Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за комунальні послуги, яка утворилась за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.01.2013 року по 01.05.2015 року в сумі 4038,47 грн. та судовий збір в сумі 689,00 грн., за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року в сумі 3667,35 грн., індекс інфляції в сумі 520,11 грн., 3 % річних в сумі 138,00 грн. та судовий збір в сумі 1921,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26 квітня 2017 року Апеляційним судом Донецької області винесено рішення по справі № 219/3484/16 про стягнення з [PERSON] заборгованості за комунальні послуги в розмірі 4038,47 грн. за період з 01.01.2013 року по 01.05.2015 року та судового збору в сумі 689,00 грн. Позовні вимоги задоволені частково, пропорційно між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину, яка складалась з грошових коштів та квартири за адресою: [ADDRESS] , в якій без реєстрації проживає [PERSON] . У спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , є син [PERSON] , останній є власником Ѕ частки вищевказаної квартири та споживачем комунальних послуг, проте платежі за комунальні послуги не здійснює, у зв`язку з чим, має заборгованість за період з 01.09.2015 року по 01.08.2018 року в сумі 3667,35 грн., на яку нараховані індекс інфляції в сумі 520,11 грн. та 3 % річних в сумі 138,00 грн. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Радченко Л.А. від 13.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.08.2019 року справу прийнято до провадження судді Погрібної Н.М. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2020 року замінено первісного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, надав суду заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог та розглянути справу у його відсутність. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до відзиву відповідача, останній позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що з позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.01.2013 р. по 01.05.2015 р. вбачається строк позовної давності. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 26.04.2017 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за комунальні послуги за період з 01.01.2013 р. по 01.05.2015 р. в сумі 4038,47 грн. та судовий збір в розмірі 689 грн. [PERSON] незрозуміло той факт, що існує особовий рахунок № [NUMBER] на його ім`я і особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , при цьому квитанції про нараховані суми до сплати за комунальні послуги надходять і надходили лише на [PERSON] , без поділу суми на двох власників. Вищевказана квартира є приватизованою, проте позивач, на власний розсуд, розділив особовий рахунок та самостійно визначив, яку саме суму [PERSON] , як співвласник, має сплачувати, що привело до плутанини у розрахунку заборгованості по комунальних послугах за особовим рахунком № [NUMBER] . [PERSON] зазначає, що незалежно від того, що йому належала Ѕ частина вищевказаної квартири до січня 2020 року, послуги позивача за обома частками квартири сплачувалися [PERSON] , що підтверджується копіями квитанцій. Разом з тим, позивач просить стягнути з [PERSON] суми за часткою [PERSON] , які вже були сплачені. Вважає, що позивачем не надано в якості доказу, належного розрахунку заборгованості. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справі та проаналізувавши законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов до такого висновку. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23.07.1998 року власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] звернувся до Світлодарської державної нотаріальної контори Донецької області з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Спадкове майно: квартира за адресою: [ADDRESS] , Ѕ частка якої, належить [PERSON] , який помер [INFO] , грошові внески в Дебальцевському відділенні № 6688 ВАТ «Державний Ощадний банк України», що підтверджується копією заяви [PERSON] від 12.06.2008 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.08.2013 року. [PERSON] звернувся до Світлодарської державної нотаріальної контори Донецької області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з Ѕ частини квартири за адресою: [ADDRESS] , та залишилось після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується копією заяви [PERSON] від 29.03.2019 року. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.03.2019 року спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його син [PERSON] , спадщина складається з Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Частка квартири належить [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Вугелгірською ТЕС 23.07.1998 року. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.11.2019 року вбачається, що Світлодарською державною нотаріальною конторою Донецької області, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа № 24/2019, 29.03.2019 року видано свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.03.2019 року спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , спадщина складається з Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Частка цієї квартир Ѕ належить [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якої була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Відповідно до договору купівлі-продажу частки квартири від 15.01.2020 року [PERSON] продав [PERSON] Ѕ частку квартири за адресою: [ADDRESS] . З пункту 13 цього договору вбачається, що покупець зобов`язується сплатити заборгованість з комунальних послуг, що складались на день посвідчення цього договору, в сумі 18836,00 грн. до 01.01.2015 року. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.01.2019 року скасовано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Центренерго» в особі ВО Вуглегірська ТЕС заборгованості за комунальні послуги за період з 01.01.2013 р. по 01.05.2015 р. в сумі 4038,47 грн., за період з 01.09.2015 р. по 01.08.2018 р. в сумі 3667,35 грн., індексу інфляції в сумі 520,11 грн., 3 % річних в сумі 138,00 грн. та судового збору в розмірі 176,20 грн. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 26.04.2017 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.12.2016 року скасовано, позовні вимоги ПАТ «Центренерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги задовольнені частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Центренерго» заборгованість за комунальними послугами за період з 01.01.2013 р. по 01.05.2015 р. в сумі 2861,69 грн., 3% річних - 96,50 грн., інфляційні витрати - 1080,28 грн., всього 4038,47 грн. та судовий збір в розмірі 689 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за комунальні послуги за період з 01 вересня 2015 року по 01 серпня 2018 року, за адресою: [ADDRESS] , наявна заборгованість в розмірі 3667,35 грн. на вказану суму позивачем, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, нарахована сума інфляції в розмірі 520,11 грн. та 3% річних в сумі 138,00 грн. Розрахунок здійснено на основі тарифів, затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, № 1171 від 31.03.2015 р., № 2718 від 05.11.2015 р., № 1101 від 09.06.2016 р., № 1782 від 06.10.2016 р., № 1536 від 28.12.2017 р. Як зазначено у ст. ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У відповідності до ч. 5 п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Тобто, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надання житлово-комунальних послуг. А тому, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Така правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі № 3-184гс14. Згідно зі ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Щодо заяви відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності до позовних вимог, слід зазначити наступне. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами, ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.01.2019 року скасовано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Центренерго» в особі ВО Вуглегірська ТЕС заборгованості за комунальні послуги за період з 01.01.2013 р. по 01.05.2015 р. в сумі 4038,47 грн., за період з 01.09.2015 р. по 01.08.2018 р. в сумі 3667,35 грн., індексу інфляції в сумі 520,11 грн., 3 % річних в сумі 138,00 грн. та судового збору в розмірі 176,20 грн. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 26.04.2017 року з [PERSON] на користь ПАТ «Центренерго» стягнуто заборгованість за комунальними послугами за період з 01.01.2013 р. по 01.05.2015 р. в сумі 2861,69 грн., 3% річних - 96,50 грн., інфляційні витрати - 1080,28 грн., всього 4038,47 грн. та судовий збір в розмірі 689 грн. Позивач звернувся до суду 07.05.2019 року. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтерес. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За положеннями ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на час звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу, судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання ПАТ «Центренерго» заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України 2004 року, перериває перебіг строку позовної давності. Отже, до позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комунальні послуги, за період з 01.01.2013 р. по 01.05.2015 р. в сумі 4038,47 грн., судового збору в сумі 689,00 грн., за період з 01.09.2015 року по 01.05.2016 року в сумі 849,51 грн., індексу інфляції в сумі 272,57 грн., 3 % річних в сумі 68,90 грн., слід застосувати строк позовної давності та в цій частині у задоволенні позову відмовити, оскільки звернувшись до суду 07.05.2019 року позивач пропустив строк позовної давності. Заборгованість за комунальні послуги за період з 01.05.2016 року по 01.08.2018 року в сумі 2817,84 грн., на яку нараховані індекс інфляції в сумі 247,64 грн. та 3 % річних в сумі 69,10 грн., підлягає стягненню з відповідача, оскільки позивачем не пропущено строк позовної давності. За викладених обставин, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на оплату судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 719,79 грн.

Outcome: partial