Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь достроково заборгованість за кредитним договором № 014/0489/82/0072500 від 19 липня 2013 року у розмірі 37197,68 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 19 липня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0489/82/0072500, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у розмірі 27413,21 гривень зі сплатою 38,3% річних та строком користування до 19 липня 2019 року. Відповідач зобов'язалася використати кредит та щомісячно в термін до 19 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту здійснювати погашення кредиту, згідно графіку погашення кредитної заборгованості та погашати проценти за користування кредитом. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором № 014/0489/82/0072500 від 19 липня 2013 року виконав та надав відповідачу кредит, а відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого, станом на 01 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 37197,68 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Суд перевіривши заяви представника позивача, відповідача ухвалив про розгляд справи у відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 19 липня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0489/82/0072500, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 27413,21 гривень, зі сплатою 38,3% процентів річних та строком повного погашення кредиту 19 липня 2019 року. Відповідач зобов'язалася погашати суми заборгованості за кредитом відповідно до графіку погашення кредитної заборгованості, який є додатком № 1 до кредитного договору № 014/0489/82/0072500, щомісячно в термін до 19 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. За прострочення виконання грошових зобов'язань за договором № 014/0489/82/0072500 відповідач зобов'язалася сплатити пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення. Позивач надав відповідачу кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у розмірі 27413,21 гривень, а відповідач кредит отримала, але свої зобов'язання за договором кредиту № 014/0489/82/0072500 від 19 липня 2013 року не виконує, в результаті чого станом на 01 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 37197,68 гривень, з яких: · заборгованість за кредитом у розмірі 26502,45 гривень; · заборгованість за відсотками у розмірі 5452,78 гривень; · пеня у розмірі 5242,45 гривень, яка підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 014/0489/82/0072500 від 19 липня 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № 014/0489/82/0072500 від 19 липня 2013 року не виконує, позов визнала у повному обсязі а позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved