Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та в остаточній редакції просив визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», тамбуром літ. «а» загальною площею 77,60 кв.м. житловою площею 51,50 кв.м. з ганком літ. «а1», господарськими будівлями та спорудами: сараями літ. «Б» літ. «Е», погребом літ. «бп», літньою кухнею літ. «Г», гаражами літ. «Д» літ. «Н», оглядовою ямою літ. «догл», навісами літ. «Ж» літ. «Л», душем літ. «З», вбиральнею літ. «І», колодязем літ. «К», вигрібними ямами літ. «Я», літ. «Я1», огорожами 1, 2, 3, 4, розташованими за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] знаходився житловий будинок, який належав батьку позивача [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району 22 вересня 1969 року за реєстровим №2008. [INFO] останній помер, після його смерті залишилася спадщина у вигляді вищевказаного будинку, яку прийняли позивач по справі та його мати, дружина померлого, оскільки постійно проживали з останнім та були зареєстровані у спірному житловому будинку, однак належним чином свої спадкові права спадкоємці не оформили. В 1983 році матір'ю позивача [PERSON] старий будинок за адресою [ADDRESS] був знесений, на його місці побудований новий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. [INFO] мати позивача [PERSON] померла, після її смерті залишилася спадщина у вигляді спірного будинку, яку фактично прийняв позивач, оскільки на день смерті матері постійно проживав у зазначеному будинку та був у ньому зареєстрованим, однак спадкові права оформити не має можливості через відсутність правовстановлюючого документа на псірний будинок. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, суду надана суду заява за підписом В.о. селищного голови В.О. Палагута, якою останній просить розглянути справу у відсутність представника Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки КП «Люботинське бюро технічної інвентаризації» №84в від 24 серпня 2015 року, житловий будинок [ADDRESS] в цілому зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Люботинською Держнотконторою 27 серпня 1960 року за реєстровим №3015 та свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого Люботинською Держнотконторою 14 серпня 1969 року за реєстровим №1623. 22 вересня 1969 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. Договір посвідчений нотаріусом Другої Харківського району державної нотаріальної контори Медведевою В.Д. за реєстровим №2008. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, однак зареєструвати в БТІ спірне домоволодіння [PERSON] не встиг, оскільки [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 лютого 1974 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] В ході судового розгляду судом встановлено, що єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] були його дружина - [PERSON] (свідоцтво про шлюбу серії [NUMBER] від 09 квітня 1954 року) та син - позивач по справі [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22 липня 1966 року). Згідно із ст..529 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як встановлено судом з матеріалів справи, зокрема з паспортних даних позивача щодо місця його реєстрації, постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03 вересня 2015 року та листа Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №1257/01-16 від 18 вересня 2015 року, після смерті [PERSON] фактично спадщину прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON], оскільки на день смерті проживали та були зареєстровані у спірному будинку та повністю його утримували. Судом встановлено та підтверджується довідкою КП «Люботинське бюро технічної інвентаризації» №84в від 24 серпня 2015 року, що в 1983 року будинок [ADDRESS] був знесений і [PERSON] та [PERSON] за власний рахунок, без розробки та погодження проекту, отримання дозволу на початок будівельних робіт, здачі об'єкту до експлуатації, зведений новий житловий будинок самовільно. Однак зареєструвати в БТІ спірне домоволодіння [PERSON] не встигла, оскільки [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 квітня 1997 року. При таких обставинах, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] та [PERSON], як спадкоємцями першої черги спадкування за законом, була прийнята спадщина після смерті відповідно чоловіка та батька [PERSON], померлого [INFO]. Враховуючи викладене, суд вважає [PERSON] та [PERSON] такими, що набули право власності на житловий будинок [ADDRESS] в рівних частках. Єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] на момент відкриття спадщини, був її син. - позивач по справі [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22 липня 1966 року). Згідно із ст..529 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК України, у редакції закону 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] її син [PERSON] фактично спадщину прийняв, оскільки на день смерті своєї матері по теперішній час постійно проживає в спірному будинку, утримує його в належному стані, таким чином фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, про що свідчить відомості в паспорті позивача щодо його місця реєстрації. Крім того, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Радіонової Т.І. від 03 вересня 2015 року, після смерті [PERSON], померлої [INFO], яка відкрилась за місцем проживання останньої за адресою: [ADDRESS], до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся [PERSON], його заява зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №637, спадкову справу за ведемо за №272/2015. Заяв про прийняття спадщини або відмову від спадщини в шестимісячний строк до нотаріальної контори не надходило. Вищевказаною постановою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] у зв'язку з відсутністю відомостей щодо реєстрації новозбудованого житлового будинку. При таких обставинах, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON], як спадкоємцем першої черги спадкування за законом, була прийнята спадщина також після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Після закінчення будівництва позивачем було замовлено технічну інвентаризацію домоволодіння з новозбудованими будівлями в цілому. Згідно технічного паспорту КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» на будинок [ADDRESS] станом на 04 серпня 2015 року, після здійснення самочинного будівництва, домоволодіння [ADDRESS] складається з наступного: житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», тамбуром літ. «а» загальною площею 77,60 кв.м. житловою площею 51,50 кв.м. з ганком літ. «а1», господарськими будівлями та спорудами: сараями літ. «Б» літ. «Е», погребом літ. «бп», літньою кухнею літ. «Г», гаражами літ. «Д» літ. «Н», оглядовою ямою літ. «догл», навісами літ. «Ж» літ. «Л», душем літ. «З», вбиральнею літ. «І», колодязем літ. «К», вигрібними ямами літ. «Я», літ. «Я1», огорожами 1, 2, 3, 4. Згідно технічного висновку з оцінки стану будівельних конструкцій житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] ТОВ «Архітектурне бюро Харківського району» (кваліфікаційний сертифікат АЕ №002582) в результаті проведеного обстеження збудованого спірного житлового будинку встановлено, що несучі та огороджувальні конструкції зазначених об'єктів не мають дефектів, які свідчать про зниження несучої здатності, в результаті чого загальний стан будівельних конструкцій відноситься до ІІ категорії - задовільний. За результатами обстеження модна встановити, що технічний стан конструкцій обстеженого житлового будинку забезпечує надійну експлуатацію, безпеку для життя та здоров'я людей. Відповідно до ст.. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На момент розгляду справи будівництво житлового будинку та надвірних споруд у межах належного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] завершено. Таким чином, судом встановлено, що самочинне будівництво проведено з дотриманням санітарно-технічних вимог і правил експлуатації, та не порушує права інших осіб. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При таких обставинах, суд вважає можливим визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved