Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь суму відшкодування у розмірі 90504,50 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постановою Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2007 року на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року закрито провадження у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. [PERSON], який працював водієм Комунальної установи охорони здоров'я станції швидкої медичної допомоги Харківського району Харківської області та керував автомобілем, що належить станції, обвинувачувався у спричиненні смерті [PERSON]. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2008 року та рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 22 січня 2009 року, по цивільній справі за позовом [PERSON] до станції швидкої медичної допомоги Харківського району Харківської області, треті особи - [PERSON], Відділ охорони здоров'я Харківської районної державної адміністрації про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, стягнуто зі станції швидкої медичної допомоги Харківського району Харківської області на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 20000,00 гривень, на відшкодування матеріальної шкоди стягнуто грошову суму у розмірі 7762,50 гривень. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2011 року та рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26 квітня 2012 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до Станції швидкої медичної допомоги Харківського району Харківської області, треті особи - [PERSON], Відділ охорони здоров'я Харківської районної державної адміністрації про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, на користь [PERSON] зі Станції швидкої медичної допомоги Харківського району Харківської області на відшкодування матеріальної шкоди стягнуто грошову суму у розмірі 1500,00 гривень, на відшкодування моральної шкоди стягнуто грошову суму у розмірі 80000,00 гривень. Позивач відшкодував матеріальну та моральну шкоду заподіяну діями відповідача та сплатив на користь [PERSON] та [PERSON] грошову суму у загальному розмірі 109262,50 гривень. Під час роботи відповідача на посаді водія станції швидкої медичної допомоги Харківського району Харківської області в рахунок компенсації відшкодування сплаченої позивачем матеріальної та моральної шкоди із заробітної плати відповідача у період з 01 квітня 2009 року по 30 жовтня 2011 року утримувалося 33%, що склало грошову суму в розмірі 18758,00 гривень. У жовтні 2011 року відповідач звільнився з посади водія станції швидкої медичної допомоги Харківського району Харківської області. Враховуючи, що після звільнення відповідача з роботи, невідшкодованою ним залишилась грошова сума у розмірі 90504,50 гривень, позивач змушений звернутися до суду з позовом про примусове стягнення вказаної суми. Представник позивача Лопатін В.В., який також представляє інтереси третьої особи Комунальної установи охорони здоров'я - Харківської станції швидкої медичної допомоги Харківського району у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розгляди без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до рішень Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2008 року, судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 22 січня 2009 року, Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2011 року, судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 26 квітня 2012 року, [PERSON], 13 лютого 2007 року, керуючи технічно справним автомобілем УАЗ-37 реєстраційний номер [NUMBER], який належить станції швидкої медичної допомоги с. Покотилівка Харківського району Харківської області, рухаючись на 470 км автодороги Київ-Харків-Довжанський наближаючись до регульованого пішохідного переходу, грубо порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3.б; 8.7.3 (е); 8.10; 12.2; 12.3 Правил дорожнього руху України, скоїв наїзд на пішоходів [PERSON], який був смертельно травмований та на [PERSON], якій були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження. У відношенні [PERSON] порушено кримінальну справу за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2007 року на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року провадження у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - закрито. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2008 року за позовом [PERSON], дружини загиблого [PERSON] до станції швидкої медичної допомоги Харківського району Харківської області, треті особи: [PERSON], відділ охорони здоров'я Харківської районної державної адміністрації про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, вимоги позивача задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди 3258,65 гривень та на відшкодування моральної шкоди 20000,00 гривень, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 22 січня 2009 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2008 року в частині відшкодування матеріальної шкоди змінено та стягнуто зі станції швидкої медичної допомоги Харківського району Харківської області на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 27762,50 гривень, в іншій частині рішення залишено без змін. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2011 року за позовом [PERSON], матері загиблого [PERSON] до Станції швидкої медичної допомоги Харківського району Харківської області, треті особи: [PERSON], відділ охорони здоров'я Харківської районної державної адміністрації про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, вимоги позивача задоволені частково та стягнуто з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди грошову суму у розмірі 20000,00 гривень та 1500,00 гривень за надання юридичної допомоги, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26 квітня 2012 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2011 року змінено та суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню зі станції швидкої медичної допомоги Харківського району Харківської області на користь [PERSON] збільшено до 80000,00 гривень, в іншій частині рішення залишено без змін. Комунальна установа охорони здоров'я «Харківська станція швидкої медичної допомоги Харківського району» фінансувалась з місцевого бюджету Харківського району через Відділ охорони здоров'я Харківської районної державної адміністрації, тому останній відшкодував матеріальну та моральну шкоду заподіяну діями відповідача та сплатив на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 27762,50 гривень та на користь [PERSON] - суму моральної шкоди у розмірі 80000,00 гривень та 1500,00 гривень за надання юридичної допомоги, про що свідчать платіжні доручення № 72 від 11 березня 2009, № 200, 201 від 20 липня 2012 року. Таким чином, загальна сума, що сплачена позивачем на користь [PERSON] і [PERSON] на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що спричинена [PERSON] складає 109262,50 гривень, Відповідно до довідки Комунальної установи охорони здоров'я - Харківської станції швидкої медичної допомоги Харківського району № 7 від 18 лютого 2013 року, [PERSON] за період з 01 квітня 2009 року по 30 жовтня 2011 року у добровільному порядку, згідно особистої заяви сплатив Комунальній установі охорони здоров'я - Станції швидкої медичної допомоги Харківського району 18758,00 гривень. Позивач в якості доказів також надав суду: копію паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім'я відповідача; копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, серія А00 № 558501; копію виписки з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, серія ААВ № 514254; копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 лютого 2009 року, від 12 червня 2012 року; від 12 червня 2012 року; копію заяви [PERSON] За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Суд, дослідивши надані докази приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з вини відповідача спричинена матеріальна і моральна шкода у розмірі на загальну суму 109262,50 гривень, яка відшкодована позивачем. Відповідач в порядку регресу, добровільно сплатив на користь позивача 18758,00 гривень, а невідшкодованою залишилась грошова сума у розмірі 90504,50 гривень. Враховуючи, що на день звільнення відповідач не відшкодував позивачу грошову суму у розмірі 90504,50 гривень, вказана сума підлягає примусовому стягненню з відповідача на користь позивача, а позов задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved