Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та вимоги мотивує тим, що 28.02.2018 року його було звільнено з роботи. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги, передбаченої наказом, у зв`язку з чим останній був змушений звернутися до суду. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.02.2019 року було стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати в сумі 13817,45 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в період з 05.03.2018 року по 14.02.2019 року в розмірі 11521,71 грн. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.08.2019 року було стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.02.2019 року по 01.08.2019 року в розмірі 6382 грн. 53 коп., з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів. Однак, заборгованість по заробітній платі позивачу виплачена не була. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 23.07.2020 р. в розмірі 20225,16 грн. Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав письмовий відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позову. Справу просить розглядати без його участі. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та 28.02.2018 року був звільнений з займаної посади. Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.02.2019 року було стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати в сумі 13817,45 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в період з 05.03.2018 року по 14.02.2019 року в розмірі 11521,71 грн. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.08.2019 року було стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.02.2019 року по 01.08.2019 року в розмірі 6382 грн. 53 коп., з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів. Заробітна плата [PERSON] досі не виплачена. Відповідно до ч.1ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем в письмовій заяві, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні станом на 23.07.2020 р. (за період з 02.08.2019 р. по 23.07.2020 р.) становить 20225,16 грн. з розрахунку: 244 р.д. х 82,89 грн. (середньоденна заробітна плата позивача). Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач … повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються… Тому докази не надані сторонами суду першої інстанції не можуть в подальшому подаватись судам інших інстанцій і такі докази не можуть бути покладені в основу їхніх рішень. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, станом на 23.07.2020 р. (за період з 02.08.2019 р. по 23.07.2020 р.) в розмірі 20225,16 грн. з послідуючим утриманням з цієї суми податків та загальнообов`язкових платежів. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved