Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 15003 грн. 97 коп. у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка виникла у звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань згідно його умов та в обґрунтування своїх позовних вимог указав, що 17 грудня 2012 року між ним та відповідачем був укладений зазначений Договір, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6641 грн. 60 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 00,12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, однак відповідач своїх обовязків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 21.10.2016 року утворилась вказана сума заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5199 грн. 19 коп., по відсоткам у розмірі 2 грн. 77 коп., по комісії у розмірі 531 грн. 35 коп., пені в розмірі 8079 грн. 99 коп. та штрафів в загальному розмірі 1190 грн. 66 коп., а також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала за підстав, викладених у позові. Відповідач та її представник просили суд застосувати до виниклих спірних відносин позовну давність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 17 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №KRKRF431912599, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6641 грн. 60 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 00,12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (далі Договір) (а.с.5). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобовязання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Судом установлено, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Договору свої зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 27.09.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 15003 грн. 97 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5199 грн. 19 коп., по відсоткам у розмірі 2 грн. 77 коп., по комісії у розмірі 531 грн. 35 коп., пені в розмірі 8079 грн. 99 коп. та штрафів в загальному розмірі 1190 грн. 66 коп., що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.4, 48-50). Проте відповідач та її представник до винесення рішення у справі просили суд про застосування до виниклих спірних відносин позовної давності, на що представник позивача пояснила, що строк позовної давності не пропущений, пославшись на п. 1.7.31 Умов и правил надання банківських послуг, згідно якого строк позовної давності був визначений сторонами у 50 років (а.с.6). Між тим, із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж по кредиту було здійснено відповідачем 07 листопада 2013 року, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності почався від дня, наступного після 07 листопада 2013 року та закінчився 08 листопада 2016 року, тоді як представник позивача особисто звернувся до суду з цим позовом 17 листопада 2016 року, що підтверджується відповідним штампом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу (а.с.2, 22). Отже, за існування таких обставин суд уважає, що позивачем пропущені загальні строки звернення до суду із зазначеним позовом, а відтак за заявою відповідача та її представника до виниклих правовідносин може бути застосована позовна давність у три роки. Суд не бере до уваги посилань представника позивача на п. 1.7.31 Умов и правил надання банківських послуг, згідно якого строк позовної давності за домовленістю сторін визначений у 50 років, оскільки ці Умови не підписані відповідачем, а отже, є підстави вважати, що сторони кредитного договору не досягли згоди про збільшення позовної давності, оскільки така домовленість за змістом і формою не відповідає вимогам ст. 6 і ч. 1 ст. 259 ЦК України Така правова позиція викладена у п. 3.3.1 підрозділу 3.3 Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, прийнятих за результатами розгляду справ із підстав, передбачених п. п. 1, 2, 4 ст. 355 ЦПК України, за перше півріччя 2016 року. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у звязку з пропуском строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed