Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO] щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], є батьком малолітнього [PERSON], [INFO] З самого народження [PERSON] проживав разом зі своєю матір'ю, [PERSON], дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] у будинку, який належить [PERSON] на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини, [PERSON], також проживав зі своєю на той час дружиною, [PERSON], за вищевказаною адресою. Однак, майже одразу після народження [PERSON], відповідач пішов з дому. 18 червня 2010 року було розірвано шлюб між матір'ю дитини та відповідачем. [INFO] мати [PERSON], [PERSON], померла. Представник позивача у судовому засіданні позов свій підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації проти позовних вимог не заперечував та вважав доцільним їх задоволення. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності та позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи та вислухавши думки сторін встановив наступні фактичні обставини справи. [PERSON], [INFO], який за реєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], є батьком малолітнього [PERSON], [INFO] З народження [PERSON] проживав разом зі своєю матір'ю, [PERSON], дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] у будинку, який належить [PERSON] на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини, [PERSON], також проживав зі своєю на той час дружиною, [PERSON], за вищевказаною адресою. Однак, майже одразу після народження [PERSON], відповідач пішов з дому. 18 червня 2010 року було розірвано шлюб між матір'ю дитини та відповідачем. [INFO] мати [PERSON]. [PERSON], померла. Згідно Акту від 05.11.2014 р. складеного депутатом Височанської селищної ради та Головою вуличного комітету, за адресою: [ADDRESS] постійно проживають [PERSON], [PERSON] та їх онук [PERSON]. Дитина має окрему кімнату, місце для занять, спальне місце. Дідусь та бабуся приділяють достатню увагу вихованню та розвитку хлопчика. Батько дитини, [PERSON], зі слів сусідів, не надає уваги синові, не здійснює матеріальної допомоги на утримання дитини з 2010 року по теперішній час. Окрім того, відповідач був двічі судимий, а саме 07.09.2012 р. був засуджений за ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України та 15.01.2013 р. за ст. 309 ч. 1, ст. 315 ч.1 Кримінального кодексу України. 13 грудня 2014 року [PERSON] склав заяву, підпис на якої була засвідчена приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коваль О.Є. про те, що відповідач просить розглядати справу з питання позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] за його відсутністю та не заперечує проти цього. Згідно характеристики учня 1 класу Зеленогайської ЗОШ 1-3 ступенів [PERSON] [INFO], з народження дитина проживає з бабусею та дідусем, у хлопчика є все необхідне для проживання і навчання: своя кімната, сучасний новий одяг та взуття, повноцінне харчування. Стосунки в родині дуже теплі, базуються на довірі та повазі. Особливо близькі стосунки [PERSON] має з дідусем, [PERSON], який після розлучення батьків замінив йому батька, оточивши його теплом та піклуванням. Батько дитини [PERSON] після розлучення з сином не спілкується і матеріально не допомагає. Після смерті матері дитина продовжує проживати разом з дідусем та бабусею, які йому замінили матір та батька та оточують хлопчика піклуванням та любов'ю. 26 грудня 2014 р. від [PERSON] до Височанської селищної ради надійшла заява про намір залишити [PERSON] у своїй сім'ї. У відповідності до довідки, виданої Височанським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] відвідував Височанський ДНЗ з 2010 р. по 2014 р. За час виховання у ДНЗ дитиною опікувалися: мати [PERSON], дідусь [PERSON], бабуся [PERSON], сестри матері - [PERSON] та [PERSON]. Мати, бабуся, дідусь та тітки приймали активну участь у вихованні та розвитку хлопчика, слідкували за здоров'ям дитини. За час перебування [PERSON] у дитячому садку батько дитини, [PERSON], у вихованні сина не приймав участі. Згідно довідки № 84 Височанської амбулаторії ОПСМ, під час відвідування [PERSON] лікарем, догляд за хворою дитиною здійснювали дідусь та бабуся хлопчика. Батько дитини не приймав участі у лікуванні дитини. Таким чином, убачається злісне ухилення [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню свого малолітнього сина. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодекс) України передбачено, що маги, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ч. 1 ст. 56 Цивільного кодексу України, органами опіки та піклування є районні, районі в м. Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини (затверджений Постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866), Органами опіки та піклування є районні, районі у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно зі ст. 57 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.1 ст. 61 ЦПК України - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. При таких обставинах, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved