Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі: 37 255 доларів США 93 центи (що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.03.2016 року становить 987 931 грн. 98 коп. та суму сплаченого судового збору. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що 18.08.2008 року між ним та [PERSON] було укладено договір кредиту №700/706709-KR. Позивачем зазначено, що згідно з п. 1.1. Договору, відповідачу було надано на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 32 496 (тридцять дві тисячі чотириста дев'яносто шість) доларів США 00 центів, зі сплатою процентної ставки в розмірі 13,00 процентів річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом до 14 серпня 2015 року на умовах, визначених цим Договором. Вказав, що відповідно до п. 1.2. Договору, кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки Mitsubishi, модель Grandis, 2008 року випуску, бежевого кольору, згідно з договором купівлі-продажу №1456 від 12.08.2008, укладений між відповідачем та ТОВ «Автоград». Зазначено, що зобов'язання позивача, визначенні у договорі кредиту №700706709-KR від 18.08.2008, а саме п. 2.1., були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки та квитанцією від 18.08.2008. Позивач вказує, що станом на 15.03.2016 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитом складає 37 255 доларів США 93 центи (що в еквіваленті за курсом НБУ станом 15.03.2016 становить 987 931, 72 грн., з них: 399911,56 грн. - сума заборгованості за кредитом, 358304,51 грн. - сума заборгованості за відсотками, 101217,51 грн. - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 128798,40 грн. - сума за несвоєчасне повернення відсотків. Виходячи з наведеного вище позивач звернувся до суду та просив задовольнити позов. Позивач в судове засідання 21.11.2016 не з'явився, подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги повністю, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судові засідання 04.07.2016, 12.09.2016 та 21.11.2016 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Виходячи з цього та вимог ст. 77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України). Отже, двостороннім правочинами притаманна наявність взаємоузгодженого волевиявлення двох осіб, спрямованого на виникнення єдиного правового результату, покликаного забезпечити реалізацію обопільної чи самостійної мети кожної з цих осіб. Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як передбачено ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до п.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд відзначає, що зазначений вище договір підписаний в двосторонньому порядку сторонами без будь - яких зауважень і застережень, в судовому порядку не визнаний недійсним. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтями 11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Частиною 1 ст. 530 передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що 18.08.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №700/706709-KR. Згідно з п. 1.1. Договору, відповідачу було надано на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 32 496 (тридцять дві тисячі чотириста дев'яносто шість) доларів США 00 центів, зі сплатою процентної ставки в розмірі 13,00 процентів річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом до 14 серпня 2015 року на умовах, визначених цим Договором (а.с. 3-8). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 1.2. Договору, кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки Mitsubishi, модель Grandis, 2008 року випуску, бежевого кольору, згідно з договором купівлі-продажу №1456 від 12.08.2008, укладений між відповідачем та ТОВ «Автоград». Зобов'язання позивача, визначенні у договорі кредиту №700706709-KR від 18.08.2008, а саме п. 2.1., були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки та квитанцією від 18.08.2008. Як вбачається, з детального розпису сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, станом на 15.03.2016 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитом складає 37 255 доларів США 93 центи (що в еквіваленті за курсом НБУ станом 15.03.2016 становить 987 931, 72 грн., з них: 399911,56 грн. - сума заборгованості за кредитом, 358304,51 грн. - сума заборгованості за відсотками, 101217,51 грн. - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 128798,40 грн. - сума за несвоєчасне повернення відсотків. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов Кредитного договору №700/706709-KR від 18.08.2008 року, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості в розмірі 37 255 доларів США 93 центи (що в еквіваленті за курсом НБУ станом 15.03.2016 становить 987 931, 72 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 14818, 98 гривень.

Outcome: approved