Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 37463 грн. 64 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, в обґрунтування якого послався на те, що 09 лютого 2016 року, приблизно о 22 годині 40 хв., відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по [PERSON] в м. Кривому Розі в напрямку вул. Дніпропетровське Шосе з боку м-р Індустріального, не дотримався меж безпечної швидкості та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під його керуванням та яким він фактично володіє, в результаті чого цей автомобіль зазнав механічних пошкоджень, визначених згідно дослідження судового експерта-автотоварознавця в розмірі 34863 грн. 64 коп., за яке він сплатив 2000 грн., а також сплатив 400 грн. за послуги евакуатора, а також отримав тілесні ушкодження, і хоча цивільна відповідальність відповідача була застрахованою в ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УКРАЇНА», однак ліцензію цього страховика якої анулювали, тому саме відповідач повинен нести відповідальність за шкоду, завдану йому ДТП, а також за завдану йому моральну шкоду, що полягає в сильних душевних хвилюваннях з приводу як ДТП, так і отриманих тілесних ушкоджень. У судове засідання від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності: позов підтримує, у разі неявки відповідача просить ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УКРАЇНА» в судове засідання також не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, обставини вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) 09 лютого 2016 року, приблизно о 22 годині 40 хв., коли той, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по [PERSON] в м. Кривому Розі в напрямку вул. Дніпропетровське Шосе з боку м-р Індустріального, не дотримався меж безпечної швидкості та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням позивача, в результаті чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, а сам позивач тілесних ушкоджень, підтверджені постановою Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу від 30.03.2016 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.12). У результаті цієї ДТП автомобіль позивача отримав механічних пошкоджень на суму 34863 грн. 64 коп., що підтверджується висновком судового експерта-автотоварознавця (а.с.13-18). За проведене експертне автотоварознавче дослідження позивачем було сплачено 2000 грн., а також було сплачено за послуги евакуатора 400 грн. (а.с.19, 20). Разом з тим, в результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, у звязку з чим його було направлено на амбулаторне лікування (а.с.28). Згідно страхового полісу №АЕ/ 4007452, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахованою в ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УКРАЇНА» (далі Страховик) з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, в розмірі 50000 грн. (а.с.11). Отже, розглядаючи вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в загальному розмірі 37463 грн. 64 коп., суд приходить до такого. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Тобто, зазначеною нормою закону встановлено відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка стала наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини в цьому його володільця. На володільця не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню такої шкоди, лише якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Із аналізу зазначеної норми матеріального права вбачається, що матеріальна шкода виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушеного належного йому майнового права. Між тим, у відповідності до ст. 979 ЦК України за договором\~страхування\~одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а\~страхувальник зобов'язується сплачувати\~страхові платежі\~та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, при настанні страхового випадку страховик відповідно до\~страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з п. 12.1. цього ж Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від\~страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Як убачається з матеріалів справи, ліцензію Страховика анульовано розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання фінансових послуг, за №905 від 30.04.2015 року (а.с.24-27). Однак навіть за відсутності існування такого Розпорядження позивач може відмовитися від права вимоги до страховика та одержати повну компенсацію шкоди від особи, яка її завдала, про що йдеться в постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 №6-725цс16. Відтак, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду, завдану пошкодженням його автомобіля в розмірі 34863 грн. 64 коп., а також 2000 грн., сплачених за автотоварознавче дослідження та 400 грн. за послуги евакуатора, а всього стягнути 37263 грн. 64 коп., а тому ця частина вимог підлягає частковому задоволенню. Що ж до вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Виходячи з положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що матеріальна шкода позивачеві заподіяна за вини відповідача. За таких обставин суд уважає за необхідне стягнути моральну шкоду в частині, яка доведена позивачем у судовому засіданні. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд ураховує такі критерії визначення розміру її відшкодування, як характер правопорушення, яке є проступком, скоєним з необережності, ступінь вини відповідача, який на протязі тривалого часу не намагався усунути шкідливих наслідків правопорушення, глибину душевних страждань позивача, повязаних з тим, що він отримав у звязку з ДТП тілесні ушкодження та безперечно душевну травму, наслідки якої мали вплив на психічний стан позивача, що позивач тривалий час був позбавленим можливості отримати з боку відповідача відшкодування матеріальної шкоди, тож вимушений був звертатись до суду за захистом свого порушеного права, тому суд уважає, що у звязку з цим позивачу спричинено моральну шкоду, яку оцінює у 1000 грн. Отже, у звязку з наведеним, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial