Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за надані житлово- комунальні послуги у розмірі 97295,49 грн. - основного боргу, інфляційної складової боргу - 25 282,25 грн, 3% річних - 3 852,70 грн., та судового збору у розмірі 1600,00 грн. гривень. Мотивуючи вимоги тим, що надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в будинку за адресою: [ADDRESS] з 2008 року здійснює ТОВ «Акважитлосервіс». Відповідач є власником квартири [ADDRESS] та споживачем комунальних послуг. Відповідач [PERSON] разом з правами на квартиру набув обов'язків, передбачених законом щодо оплати житлово-комунальних послуг, утримання будинку та прибудинкової території. Проте, відповідач не оплачує належним чином комунальні послуги, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за період з 25.03.2013 року по 01.02.2017 року у розмірі 97295,49 грн. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу - 25 282,25 грн. та 3% річних - 3852,70 грн. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі. Відповідачу був встановлений п'ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати письмові пояснення або заперечення на позов. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. Відповідно до п. 9Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 06 листопада 2018 року закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача додатково пояснив, що позивачем надавались відповідачу комунальні послуги з 25.03.2013 року по 01.02.2017 року належним чином. Відповідачем не доведено допустимими доказами, що він звертався до ТОВ «Акважитлосервіс» із заявами щодо неналежного надання послуг, або його тимчасового не проживання в квартирі із проханням не здійснювати нарахування таких послуг. Зауважив, що у зв'язку із відсутністю у квартирі відповідача засобу обліку теплової енергії на опалення, то нарахування за опалення здійснювалось відповідно до пункту 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 пропорційно опалювальній площі квартири враховуючи показники загального будинкового обліку теплової енергії за різниці сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку в цьому будинку. Повідомив, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється і таке самовільне відключення від мереж не є підставою для звільнення від оплати за надані комунальні послуги. З урахуванням поданої відповідачем заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності, представник позивача, виходячи з доводів, якими обгрунтовується позовна заява та наданих додаткових пояснень підтримав позовні вимоги в межах загального строку позовної давності. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позов визнали частково. Заперечували проти позову в частині стягнення з [PERSON] витрат за послуги опалення та гарячого водовідведення оскільки відповідач був відключеним від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, з причин пошкодження забудовником відводу до квартири [ADDRESS]. З даного приводу відповідач звертався до керівництва ТОВ «Акважитлосервіс» як усно так і з письмовою заявою. Разом з тим, такі звернення залишились без відповідного реагування. Більше того, відповідач вказує, що не проживав у квартирі [ADDRESS] а відтак не користувався наданими житлово-комунальними послугами. З огляду на пропуск позивачем без поважних причин загального строку позовної давності, сторона відповідача просить суд про застування наслідків спливу такого строку. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, допитавши свідка [PERSON] дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 23). Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 14.09.2016 року №830 затверджено тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території для багатоквартирного будинку [ADDRESS] , згідно якого оплата послуг не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунком складає 5,95грн. за 1кв.м. загальної площі квартир першого поверху та 6,79 грн. за 1кв.м. квартир крім першого поверху (а.с.17-19). Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 21.12.2016 року №1300 затверджено тариф на теплову енергію, виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води та вартість витрат на проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку теплової енергії ТОВ «Акважитлосервіс». Згідно якого тарифи на теплову енергію для населення становлять 1332,79 грн. та 1510,52 для інших споживачів з ПДВ за 1 Гкал (а.с. 20-22). ТОВ «Акважитлосервіс» надавалися мешканцям та співвласникам будинку [ADDRESS] житлово-комунальні послуги з опалення, електропостачання, холодного та гарячого водопостачання, що підтверджується укладеними договором з ПАТ «Київенерго», з ПАТ «Водоканал» та не заперечується сторонами. З 27.03.2017 року ТОВ «Акважитлосервіс» припинило обслуговування будинку у зв'язку з створенням співвласниками житлового будинку ОСББ та здійснення ним фактичного управління вказаним будинком. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно зі ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 322 Цивільного кодексу України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач заперечує споживання ним послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання посилаючись на те, що такі послуги він не споживав, так як не проживав у спірний період в квартирі. А також, у зв'язку із несправністю трубопроводу системи теплопостачання, що підтверджується актом обстеження квартирної системи теплопостачання від 15.11.2017 року, 21.12.2016 року, дефектуальним актом обстеження приміщення від 13.04.2014 року (а.с.126,127,128). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він у 2013 році був запрошений відповідачем для проведення ремонтно-оздоблювальних робіт у квартирі [ADDRESS], про що було складено дефектуальний акт обстеження від 13.04.2014 року. В результаті обстеження квартири, було встановлено, що централізоване опалення та гаряче водопостачання відсутнє, батареї не встановлені. Після підключення радіаторів опалення, було виявлено аварію при включенні подачі тепла в квартиру сантехніком будинку. Для встановлення причин залиття, було здійснено демонтаж плитки та бетонні стяжки від поверхового вузла підключення тепла та отвору вхідних дверей в квартиру. Та встановлено, що трубопровід системи теплопостачання було пошкоджено при встановленні вхідних дверей арматурою. Разом з тим, в ході судового розгляду позивачем доведено належними та допустимими доказами надання в будинку по [ADDRESS] послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання. Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 № 1268) (далі - Правила), та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 (із змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу від 06.11.2007 № 169, який набув чинності з 09.12.2007) (далі - Порядок). За Цивільним кодексом України система опалення відноситься до сантехнічного обладнання і належить мешканцям на праві спільної сумісної власності, якщо вона обслуговує більше однієї квартири. Невмотивоване змінення системи опалення порушує права інших співвласників. При цьому слід зазначити, що переобладнання системи опалення призводить до розбалансування внутрішньобудинкової системи опалення, яка відноситься до інженерної системи будинку, як цілісного майнового комплексу. Згідно з вимогами відповідних будівельних норм при проектуванні будинку, в якому передбачається централізоване теплопостачання, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув'язані для забезпечення стабільної роботи внутрішньобудинкової системи загалом. Будь - яке втручання в неї шляхом зміни гідравлічного опору (від'єднання від системи централізованого опалення) погіршує роботу системи загалом, чим порушує права інших мешканців, що є недопустимим за Цивільним кодексом України. Саме з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 № 1268 до вищевказаних Правил були внесені зміни, а саме передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не у квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи споживача, а відключення багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до пункту 2.1 Порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до відповідної Комісії органу місцевого самоврядування або місцевого органу виконавчої влади (далі - Комісія) з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. На підставі пункту 2.2 Порядку Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Згідно з пунктом 26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Отже прийняття рішень про надання дозволів на відключення від мереж централізованого теплопостачання окремих квартир (після 09.12.2007), а також на відключення будинків без урахування оптимізованої схеми теплопостачання є порушенням вимог чинної нормативно - правової бази. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до пунктів 25,26,30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Аналогічного висновку, дійшов Верховний Суд України 11.11.2015 року у справі № 6-1192цс15. Таким чином, ТОВ «Акважитлосервіс» виконало свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов'язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що несправність трубопроводу системи теплопостачання відбулась з вини позивача. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Суд критично відноситься до листа позивача від 16.12.2013 року на ім'я Директора ТОВ «Акважитлосервіс», що містить інформацію про відсутність тепло-та водопостачання в квартирі [ADDRESS] з проханням складання відповідного акту. (а.с. 124). Оскільки його направлення на адресу позивача не підтверджено належними доказами. В матеріалах справи також відсутній і акт обстеження за результатами даного звернення. Суд погоджується із твердженнями представника відповідача, що відповідно до Правил, звернення споживача до балансоутримувача будинку може здійснюватись і в усній формі і шляхом письмового повідомлення. Разом з тим, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України. За положенням ст. 12, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, споживач має право на: 1) зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; \Абзац другий підпункту 1 пункту 29 в редакції Постанови КМ № 151 від 17.02.2010\ тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). 2) усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг; 3) несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою; 4) перевірку кількісних і якісних показників надання послуг (якість і тиск води, температура гарячої води, температура повітря у приміщеннях тощо) у порядку, встановленому цими Правилами; \Підпункт 4 пункту 29 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 933 від 03.09.2009\ 5) установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; 6) періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку; 7) ознайомлення з нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг; 8) внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги; 9) звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт; 10) відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг. \Пункт 29 доповнено підпунктом 10 згідно з Постановою КМ № 933 від 03.09.2009\ Споживач має також інші права відповідно до законодавства. Оскільки відповідачем не спростовано доводи позивача щодо надання ТОВ «Акважитлосервіс» у період з 25.03.2013 року по 01.02.2017 року в квартирі [ADDRESS] послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Не доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що [PERSON] звертався із заявами про зменшення розміру плати у зв'язку із надання послуг не в повному обсязі, або тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї, чи усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг у спірний період. В квартирі відповідача у спірний період не установлено квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік, то суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача вартість наданих житлово-комунальних послуг, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від оплати судом не встановлено. Визначаючи період, за який підлягає стягненню вартість наданих послуг суд виходить з наступного. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, де позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України). Згідно із ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З даним позовом до суду ТОВ «Акважитлосервіс» звернувся 16.08.2017 року. При цьому позивачем не наведено обставин та підстав, за яких ним було пропущено строк загальної позовної давності та не наведено поважності причин пропуску такого строку. Із заявами про поновлення такого строку ТОВ «Акважитлосервіс» також не звертався. Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). [PERSON] просить суд про застосування наслідків строку позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності, позивач не наводить поважності підстав з яких ним пропущено позовну давність та не звертається із заявами про поновлення строку. А відповідач просить суд про застосування наслідків спливу строку позовної давності, то суд приходить до висновку про застосування позовної давності. А тому, заборгованість за надані житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] та послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території підлягають стягненню в межах трирічного строку, та виходячи із розрахунку заборгованості складають 86 309,91 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як убачається із розрахунку заборгованості, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем обов'язку по оплаті витрат за надані житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території інфляційні втрати складають 24 689,53 грн. та 3% річні у сумі 2519,24 грн. (а.с. 7,8). На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки, відповідачем не доведено, що несправність трубопроводу системи теплопостачання сталася з вини позивача, не надано суду доказів відсутності заборгованості по сплаті за надані послуги по квартирі [ADDRESS], належних доказів того, що [PERSON] звертався до позивача із заявами про ненадання послуг з опалення та гарячого водовідведення відповідач суду не надав та не спростував доводи позивача, то суд приходить до висновку, що сума заборгованості за житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території у розмірі 86 309,91 грн., інфляційні втрати - 24689,53 грн. та 3% річних - 3 852,96 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, статтею 15 ЦК України передбачено право кожного на захист цивільних прав і інтересів. Статтею 16 ЦК України визначено способи такого захисту судом. А тому, встановивши, що несправність трубопроводу системи теплопостачання сталася з вини певних осіб, це не перешкоджає [PERSON] звернутися в установленому законом порядку з вимогами до них про відшкодування завданих збитків. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial