Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вимогою до відповідача про визнання договору купівлі-продажу ? частини квартири під № 5 у будинку № 7 по вулиці Варненській в місті Одесі дійсним. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує таким. Договір купівлі-продажу був укладений у письмовій формі, відповідач у повному обсязі отримала від позивача грошову суму, в якості повної оплати за вказану частку квартири. З метою нотаріального посвідчення договору позивач неодноразово звертався до відповідача, але останній постійно ухиляється від його нотаріального посвідчення. В теперішній час на спірну квартиру накладено арешт, що робить неможливим нотаріальне посвідчення зазначеної угоди купівлі-продажу, що порушує інтереси позивача. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду із позовною заявою. Представник відповідача (за довіреністю від 05 червня 2009 року, зареєстровано в реєстрі за № 2622) у попереднє судове засідання зявився, позов визнав, визнав обґрунтованою вимогу про визнання договору купівлі-продажу ? частини квартири під № 5 у будинку № 7 по вулиці Варненській в місті Одесі від 05 травня 2007 року дійсним. В подальшому відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, поважних причини неявки в судове засідання суду не представили. Суд у звязку з неявкою відповідача і його представника та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з однієї сторони, та відповідач [PERSON] з іншої сторони, 05 травня 2007 року уклали договір купівлі-продажу ? частини квартири під № 5 у будинку № 7 по вулиці Варненській в місті Одесі, яка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожній. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу від 05 травня 2007 року, укладений сторонами у письмовій формі без наступного нотаріального посвідчення угоди. Після укладання зазначеного договору сторони повністю виконали умови договору. Згідно договору купівлі-продажу від 05 травня 2007 року між продавцем, відповідачем по справі, та покупцем, позивачем по справі, досягнуто домовленості щодо вартості предмету договору, а саме ? частини квартири під № 5 у будинку № 7 по вулиці Варненській в місті Одесі. Продавцем отримана сума в розмірі 150000,0 за зазначену частку квартири до підписання договору. Це підтверджується представленою позивачем оригіналом розписки від 05 травня 2007 року, та визнанням позову представником відповідача в попередньому судовому засіданні. На сьогоднішній момент нотаріально посвідчити договір від 05 травня 2007 року, укладений у письмовій формі, позивач не може, оскільки відповідач постійно ухилялася від його нотаріального посвідчення, посилаючись на зайнятість. На пропозицію позивача повернути отриману суму за продану частину квартири відповідач відмовилася. Факт ухилення від укладання договору в нотаріальному порядку підтверджується також неявкою відповідача в судове засідання, позов визнаний через представника. Крім того, 30 жовтня 2009 року державним виконавцем Першого відділу ДВС Київського району м. Одеси на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору. Позивачем надана до суду заява співвласниці спірної квартири [PERSON], згідно якої вона не заперечує проти укладення договору купівлі-продажу ? частини квартири під № 5 у будинку № 7 по вулиці Варненській в місті Одесі між [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо одна зі сторін цілком чи частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. У звязку з тим, що в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення угоди і така можливість фактично втрачена, має також місце небажанням відповідача повернути кошти позивачу, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову.

Outcome: approved