Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив (а.с. 89), в якому просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , виключити відомості про батька дитини - [PERSON] , громадянина України, із актового запису про народження №6287, виданого Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та зобов`язати Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести відомості до вказаного свідоцтва про народження, та у графі «Батько» замість « [PERSON] » зазначити « [PERSON] », громадин України. Свої вимоги мотивує тим, що з 2010 року по кінець 2019 року, він та відповідач по справі, перебували у стосунках, від яких у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . На момент народження дитини, позивач був у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, відповідач зареєструвала дитину самостійно, та відділом РАЦС дитина була зареєстрована на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Після народження дитини позивач постійно спілкувався з дитиною та проводив час, цікавився її особистим життям, брав участь у її вихованні та постійно надавав матеріальну допомогу, дитина завжди називає його батьком. На даний час відповідач перешкоджає позивачу у побаченні з дитиною, що стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25 січня 2021 року було відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 24.03.2021 року представником позивача було надано до суду клопотання про проведення судово-генетичної експертизи. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 24 березня 2021 року клопотання представника позивача було задоволено частково та призначено по цивільній справі судово-генетичну експертизу та зобов`язано відповідача - [PERSON] забезпечити явку в експертну установу дитину - [PERSON] , у визначений експертами день та час для відібрання біологічних зразків та проведення експертного дослідження. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 16 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник на уточнених позовних вимогах наполягали та просили позов задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини не явки суд не повідомила, також в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Представник Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву, згідно якого просив розглянути справу у його відсутність та вирішення справи залишено на розгляд суду (а.с. 27-28, 45). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Оскільки відповідач був належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3, 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 47, 48, 56, 57, 84, 87-88, 93), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач та його представник не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та Сімейним Кодексом України. Як встановлено у судовому засіданні, з 2010 року по кінець 2019 року позивач з відповідачкою [PERSON] мали незареєстровані у встановленому законом порядку сімейні стосунки, від яких у них народилася [INFO] донька [PERSON] , батьками якої вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.07.2015 року, актовий запис № 6287 (а.с.11). Актовий запис про батька дитини був зроблений за прізвищем матері, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 12). Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. На підставі ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved