його задоволення. Представник відповідача 29 жовтня 2014 року надав до суду заперечення проти позову в яких просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав до суду клопотання по факсу про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю представника у іншому судовому засіданні, підтвердження зазначеної обставини не надав. При вирішенні питання про поважність неявки представника відповідача у судове засідання, суд керується наступним. Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць. З матеріалів справи вбачається, що справа тривалий час не може знайти свого вирішення. Представник відповідача ігнорує виклики в суд, в судове засідання не з'являється, доказів поважності неявки до клопотання про перенесення розгляду справи не надає та заяв про можливість розгляду справи у його відсутність до суду не направив. Систематична неявка представника відповідача у судові засідання без обґрунтування поважності їх причин свідчить про неналежне виконання ним процесуальних обов'язків, що є порушенням ч.3 ст.27 ЦПК України. Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст.157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що повторна неявка представника відповідача без поважних причин згідно ст.169 ЦПК України не тягне відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що 28 січня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» був укладений договір добровільного страхування серія АМ №013002 належного позивачеві автомобілю «Форд Фіеста» держаний номер [NUMBER], згідно умов якого страховик зобов'язався здійснити виплату вигодонабувачу ВАТ «РОДОВІД БАНК» (після зміни найменування ПАТ «РОДОВІД БАНК») страхового відшкодування лімітом 68900,00 грн. у разі настання страхового випадку - події ДТП за участю вказаного автомобілю. Договором визначено мінімальний водійський стаж осіб, що мають право керувати застрахованим транспортним засобом - 9 років. Водійський стаж позивача на момент укладення Договору складав 8 років 2 місяці (посвідчення водія серії [NUMBER] від 26.11.2002 року). 23 червня 2011 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд Фіеста» державний номерний знак [NUMBER], який належнить позивачеві, під його ж керуванням, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, що визнано сторонами в судовому засіданні. Згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності ПП [PERSON] №27-07/11 від 08.08.2011 року, завдана власнику вказаного автомобілю матеріальна шкода складає 73241,22 грн. та дорівнює ринковій вартості транспортного засобу. Відповідно до ст.ст.979, 988 ЦК України, ст.ст.16, 20 Закону України «Про страхування»за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ст.990 цього Кодексу та ст. 26 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). 27.06.2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, що вбачається з листа ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» №5794-31 від 15.09.2011 року. Листом №6214-31 від 07.10.2011 року страховик відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на невідповідність його водійського стажу на момент дорожньо-транспортної пригоди критеріям Договору. Відповідно до п.9.5.1 Загальних умов страхування, що є невід'ємною частиною укладеного сторонами Договору, страховик зобов'язаний ознайомити страхувальника з умовами цього Договору і відповідними правилами страховика. Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо супереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідно до п. 10 ч. 3 вказаної статті цього Закону несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. З матеріалів справи вбачається, що заява позивача на страхування та укладений сторонами Договір були складені відповідальною особою страховика шляхом внесення до відповідних форм істотних умов страхування, у тому числі щодо мінімального водійського стажу осіб, що мають право керувати застрахованим транспортним засобом. Аналізуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача та вважає, що невідповідність його водійського стажу умовам Договору не може бути підставою відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки такі розбіжності викликані помилкою відповідальної особи страховика. Виявлення даної помилки позивачем об'єктивно ускладнювалось занадто малим шрифтом Договору. Разом з цим, вигодонабувачем за Договором сторонами визначено ПАТ «РОДОВІД БАНК», що відповідає ч.2 958 ЦК України, ч.4 ст.3 Закону України «Про страхування». Згідно ч.ч.2, 4 ст.636 ЦК України виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Відповідно до п.10.5.2 Загальних умов страхування при повній загибелі застрахованого транспортного засобу страхове відшкодування виплачується страховиком вигодонабувачу, або за письмовою заявою вигодонабувача - страхувальнику. Таким чином, виплата страхового відшкодування позивачу можлива лише за згодою на це ПАТ «РОДОВІД БАНК». Представник ПАТ «РОДОВІД БАНК» не заперечував проти задоволення позову та про стягнення з відповідача на Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», як вигодонабувача, страхового відшкодування. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовна зачва є обґрунтованою та пілягає задоволенню.

Outcome: approved