Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 29 жовтня 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 5000 грн. Згідно умов даного кредитного договору відповідач зобов`язаний був щомісячно повертати кредит та відсотки за користування кредитом. Однак, в порушення умов вказаного кредитного договору відповідач належно не виконував взятого на себе зобов`язання і своєчасно не вносив необхідні платежі. Станом на 12 квітня 2020 року він має заборгованість за кредитним договором з урахуванням, відсотків пені та штрафних санкцій на загальну суму 15512,53 грн. (6633,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту (в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 6633,75 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту), 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 2318,64 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, 5345,26 грн. - нарахована пеня, 0,00 грн. - нараховано комісії, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), 714,88 грн. - штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 24 червня 2020 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. З матеріалів справи вбачається, що відповідач відсутній за зареєстрованою у встановленому порядку адресою проживання. Відзив на позов не подав. У відповідності до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 29 жовтня 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 5000 грн. Згідно умов даного кредитного договору відповідач зобов`язаний був щомісячно повертати кредит та відсотки за користування кредитом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Однак, судом встановлено, що в порушення умов договору відповідач належно не виконував взятого на себе зобов`язання і своєчасно не вносив необхідні платежі. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 12 квітня 2020 року він має заборгованість за кредитним договором з урахуванням, відсотків пені та штрафних санкцій на загальну суму 15512,53 грн. (6633,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту (в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 6633,75 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту), 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 2318,64 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, 5345,26 грн. - нарахована пеня, 0,00 грн. - нараховано комісії, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), 714,88 грн. - штраф (процентна складова). Також, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Поряд з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафів є необґрунтованими з огляду на таке. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, вищевказаними Умовами передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобов`язань більш ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідача штрафів. Таким чином, виходячи із вимог вищевказаних Законів суд вважає необхідним стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідача на користь позивача в загальній сумі 14297,60 грн. Також у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, стягнувши його в сумі 1938,80 грн.

Outcome: partial