Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цією заявою і вказав, що 23.12.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», який являється правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №001-01083-231210 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок №26258904184119 в національній валюті України - гривні, випускає та надає відповідачу платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених у тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку №1 до договору, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Відповідно до п.1.3. вищезазначеного договору банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення кредитного договору ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5 000,00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Кошти, згідно кредитного договору та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, а також для зняття готівки. Згідно п. 5.2. Договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобовязань за цим договором. У відповідності до умов вищевказаного договору відповідач зобовязався щомісячно в строки визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Однак, відповідач порушив умови договору щодо погашення сум заборгованості, тому станом на 30.04.2015 року сума заборгованості складає 12 357,50 грн., яка складається з: тіла кредиту 4 826,35 грн., простроченого тіла кредиту 2 623,66 грн. та заборгованості за відсотками 4 907,49 грн. В звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 12 357,50 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але після того, як судом, у встановленому законом порядку, йому був направлений конверт із рекомендованим повідомленням про дату, час і місце розгляду справи, даний конверт повернувся до суду із відміткою про те, що адресат по зазначеній адресі не проживає. Однак, п. 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України зазначає, що судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. А отже, відповідач був належним чином повідомлений, однак в судове засідання не зявився, письмових заперечень проти позову та заяви про розгляд прави за його відсутності не надав, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив. Згідно із ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як згідно з положенням ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач уклали договір №001-01083-231210 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 23.12.2010 року, що підтверджується ксерокопією останнього (а.с.3), за умовами якого відповідачу було надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії та тарифами на обслуговування платіжних карток (а.с.4); станом на 30.04.2015 року відповідач допустив заборгованість по кредиту в розмірі 12 357,50 грн. (а.с.6). Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved