Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 28.10.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського Калуського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис № 352. Від спільного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Причиною розлучення є несумісність характерів та різні погляди на життя через що між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Тривалий час проживають окремо. Тому просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала . Відповідач в судове засідання також надав заяву про слухання справи у його відсутності, заперечує проти задоволення позову. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 28.10.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського Калуського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис № 352 (а.с.4). Від спільного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Причиною розлучення є те, що у їхніх стосунках часто виникали сварки і непорозуміння. Тривалий час не проживають разом . Згідно із ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом надавався термін на примирення, однак за наданий термін сторони не помирилися. Судом встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім'ї, що призвело до того, що сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, протиріччя між сторонами набули стійкого характеру, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу хоче надалі іменуватися цим прізвищем, а тому після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачки просила не змінювати на дошлюбне. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Дочку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] залишити при матері. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved