Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом який в подальшому уточнив, просить зобовязати відповідача власними силами та за її рахунок звільнити земельну ділянку площею 0,02 га на вул. Кобзарській у м. Львові від межі А до Г від А до Б позначеного на план - схемі меж земельної ділянки в акті Державної інспекції сільського господарства в Львівській області № 203 від 11.04.2014 року, яка прилягає до її приватизованої земельної ділянки площею 0,0541 га по вул. Кобзарській у м. Львові, за кадастровим номером: 4610137200:05:003:0026 та стягнути з відповідача 2524 грн. 30 коп. шкоди завданої самовільним зайняттям земельної ділянки. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що відповідач самовільно захопила земельну ділянку площею 0,02 га на вул. Кобзарській у м. Львові із земель загального користування та земель комунальної власності не наданих їй у власність, що порушує право Львівської міської ради, як органу уповноваженого територіальною громадою м. Львова на розпорядження землями міста. Тому, дана земельна ділянка підлягає звільненню та приведенню у придатний для використання стан. Відповідачка у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за місцем проживання. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши думку прокурора та представника ЛМР, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав. У ст. 13, 14 Конституції України закріплено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 11 Земельного кодексу, повноваження районних у містах рад у галузі земельних відносин визначаються міськими радами. Стаття 152 Земельного кодексу України, встановлює способи захисту прав на земельні ділянки. Так, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, та інші. При цьому, стаття 153 Земельного кодексу України, встановлює, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених Земельним кодексом України та іншими законами України. Як вбачається з державного акту від 29.09.2010 року за № 01:10:469:00094 кн. 01-5 (серія ЯЛ № 304148) про право власністі на земельну ділянку за адресою на вул. Кобзарській у м. Львові площею 0,0541 га така належть [PERSON] (а.с. 66). Перевіркою Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області встановлено самовільне захоплення [PERSON] земельної ділянки площею 0,02 га на вул. Кобзарській у м. Львові із земель загального користування та земель комунальної власності не наданих у власність, що підтверджується актом від 11.04.2014 року № 203 та план - схемою земельної ділянки (а.с. 7). Відповідно до ст. 211 Земельного кодексу України, самовільне зайняття земельних ділянок є одним з порушень, за які громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність. Статтею 212 Земельного кодексу України встановлено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. При цьому, відповідачем внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в межах населеного пункту м. Львова, завдано шкоди, яка відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу затверджених Постановою КМ України 25.07.2007 року становить 2524,30 грн. З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов слід задоволити у повному обсязі та відновити порушене відповідачем право територіальної громади в особі Львівської міської ради. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved