Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення із відповідача 1597,08 грн. боргу за спожиту електричну енергію, оскільки останній не виконує зобов'язань щодо сплати коштів за спожиту електроенергію, яку постачає позивач до квартири [ADDRESS]. Від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановленні наступні факти та відповідно правовідносини. [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго» за адресою: [ADDRESS], про що свідчить відкритий на ім'я відповідача особовий рахунок [NUMBER] Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону, споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. З огляду на вказане, саме на відповідача покладено обов'язок укладення договору із позивачем на надання відповідних послуг. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов'язальними, позивач повинен здійснювати відплатну передачу електроенергії відповідачу, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України. За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статями 68, 162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. У відповідності з ст. 526 та ст. 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями ст. 610 та ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Станом на 21 березня 2017 року заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію за період з 01.11.2016 року по 01.04.2017 року становить 1597 грн. 08 коп., що підтверджується довідкою від 13.03.2017 року. З довідки департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 30.06.2017 року вбачається, що відсутня інформація про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання [PERSON], але вона є власником особового рахунку. Приймаючи до уваги те, що відповідач є споживачем послуг з постачання електричної енергії, та враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов'язань, позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 11, 526, 530, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст. ст. 68, 162 Житлового кодексу України,

Outcome: approved