Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що від спільного з відповідачкою шлюбу має двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачкою не склалося і з грудня 2019 року вони стали проживати окремо, він в с. Михайлівка Скадовського району Херсонської області, а дружина з дітьми в м. Херсон. Він як батько дітей, постійно турбується їх долею і хотів би брати участь у їх вихованні, однак відповідачка цьому перешкоджає, чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні. Зокрема, в грудні 2019 року вона подала заяву директору школи де навчається старший син з проханням видавати дитину її батькам, а коли до школи прийде батько, то повідомляти її. Аналогічну заяву було подано і до дитячого садка, вихованцем якого є менша дитина. 30 грудня 2019 року він приїхав до місця проживання відповідачки в м. Херсон, привіз новорічні подарунки дітям і хотів з ними поспілкуватись, однак відповідачка разом зі своїми батьками влаштували скандал, не впустили його до квартири і не надали можливості вручити дітям подарунки. У зв`язку з цим він змушений був викликати працівників Херсонського відділу поліції. Аналогічна ситуація сталася 05 січня 2020 року, коли він приїздив до дітей, але йому не надали можливості поспілкуватись з ними. Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд: - визначити спосіб його участі як батька у вихованні малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення часу зустрічей та спілкування з ними щоп`ятниці з 16 год. і до 16 год. неділі кожного місяця за місцем проживання батька без присутності матері дітей; - зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди у вихованні, у визначені судом спосіб та час, малолітніх дітей. Ухвалою суду від 28.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. До участі в справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки Службу у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради (а.с. 15-16). Ухвалою суду від 03.06.2020 по справі постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 85-86). Позивач [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримали з підстав у ній наведених. Представник відповідачки - адвокат Тільненко О. С. просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості. Таку позицію обґрунтовувала протиправністю дій позивача по відношенню до відповідачки, свідком яких були малолітні діти. Михайлівською сільрадою Скадовського району Херсонської області явку представника в судове засідання не забезпечено, сільським головою спрямовано до суду лист в якому висловлено прохання розглядати справу без участі представника сільради, проти вимог позову не заперечує (а.с. 40). Службою у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради явку представника в судове засідання не забезпечено, заступником голови районної у м. Херсоні ради до суду спрямоване клопотання в якому висловлено прохання розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування (а.с. 29). Заслухавши доводи та заперечення учасників судового процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи та встановлених судом обставин убачається наступне. 05 листопада 2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Херсоні, актовий запис за № 587 (а.с. 6). Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , який навчається в другому класі Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 35, та [PERSON] , [INFO] , який відвідує Херсонський навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Херсонської міської ради (а.с. 6 зворотна сторона, 7, 97, 98). В грудні 2019 року [PERSON] подала заяву директору Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 35 з проханням видавати учня першого класу [PERSON] її батькам, [PERSON] та [PERSON] , а коли до школи з`явиться батько, то повідомляти її (а.с. 8). Як вбачається з характеристики від 21.01.2020, [PERSON] проживає на території Михайлівської сільради Скадовського району Херсонської області, де зарекомендував себе з позитивної сторони. Має коло друзів гарної поведінки. Постійної роботи не має, але працює з батьком на земельних ділянках, які належать його батькам. Заяв, скарг від сусідів та мешканців села на [PERSON] до сільської ради не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с. 11). Актом обстеження умов проживання від 21.01.2020 підтверджено наявність необхідних умов для проживання дітей в будинку [ADDRESS] , в якому проживає [PERSON] (а.с. 11 зворотна сторона). Як вбачається з талону-повідомлення єдиного обліку № 36558 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 30.12.2019 о 12.55 год. надійшло повідомлення зі служби 102 від [PERSON] про те, що 30.12.2019 о 12.54 год. його дружина не дає можливості бачитися з дитиною (а.с. 9 зворотна сторона). Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25.02.2020 ухвалено вдати обмежувальний припис у вигляді заборони [PERSON] , входити, перебувати в місці проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , строком на шість місяців (а.с. 74-77). З висновків та рекомендацій психологічного обстеження Херсонської міської громадської Асоціації психологів та психотерапевтів, вбачається, що на момент його виконання 16.03.2020, [PERSON] не готовий спілкуватися з батьком, йому страшно, відчуває себе беззахисним. З наведенням відповідних обґрунтувань зазначено про те, що зустрічатися батькові з сином краще через деякий час, після психологічної реабілітації кожного і, на початку, у присутності мами (а.с. 78). З наданої Херсонською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 35 Херсонської міської ради інформації вбачається, що навчання [PERSON] , [INFO] , з урахуванням гурткової роботи в понеділок, вівторок, четвер та п`ятницю розпочинається о 08.15 год., закінчується о 15.00 год., в середу - з 08.00 год. по 15.00 год. (а.с. 123). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству з родиною [PERSON] , відносини в якій були нормальні, [PERSON] дуже любить своїх дітей, між подружжям не виникало сварок, проте коли почала за місцем їх проживання з`являтися мати [PERSON] в родині могли бути сварки, оскільки та, на її думку, негативно впливала на доньку в зв`язку із чим відносини у подружжя погіршувалися. На даний час [PERSON] не проживає разом зі своєю дружиною. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що в січні 2020 року разом із [PERSON] приїздив до м. Херсон, оскільки той хотів побачитися зі своїми дітьми, віддати їм подарунки, однак дружина [PERSON] не дозволила йому зустрітися із дітьми, внаслідок чого між ними відбувся конфлікт. Відповідно до частини 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частин 8 та 9 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 1 статті 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно приписів частин 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини 1 статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Стаття 19 СК України передбачає участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, Михайлівською сільрадою Скадовського району Херсонської області надано висновок, в якому запропоновано, визначити час зустрічей та спілкування батька [PERSON] з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] : --- щоп`ятниці з 16.00 год. і до 16.00 години неділі кожного місяця за місцем проживання батька без присутності матері дітей; --- в канікулярний період за бажанням дітей за місцем проживання батька без присутності матері дітей (а.с. 95). Службою у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради надано висновок, в якому запропоновано, визначити час зустрічей та спілкування батька [PERSON] з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щонеділі з 10.00 год. до 14.00 год. за місцем проживання матері (а.с. 139). Частинами 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Із зазначених норм слідує, що при вирішенні спору щодо дитини, першочерговим є саме інтереси дитини. За встановлених обставин суд вважає, що з врахуванням інтересів малолітніх дітей, обставин, що мають істотне значення, а саме їх віку, який не дозволяє на тривалий час відривати їх від матері, оскільки потребують особливої уваги та відношення, статті, а також рівності прав обох батьків щодо дітей, суд вважає необхідним відступити від запропонованих органами опіки та піклування висновків, які по суті є протилежними та визначити [PERSON] наступні способи його участі як батька у вихованні малолітніх дітей: побачення з дітьми у першу та третю суботу кожного місяця з 10.00 год. по 17.00 год. за місцем проживання матері; побачення з дітьми у другу та четверту неділю кожного місяця з 10.00 год. по 17.00 год. за місцем проживання матері, й насамперед з урахуванням стану здоров`я та інтересів дітей. При визначенні такого способу участі позивача як батька у вихованні малолітніх дітей, суд також зважає на складну епідемічну ситуацію в країні, відстань від місця проживання дітей та проживання позивача, що становить не менше 70 км., відсутність даних щодо наявності у власності чи користуванні позивача транспорту. Суд вважає, що визначення участі позивача у вихованні малолітніх дітей у запропонованому позивачем та Михайлівською сільрадою Скадовського району Херсонської області способом, а саме шляхом встановлення часу зустрічей та спілкування з дітьми щоп`ятниці з 16 години і до 16 години неділі кожного місяця за місцем проживання батька без присутності матері дітей, порушуватиме право матері на спілкування та виховання дітей у вихідні дні, та, з урахуванням розпорядку дня старшої дитини, навчання в якої з понеділка по п`ятницю закінчується о 15 годині, не відповідатиме в повній мірі інтересам дитини щодо відпочинку. Також, оскільки питання про визначення способів участі у вихованні дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дітей - їх права на належне виховання та піклування батьками, права на безперешкодне спілкування з кожним із них, здійснення якого є запорукою нормального психічного розвитку дітей, позивач не позбавлений права на звернення до суду в майбутньому про встановлення іншого порядку та способу його спілкування з дітьми при зміні обставин, що обумовили саме такий спосіб розв`язання справи та, перш за все, віку дітей. З огляду наведеного позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Оскільки в судовому засіданні встановлено наявність зі сторони матері перешкод щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, з метою забезпечення виконання рішення в цій частині, вимоги про зобов`язання відповідачки не чинити перешкод [PERSON] у вихованні, у визначені судом спосіб та час, малолітніх дітей, підлягають задоволенню. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial