Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив заявою від 14.11.2018 року а.с. 244-245 т.1, та просив зобов'язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з сином [PERSON],[INFO]. Визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] шляхом зобов'язання [PERSON] надавати позивачу для спілкування сина з понеділка по четвер кожного тижня з 16.00 години до 21.00 години та на вихідні дні, а саме з 16.00 години кожної п'ятниці до 08.00 години кожної неділі, з правом забирати особисто [PERSON] дитину з місця його проживання або навчання (дитячого садка, школи, дитячих розважальних закладів та будь-яких інших установ) та з правом перебування дитини в місцях загального відпочинку дітей без присутності матері дитини та за місцем проживання батька дитини за адресою: [ADDRESS], а в період хвороби дитини надавати йому безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного знаходження (проживання). А також надавати батьку сина: в першій половині дня, а саме з 8.00 до 14.00 години у день народження чи святкування дня народження дитини; на увесь день святкування дня народження батька дитини [PERSON], [INFO] та дня народження бабусі дитини [PERSON], [INFO], а саме з 8.00 до 20.00 години дня святкування; для відвідування та святкування разом з дитиною новорічних та різдвяних свят, дня знань (1 вересня) та інших свят, які влаштовують дошкільні, шкільні та інші державні, навчальні, розважальні, спортивні, музичні заклади (в т.ч. в театр, кінотеатр, цирк, ярмарок, стадіон, фестиваль та інші), в яких перебуває на навчанні дитина або які бажає відвідати дитина; надавати батьку дитину для спільного відвідування психолога без згоди матері та відвідування лікарів відповідного профілю та будь-яких лікувальних чи оздоровчих закладів в т.ч. і приватних, без згоди матері; надавати батьку сина для гостювання за місцем проживання батька дитини на 1/2 частину всіх шкільних канікул дитини; на період щорічної відпустки батька дитини один раз на рік; для оздоровлення, відпочинку та всебічного розвитку дитини для мандрування світом, за згодою дитини та матері дитини. Стягнути з відповідача на користь позивача 100 000 гривень у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він та відповідач мають спільного сина [PERSON], [INFO]. 25 березня 2017 року відбувся конфлікт між ним та батьком відповідачки [PERSON], після вказаного конфлікту [PERSON] почала чинити перешкоди у побаченні та спілкуванні з сином. Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 25 травня 2017 року йому встановлені дні побачення з сином. Вказане рішення [PERSON] було проігноровано й сина він не бачить. 14.09.2017 року судом прийнято рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Час минає він та дитина страждають, а відповідачка продовжує робити все щоб син його забув, так як в добровільному порядку надавати можливість спілкуватися з сином відмовляється. Відповідачка має хворобливий стан здоров'я, а тому малолітнім сином фактично опікуються її батьки, які є дідом та бабою хлопчика, хоча він як батько, має переважне право на це. Створення відповідачкою перешкод у спілкуванні та виховані дитини, що виражаються в ігноруванні рішень органу опіки та піклування його батьківських почуттів, його власної турботи та прив'язаності до дитини завдало йому моральної шкоди у вигляді глибоких душевних страждань та необхідності докладати додаткові зусилля для організації життя, яку він оцінює в сто тисяч гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Салій О.О. позов підтримали та пояснили, що рішенням виконкому Ніжинської міської ради неодноразово встановлювалися дні побачення позивача з сином [PERSON], але відповідач ігнорує вказані рішення й не надає можливості позивачу, як батьку малолітнього хлопчика спілкуватися з ним. Вже майже два роки батько не бачив сина, що призводить до того, що дитина забуває його, всі ці обставини негативно впливають на позивача додаючи йому моральних страждань і призвели до моральної шкоди яку він оцінює в сто тисяч гривень. Відповідач перебуває під впливом своїх батьків, які знаючи її вади здоров'я, мають беззаперечний контроль над нею і її життям. Просили відновити права позивача на спілкування з власною дитиною. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Дорошенко Г.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що сімейне життя між сторонами не склалося внаслідок чого шлюб між ними було розірвано в вересні 2017 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього [PERSON], [INFO]. Між позивачем та батьком відповідачки дійсно мав місце конфлікт, як наслідок неадекватної поведінки [PERSON] Позивач веде себе агресивно, тому вона не дає йому можливість бачитися з сином. Вона не заперечує того, що син з батьком мають право спілкуватися, але враховуючи безпричинні вибухи агресії в позивача, боїться за наслідки такого спілкування зважаючи на те, що позивач хоче бачити сина в її відсутність. Вона як мати турбується щоб спілкування хлопчика з батьком, якого він не бачив тривалий час, не завдало йому психологічної травми. Вважали за доцільним для прийняття участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] визначити наступні дні побачень батька з сином: вівторок з 16.00 години до 19.00 години, четвер з 16.00 години до 19.00 години, першу та третю суботу місяця з 10.00 годин до 19.00 годин. Водночас спілкування батька з сином має відбуватися виключно за бажанням дитини та з врахуванням особистого режиму та розпорядку дня дитини. Перебування дитини з батьком згідно графіку побачень в місцях загального відпочинку проводити в присутності матері при необхідності, за потребою дитини. В період хвороби дитини побачення з батьком можливе при бажанні дитини на стадії виздоровлення, а також за згодою інших мешканців зареєстрованих по місцю проживання дитини. День народження [PERSON], 5 серпня проводити в дошкільному навчальному закладі, якщо це не вихідний день. А святкування батьки проводять у визначений графіком день для кожного, або разом по домовленості. День народження [PERSON], 19 жовтня дитина проводить у дошкільному навчальному закладі, або пізніше в школі, і святкує з батьком в дні визначені графіком. Свято 8 березня [PERSON] проводить з мамою, і при його бажанні та домовленості між батьками вітає бабусю [PERSON] (або це робить в інші дати). Батько дитини, [PERSON] відвідує всі свята на яких присутній [PERSON] в складі групи дошкільного навчального закладу або разом з класом школи, в якій навчається. Всі інші святкування згідно графіка побачень. Лікування, щеплення, профілактичні медичні огляди (в тому числі і відвідування психолога) тільки за згодою матері і згідно правил та протоколів МОЗ України. Гостювання [PERSON] у батька за місцем його реєстрації ([ADDRESS]) визначити в межах 1/2 частини всіх шкільних канікул по бажанню дитини і за домовленістю батьків. Гостювання [PERSON] у батька за місцем його реєстрації на період щорічної відпустки визначити по бажанню дитини згідно графіка та за домовленістю батьків. Побачення батька з сином для мандрування світом надавати за згодою його матері, та згодою дитини, після досягнення віку, коли дитина може самостійно приймати рішення (10 років). Представники третьої особи виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області як органу опіки та піклування Єрофєєва Л.Г. та Рацин\~Н.Б. пояснили, що органом опіки та піклування декілька разів приймалось рішення про вирішення спору між сторонами відносно спілкування [PERSON] та дитини [PERSON], [INFO]. Вказані рішення відповідачем ігноруються. Батько хлопчика має самостійний заробіток, працює, не зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, не веде антигромадський, аморальний спосіб життя та може створити належні умови для виховання та розвитку, тобто має можливість забезпечити належне виховання малолітньому сину. Обставини які б перешкоджали батьку [PERSON] спілкуватися з малолітнім сином відсутні. Вважають, що в ситуації, що склалась порушуються права дитини на спілкування з батьком. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 14 лютого 2015 року по 14 вересня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.09.2017 року (копії на а.с. 30, 32 т.1). Копією свідоцтва про народження [PERSON],[INFO] підтверджується, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.31 т.1). В матеріалах справи містяться копії медичних довідок на а.с. 38 з яких вбачається, що [PERSON] на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Довідкою про доходи на а.с. 39 т.1 підтверджується, що [PERSON] працевлаштований та отримує заробітну плату, за місцем роботи та місцем проживання [ADDRESS], характеризується позитивно як спокійна, врівноважена, творча та креативна людина (копії на а.с. 36, 37 т.1). Згідно копії довідки виконкому Ніжинської міської ради від 26.06.2017 року (а.с. 29 т.1) [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS], до складу його сім'ї входять мати та сестра. Копією свідоцтва про право власності на житло (а.с. 41 т.1) підтверджується право власності позивача на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. За місцем реєстрації та проживання позивача створено належні умови для проживання дитини, що підтверджується копією акту обстеження умов проживання на а.с. 40 т.1. Крім того позивачем надано висновок № 2/02-18 від 20.02.2018 року (а.с. 166-183 т.1) складений спеціалістом центру психологічної експертизи інституту аналітичних досліджень і сучасної освіти на замовлення [PERSON] З вказаного висновку вбачається, що [PERSON] у поведінці та спілкуванні виявляє риси дорослої соціально зрілої людини, у нього відсутні особистісні та психічні властивості які б могли перешкоджати його спілкуванню із сином [PERSON],[INFO]. В матеріалах справи містяться копії медичних довідок на а.с. 73 т.1 з яких вбачається, що [PERSON] на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Відповідно до копії свідоцтва про право власності батьку відповідачки належить на праві власності квартира [ADDRESS], за вказаною адресою відповідач зареєстрована та проживає разом з батьками та малолітнім сином [PERSON], [INFO] (копія довідки на а.с. 83 т.1). За місцем проживання та реєстрації [PERSON] характеризується позитивно, доброзичлива, чуйна, займається вихованням дитини, дружелюбна, в конфліктних ситуаціях не помічена (копія характеристики на а.с 81 т.1). Відповідач працевлаштована - працює лікарем терапевтом Ніжинської ЦРЛ, за місцем роботи характеризується як чуйна, свідома, спокійна та врівноважена, користується авторитетом серед колег по роботі, скарг на неї не надходило (копія характеристики на а.с. 80 т.1). Позивачем надано документи які свідчать про наявний конфлікт між ним та батьком відповідачки [PERSON], що містить ознаки кримінального правопорушення вчиненого відносно позивача (копії листів поліції на а.с. 44,45 т.1). Відповідачкою надано документи, що підтверджують нанесення позивачем тілесних ушкоджень матері відповідачки [PERSON] (лист слідчого ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області на а.с. 89 т. 1 та копія витягу з ЄРДР на а.с. 87 т.1). Твердження позивача про хворобливий стан відповідача, з посиланням на виписку з медичної карти, що на а.с. 210 т.1, та не здатність останньої, в зв'язку з наявним захворюванням, проживати з малолітньою дитиною та опікуватися сином спростовується випискою лікуючого лікаря, що стан здоров'я [PERSON] надає їй змогу проживати з сином та виховувати його. Витягом з рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 25.05.2017 року № 113 (копія на а.с. 35 т.1) підтверджується, що позивачу встановлено дні побачень з малолітнім сином [PERSON],[INFO] 1 та 3 суботи щомісячно з 08 год.00 хв. до 08 год.00 хв. неділі 2 та 4 неділі щомісячно з 08 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. понеділка. Спілкування має відбуватися виключно за бажанням дитини. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 29.05.2018 року, яке постановою Чернігівського апеляційного суду від 13.11.2018 року залишено без змін, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] разом з батьком по [ADDRESS] відмовлено. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 20.12.2018 року погодженого рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 20.12.2018 року № 450 (а.с. 10-12 т.2) вбачається, що враховуючи найкращі інтереси дитини [PERSON],[INFO], та з метою припинення загострення конфлікту між батьками, виконавчий комітет Ніжинської міської ради, як орган опіки та піклування, рекомендував наступний регламент побачень батька з малолітнім сином: - щовівторка та щочетверга з 16-ї години до 19-ї години кожної неділі, з правом батьку [PERSON] забирати особисто дитину з місця проживання або навчання; - першої та третьої суботи з 10.00 годин до 19.00 години, другої та четвертої неділі місяця з 10.00 години до 19.00 години. А після виповнення [PERSON] шести років - першого тижня суботи місяця з 10.00 годин до 10.00 годин неділі; - кожного року 19 жовтня в день народження батька [PERSON], та 8 березня в день народження бабусі [PERSON], з 16.00 години до 18.00 години; - кожного року 5 серпня в день народження дитини [PERSON],[INFO] з 10.00 години до 13.00 години. У період шкільних канікул кожен з батьків, за попередньою домовленістю із іншим, має право проводити більше часу разом з дитиною та відпочивати разом з нею на території України чи за її межами за умови обов'язкового попереднього погодження по мірі зростання дитини. У період хвороби дитини [PERSON],[INFO], батько має право відвідувати останнього та надавати йому допомогу. Батьки, [PERSON] та [PERSON], повинні спільно вирішувати питання, що стосуються навчання, виховання, утримання, оздоровлення, лікування малолітнього сина [PERSON], 05.08.2015 року. Батько, [PERSON], має право відвідувати та брати участь у родинних святах в навчальному закладі, цікавитися успіхами хлопчиками. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із частинами першою та другою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України). Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Враховуючи викладене, встановивши, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином, суд приходить до висновку про наявність підстав для реалізації батьківських прав позивача у судовому порядку. На думку суду встановлений органом опіки та піклування порядок спілкування батька з дитиною є обґрунтованим, справедливим і таким, що відповідає інтересам дитини та не порушує принципу рівності обох батьків у питаннях виховання дитини. Отже вирішуючи спір між сторонами, суд врахувавши висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 20.12.2018 року погодженого рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 20.12.2018 року № 450, яким встановлено спосіб участі у вихованні дитини, приходить до висновку про те, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, а тому вважає за необхідне визначити саме такий спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина, що не суперечить інтересам дитини. Запропонований позивачем графік побачень з сином підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що не всі дії визначені в ньому, схвалено та погоджено органом опіки та піклування в наданому висновку, та спрямовані на забезпечення найкращих інтересів дитини, оскільки такі дії позивача без погодження з матір'ю хлопчика можуть порушувати графік дитини та звичайний усталений уклад його життя та мають узгоджуватись обома батьками з метою забезпечення інтересів та гармонійного розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. У судовому засіданні сторони пояснили, що з 27 березня 2017 року батько не бачився з дитиною. Тому, з урахуванням віку та його психологічної прив'язаності до матері, суд вважає, що на даний час відсутність матері поряд з дитиною протягом тривалого часу буде для нього стресом та може завдати моральну травму. При цьому суд зважає на те, що позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання як за домовленістю сторін так і в судовому порядку щодо зміни способу його участі у вихованні дитини з урахуванням її віку, стану здоров'я, зміни ставлення дитини до нього, укріпленням психоемоційного зв'язку та формуванням довірливих стосунків між ними. Всі зазначені вище висновки зроблені судом з урахуванням конкретних обставин справи та на підставі висновку органу опіки та піклування, який не містять відомостей, що унеможливлюють прийняття його судом як належний доказ у справі. З приводу заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то суд приходить до наступних висновків. Висновком № 1/02-18 від 19.02.2018 року (а.с. 144-165 т.1) складеним спеціалістом центру психологічної експертизи інституту аналітичних досліджень і сучасної освіти на замовлення позивача підтверджується, що внаслідок дій [PERSON] [PERSON] тривалий час переживає тривогу за життя і розвиток своєї дитини, страх за майбутнє свого сина, почуття провини перед ним за те, що не може захистити права сина на отримання батьківської підтримки і виховання. На думку суду, дії [PERSON] по вчиненню перешкод в спілкуванні [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] спричинили позивачу моральну шкоду, з огляду на те, що батько тривалий час позбавлений можливості бачитися з сином і хлопчик може забути його і в подальшому перестане сприймати як батька. Слід зазначити, що перешкоджання в спілкуванні порушує не лише права батька, а й права його малолітнього сина, який в силу віку сам не може дати оцінку необхідності та важливості такого спілкування, а правом дитини на побачення з батьком розпоряджається мати на власний розсуд. Тому з врахуванням співмірності завданої шкоди та матеріальної можливості [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивача 2000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання про розмір завданої моральної шкоди суд приходить до висновку, що сума в 100000 гривень, яку просить стягнути позивач є занадто високою, враховуючи ту обставину, що з відповідачкою проживає їх спільна дитина, на утримання якої вона витрачає кошти, а задоволення позову в такому значному розмірі негативно вплине на матеріальне забезпечення яке надає дитині [PERSON] Проаналізувавши викладене суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. Від компенсації судових витрат за рахунок відповідача позивач відмовився.

Outcome: partial