Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 06.10.2005 року з нього були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи утримання з 18.07.2005 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення Дзержинським міським судом виданий виконавчий лист №2-4020 від 06.10.2005 року, на підставі якого відкрито виконавче провадження. В рамках вказаного виконавчого рішення винесено постанову про арешт майна. Зазначає, що з 2017 року в нього погіршився стан здоров`я, внаслідок чого не мав постійної роботи. Кошти, які позивач заробляв на тимчасових роботах, витрачав на лікування, внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів. Через відсутність постійного місця роботи в Україні позивач виїхав на територію Російської Федерації, де з 02.07.2019 року офіційно працевлаштувався. У зв`язку з погіршенням здоров`я, позивач був вимушений повернутися до України для проведення медичного обстеження. На сьогоднішній день він не має змоги виїхати за кордон та працювати за місцем працевлаштування через обмеження виїзду, накладеного державним виконавцем. На підставі викладеного, враховуючи стан його здоров`я та неможливість виїхати за місцем роботи, просить розстрочити заборгованість по аліментам в розмірі 127943,61 грн. строком на 24 місяці, шляхом сплати заборгованості рівними платежами по 5330,98 грн. до 10 числа кожного місяця. Відповідачка [PERSON] подала до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що починаючи з моменту стягнення аліментів, позивач систематично їх не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів. Вважає, що позивачем не доведено наявності в нього тяжкої хвороби або інших обставин, а отже відсутні обставини для надання розстрочки сплати заборгованості по аліментам. Представник позивача адвокат Забара А.В. в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог, з урахуванням письмового відзиву. Третя особа в у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 статті 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 06.10.2005 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 1/2 частини мінімального прибутку громадян, починаючи з 18.07.2005 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою заступника начальника ВДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції від 07.04.2014 року відкрито виконавче провадження ВП №42856080 з примусового виконання виконавчого листа №2-4020 від 06.10.2005 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно. Постановою старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 21.05.2018 року накладено арешт на майно боржника [PERSON] . Крім того, постановою старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04.02.2019 року встановлене тимчасове обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України до повного погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Згідно довідки-розрахунку Відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції станом на 15.02.2008 року у позивача [PERSON] утворилась заборгованість по аліментам за період з 18.07.2005 року по 14.02.2008 року і становить 7678,94 грн. Згідно довідки Відділу державної виконавчої служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області Міністерства юстиції України від 27.08.2008 року у позивача [PERSON] утворилась заборгованість по аліментам за період з лютого 2008 року по липень 2008 року і становить 1917,16 грн. Згідно інформації про виконавче провадження №42856080 в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень у позивача [PERSON] утворилась заборгованість по аліментам і станом на 17.09.2019 року становить 127943,61 грн. Майно, на яке можливо було б звернути стягнення у рахунок боргу, у боржника відсутнє. В період з 09.01.2017 року по 18.01.2017 року позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в пульмонологічному відділенні лікарні м. Обнінськ Російської Федерації з діагнозом: дилатаційна кардіоміопатія, артеріальна гіпертензія 3 стадії, риск 4, двосторонній плеврит, застійна двостороння пневмонія, що підтверджується виписним епікризом. В період з 01.02.2017 року по 10.02.2017 року позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні м. Обнінськ Російської Федерації з діагнозом: артеріальна гіпертонії 3 стадії, 3 ступеню, риск 4, що підтверджується виписним епікризом. Згідно виписки ЄА №7834 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] в період з 28.09.2017 року по 04.10.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечнікова» з діагнозом хронічна хвороба нирок. В період з 15.05.2018 року по 25.05.2018 року позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні м. Обнінськ Російської Федерації з діагнозом: артеріальна гіпертонії 3 стадії, 3 ступеню, риск 3, що підтверджується виписним епікризом. В період з 19.12.2018 року по 21.12.2018 року позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні м. Москва Російської Федерації з діагнозом: артеріальна гіпертонії 2 ступеню, що підтверджується виписним епікризом. Крім того, позивачем [PERSON] надані медичні документи з медичними обстеженнями. [PERSON] з 02.07.2019 року офіційно працевлаштований до ТОВ ПК «Міська висота» на посаду оператору станку, що підтверджується копією трудового договору від 02.07.2019 року та копією трудової книжки на ім`я позивача. Посилаючись на тяжке захворювання та неможливість виїзду за кордон для продовження роботи, просить розстрочити заборгованість по аліментам у розмірі 127943,61 грн. строком на 24 місяці. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 № 789-XII, держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до\~ ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч. 1ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. Зважаючи на те, що питання про розстрочення заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом на стадії виконання рішення суду, до спірних правовідносин слід застосувати положення ст. 435 ЦПК України. Так, цією нормою передбачено, що за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (тяжке захворювання боржника або членів його сім`ї, матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може розстрочити виконання рішення. Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі,а частинами і в строки, встановлені наперед. Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим у строк. Розстрочка допускається лише у виключних випадках. Закон не містить визначення істотності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а тому це поняття є оціночним і такий характер обставин має визначатись судом в кожній конкретній справі. Розстрочення заборгованості зі сплати аліментів має ґрунтуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Позивач не надав доказів того, що за період часу з виникнення заборгованості по аліментам позивач він захворів та страждає на тяжку хворобу, витрачає значні кошти на лікування. Вирішуючи питання про те, чи обставини, на які посилається позивач як на підставу для розстрочення заборгованості зі сплати аліментів, є істотними, суд виходить з того, що [PERSON] з моменту стягнення з нього аліментів має заборгованість за період з 2005 року по вересень 2019 року, що складає загальну суму 127943,61 грн. Суд враховує, що позивач є працездатною особою, доказів наявності будь-яких перешкод для належного виконання рішення суду, а й відповідно недопущення такого розміру заборгованості, суду не надано, відсутність інших доходів чи майна, на яке можливо звернути стягнення, суду не надано. Крім того реальне матеріальне становище позивача суду не доведено, з огляду на викладене, позивачем не доведено існування об`єктивних перешкод для сплати ним існуючої заборгованості зі сплати аліментів. Посилання позивача на неможливість виїзду за кордон для продовження роботи, суд розцінює як намагання [PERSON] уникнути сплати заборгованості по аліментам на утримання сина, а тому не можуть бути підставою для розстрочки такої заборгованості. Враховуючи викладене та перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя, а також враховуючи те, що позивач не довів належними й допустимими доказами наявність в нього такого майнового стану, що унеможливлює з об`єктивних причин сплату ним заборгованості зі сплати аліментів, в тому числі враховуючи допущення такої заборгованості діями позивача, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Крім того, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернення до суду з вимогою про розстрочення сплати аліментів в межах цивільної справи, у відповідності до якої видано виконавчий лист. На підставі ст.ст. 180, 194, 195 СК України,

Outcome: dismissed