Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, та просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» грошові кошти у розмірі 108 000, 00 грн., у якості боргу за неповернення вкладу за договором банківського вкладу «Швейцарський «постійний» № 750129/2014 від 19.02.2014 року, стягнути з відповідача на його користь 10 000, 00 грн. грошової компенсації завданої моральною шкодою, а також стягнути з відповідач на його користь суму сплаченого судового збору у розмірі 1008, 00 грн. Позивач у судове засідання з'явився, свої позовні вимоги уточнив в частині стягнення з відповідача на його користь боргу з повернення вкладу за договором банківського вкладу «Швейцарський «постійний», посилаючись на те, що ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» частково повернув позивачу його грошовий вклад, а на момент проведення судового засідання заборгованість відповідача перед позивачем складала 11 508, 63 грн., у зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача та його користь грошові кошти у розмірі 11 508, 63 грн., у якості боргу за неповернення вкладу за договором банківського вкладу «Швейцарський «постійний» № 750129/2014 від 19.02.2014 року, моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1008, 00 грн.. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував та просив винести судове рішення на сьогоднішньому судовому засіданні. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином викликався у судові засідання, про причини своєї неявки суду не повідомив, про розгляд справи у суді відомо, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Суд вважає, що у даному випадку можливий заочний розгляд справи згідно з вимогами ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти цього, а у справі достатньо матеріалів для заочного розгляду. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, та вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 19 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу «Швейцарський «постійний» № 750129/2014. Відповідно до умов договору строк владу складав один місяць, згідно п. 1.7 вказаного договору, дата вимоги вкладу - 19 березня 2014 року. 19 лютого 2014 року, відповідно до п. 1.3 договору, позивач вніс на вкладний рахунок 170 00, 00 грн., відповідач прийняв від позивача грошові кошти строком на один місяць на умовах та в порядку визначених договором. 10 квітня 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути залишок вкладу готівкою. Однак позивачу було повідомлено, що отримати кошти він зможе пізніше без зазначення певної дати. На момент звернення позивачем до суду влад так і не було повернуто [PERSON] У судовому засіданні 05 вересня 2014 року позивач уточнив свої позовні вимоги та зазначив, що станом на теперішній час йому було частково повернуто вклад, а заборгованість відповідача перед позивачем, що залишилася, складає 11508, 63 грн., що підтверджується наданими позивачем виписками по особовим рахункам. Відповідно ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до умов ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки у даному випадку мають місце договірні відносини, а тому відповідальність банку можлива лише у випадку встановленому договором. Однак договір банківського вкладу не містить вимог згідно з якими банк повинен відшкодовувати моральну шкоду. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути лише заборгованість по банківському вкладу у розмірі 11508, 63 грн.. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 115, 09 грн.. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial