Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який в процесі розгляду справи уточнив та в уточненому позові просить суд зобовязати відповідача усунути йому перешкоди у спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON], [INFO], визначивши способи його участі у вихованні дитини та у спілкуванні з нею за його місцем проживання, розташованим за адресою: Одеська область, смт Ширяєве, вул. Маліновського, 126, на протязі всіх щорічних зимових канікул та на протязі всіх щорічних літніх канікул, посилаючись в обґрунтування уточнених позовних вимог на те, що з 28.12.2001 року до січня 2011 року він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від яких є вказана неповнолітня дитина та яка після розірвання шлюбу з відповідачем залишилась проживати з нею в м. Кривому Розі, а він переїхав до смт Ширяєве Одеської області, де проживає до цього часу, однак відповідач чинить йому перешкоди у спілкування з сином, не зважаючи на те, що він проживає біля моря, і проведення часу у такій місцевості буде позитивно впливати на здоровя дитини, на її імунітет та на її світогляд. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги за підстав, зазначених в позові. Відповідач визнала уточнені позовні вимоги частково, пояснила суду, що не заперечує проти відвідування сином батька за місцем його проживання на протязі зимових канікул з 01 січня до їх закінчення та весь липень під час літніх канікул, оскільки, по-перше, після спілкування з батьком вона не задоволена поведінкою сина, по-друге, майже весь перший місяць літніх канікул дитина зобовязана перебувати у шкільному таборі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, обставини існування між сторонами спору щодо участі позивача у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачем, встановленні рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 17.07.2012 року (а.с.10). Не знайшли сторони порозуміння в цьому питанні і в судовому засіданні. Виходячи з положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. У відповідності до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Виходячи з положень ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, суд, зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи вимоги зазначених правових норм, беручи до уваги, що в даному випадку, насамперед, слід діяти в інтересах дитини, встановлює позивачеві спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною наступним чином: за місцем його проживання протягом щорічних зимових канікул, починаючи з 01 січня і до їх закінчення та протягом щорічних літніх канікул, починаючи з 01 липня і до 01 серпня, вважаючи, що саме такий порядок буде доцільним по відношенню до дитини та справедливим по відношенню до сторін. Вимоги про зобовязання відповідача усунути позивачеві перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною задоволенню не підлягають, позаяк унеможливлюють їх виконання у спосіб, передбачений чинним законодавством. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення уточненого позову. При цьому суд зауважує, що в разі зміни обставин, пов'язаних з віком дитини,\~при наявності спору між батьками, сторони не позбавлені можливості згідно вимог\~ст. 158 СК України\~звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно ст. 159 СК України\~знову звернутись до суду про визначення іншого способу участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею. На підставі викладеного,

Outcome: partial