Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] з 1/3 до 1/8 частини з усіх видів його заробітку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 06.06.2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.11.2016 року було розірвано. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.06.2016 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісяця. 23.07.2019 року позивач уклав шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », а [INFO] у них народився син [PERSON] . Отже, позивач зазначає, що у нього змінився сімейний стан та у зв`язку із створенням нової сім`ї визначений раніше судовим рішенням розмір аліментів у вигляді 1/3 частки від його доходів є завеликим та ставить його та його нову сім`ю у скрутне матеріальне становище. Таким чином, враховуючи викладене у позивача виникла необхідність звернення до суду із даним позовом про зменшення розміру аліментів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, оскільки позивач одружився, у нього народилась дитина, дружина не працює та отримує соціальну допомогу. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив про незгоду із позовними вимогами, оскільки у позивача лише змінився сімейний стан, що не свідчить про погіршення його матеріального стану та неможливості сплати аліментів у визначеному судом розмірі, а також не є безумовною причиною для зменшення розміру аліментів. Крім того, зазначено, що середній заробіток позивача складає 22788 грн. 84 коп., що в 2,44 рази перевищує середній заробіток по Україні та у 2,16 рази перевищує середній заробіток у Дніпропетровській області та не узгоджується із твердженням позивача, що отримуваних ним доходів після сплати аліментів не вистачає для задоволення потреб його нової сім`ї. Разом з тим, зазначено, що положеннями ч. 5 ст. 183 СК України визначено, що у порядку наказного провадження можливо стягнути аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частки доходів платника, на трьох і більше дітей - у розмірі 1/2 частки, а відтак у разі незгоди платника аліментів із розміром стягнутих аліментів, останній повинен довести неможливість сплати аліментів у визначеному в законі розмірі. Також позивачем у позовній заяві не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами новий розмір аліментів, який він просить стягнути. Представником позивача, в свою чергу, надано до суду відповідь на відзив, в якому остання із посиланням на норми Сімейного кодексу України та на висновки Верховного Суду України зазначає, що зміна сімейного стану є самостійною підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, сторони з 06.06.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.11.2016 року було розірвано (а.с.6,7). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.06.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18.05.2016 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.4-5). 23.07.2019 року між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », укладено шлюб (а.с.8). [INFO] у позивача та [PERSON] народився син - [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» №294 від 20.03.2020 року, середньомісячний заробіток [PERSON] за січень-грудень 2019 року склав 22882 грн. 15 коп. (а.с.11). Згідно довідки ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» №295 від 20.03.2020 року, середньомісячний заробіток [PERSON] за січень-лютий 2020 року склав 22788 грн. 84 коп. (а.с.10). Відповідно до розпорядження №201694383 від 15.01.2020 року, [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 31.01.2020 року по [INFO] (а.с.13) та згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної у місті ради №1276 від 13.03.2020 року, [PERSON] отримує на дитину [PERSON] державну допомогу, загальна сума якої за період з грудня 2019 року по лютий 2020 року склала 12040 грн. (а.с.12). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, судом установлено, що після стягнення з позивача на користь відповідача аліментів за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.06.2016 року, у позивача змінився сімейний стан, оскільки останній одружився та у нього 10.12.2019 року народилась дитина, що в розумінні ст. 192 СК України є підставою для звернення до суду із позовом про зменшенням розміру аліментів. При цьому, відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалась обома батьками. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Разом з тим, положеннями ч. 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім того, згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Таким чином, суд зазначає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача за рішенням суду від 17.06.2016 року не перевищує рекомендований розмір аліментів, встановлений законодавством, який має стягуватись на утримання двох дітей, а тому не погоджується із твердженням позивача щодо досягнення балансу між забезпеченням необхідних життєвих потреб його нової сім`ї та дітей від першого шлюбу у разі зменшення розміру стягуваних з нього аліментів до 1/8 частки його доходу, оскільки вважає, що у такому разі діти перебуватимуть у нерівному становищі, позаяк рівень життя дітей від першого шлюбу буде значно погіршуватись, адже як убачається із зазначених положень законодавства на утримання трьох дітей стягується половина заробітку платника аліментів, що становить по 1/6 частці на кожну дитину, тоді як позивач просить суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів з 1/3 частки до 1/8 частки, що буде становити у разі задоволення позову по 1/16 частці на кожну дитину. Разом з тим, як убачається з позову позивач, як на підставу для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів посилається на створення сім`ї та народження ще однієї дитини, що суд бере до уваги, проте зауважує, що позивач не вказав обставини, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів та не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів значного погіршення його матеріального становища з моменту стягнення аліментів та відповідно після зміни його сімейного стану, позаякз наданих позивачем довідок про доходи, вбачається, що матеріальний стан позивача є стабільним, не є скрутним навіть після відрахувань із заробітної плати аліментів. При цьому, інших доказів на підтвердження твердження позивача щодо нестачі коштів після сплати аліментів на задоволення необхідних життєвих потреб нової сім`ї позивачем до суду не надано. Окрім того, суд приймає до уваги твердження відповідача, викладені у відзиві на позов, стосовно того, що середній заробіток позивача значно перевищує середній заробіток по Дніпропетровській області та по Україні, що підтверджується відомостями з офіційних сайтів Держстату України. Щодо посилань позивача стосовно того, що його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку, тому на даний час не працює, суд зазначає, що у даному випадку непрацездатність [PERSON] має тимчасовий характер, а не постійний, і відповідно до законодавства на період такої непрацездатності передбачено виплату УПСЗН державної допомоги по догляду за дитиною до 3 років, яку остання отримує, що підтверджується відповідною довідкою. Отже, враховуючи викладене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, максимально враховуючи інтереси дітей,

Outcome: dismissed