Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, остаточно просив стягнути з відповідача на його користь 54 501,60 грн. матеріальної шкоди, завданої злочином, 10 000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати: судовий збір та витрати на переїзд. Позов мотивує тим, що вироком Галицького районного суду м.Львова від 02.11.2015 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме: по факту умисного таємного викрадення 22.08.2015 року майна позивача [PERSON]: наплічник коричневого кольору марки «Deuter Giant» вартістю 2200,00 грн., в якому знаходився ноутбук марки «Apple MacBook Air» серійний номер С02Р8ЕМJG940 сріблястого кольору вартістю 30000,00 грн., телефон марки HTC Desire ІМЕІ [NUMBER] вартістю 1300,00 грн., в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Лайф» із номером [NUMBER] вартістю 30,00 грн.; посвідчення працівника Адміністрації Президента України видане на імя [PERSON]; закордонний паспорт серія [NUMBER], видане на ім'я [PERSON]; кошти в сумі 20000,00 грн.; чоловіча сорочка білого кольору марки «W.E.» вартістю 450,00 грн.; швейцарський ніж (розкладний) чорного кольору марки «Victorinox» вартістю 650.00 грн.; 3G модем компанії «Інтер Телеком» вартістю 800,00 грн., завдавши на загальну суму 55 430,00 грн. В ході досудового розслідування частину речей позивачу було повернуто, а саме: телефон марки HTC Desire ІМЕІ [NUMBER], в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Лайф» із номером [NUMBER]; 3G модем компанії «Інтер Телеком». Так як решту викрадених речей повернуто не було просить їх вартість стягнути в судовому порядку. Крім того, вказаним кримінальним правопорушенням позивачу було заподієно моральної шкоди, яка полягала в тому, що позивачу, як потерпілому, доводилось часто прибувати до слідчого з приводу розслідуваного кримінального правопорушення, викрадені в нього речі були невід'ємним атрибутом його повсякденного життя, необхідними для роботи, контакту з близькими. Втрата посвідчення працівника Адміністрації Президента України спричинили переживання позивача та побоювання щодо втрати роботи, неналежного виконання посадових обов'язків. Спричинену моральну шкоду оцінює в 10 000,00 грн. та просить стягнути таку з відповідача на його користь. У зв'язку з проведенням судових засідань по кримінальному провадженню про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч.1 ст.185 КК України, позивачем було понесено транспортні витрати на переїзди з Києва до Львова в розмірі 1201,60 грн, які просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в позові. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з'явився із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений і від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити зі згоди представника позивача заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи та додані до нього письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215,225,226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступних підстав. Статтею 1166 ЦК України закріплено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, відповідно до положень якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м.Львова від 02.11.2015 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст..75 КК України встановлено 2 роки іспитового строку. Згідно вказаного вироку [PERSON] було визнано винним в тому, що останній 22.08.2015 року о 17.00 год. на перехресті вулиць Зарицьких-Турецька у м.Львові, умисно таємно викрав майна потерпілого [PERSON] (а.с.9-10). З долучених до матеріалів справи розписок встановлено, що позивачу [PERSON] було повернуто телефон марки HTC Desire ІМЕІ [NUMBER], в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Лайф» із номером [NUMBER]; 3G модем компанії «Інтер Телеком» (а.с.7-8). Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, даних в судовому засіданні, решту викраденого майна позивачу повернуто не було, а тому суд вважає, що вартість такого майна в розмірі 53 300,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Частиною 1 статті 1167 ЦК України, закріплено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до положень якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Аналіз вищевказаного положення законодавства дає підстави стверджувати про те, що зобов'язання з відшкодування заподіяної моральної шкоди за наявності в сукупності чотирьох умов: наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправна дія (бездіяльність), причино вий зв'язок між діями (бездіяльністю) та моральною шкодою, вина заподіювача шкоди. У зв'язку з чим суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України, законодавчо передбаченими проявами моральної шкоди є фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевні страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевні страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниження честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оцінюючи пояснення сторони позивача щодо спричиненої їй моральної шкоди, суд вважає, що позивач не довів жодним чином спричинення йому моральної шкоди, будь-яких доказів спричинення такої суду не надав. Крім того, встановлено, що позивачем [PERSON] було понесено додаткові витрати на переїзди у зв'язку з проведенням судових засідань по кримінальному провадженню про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч.1 ст.185 КК України, в розмірі 1201,60 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями квитків (посадочними документами) (а.с.13), які теж підлягають стягненню з відповідача. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, так як позов задоволено частково, а саме на 84,5%, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 545,04 грн.

Outcome: approved