Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 12 травня 2017 року помер [PERSON], який 20 серпня 2015 року склав заповіт, яким заповів йому земельні ділянки площею 3,82 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7421788000:05:000:0332 згідно державного акта серії ЧН № 104472 та площею 0,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7421788000:05:000:0660 згідно державного акта серії ЧН № 028982. Останній не може реалізувати свої спадкові права, оскільки кадастровий номер земельної ділянки площею 0,92 га 7421788000:05:000:0660, який зазначений у заповіті не збігається із кадастровим номером земельної ділянки площею 0,92 га, зазначеним у державному акті серії ЧН № 028982 - 7421788000:05:000:0860, тому просив витлумачити заповіт від 20 серпня 2015 року, посвідчений секретарем Рожнівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 41, вчинений заповідачем [PERSON] на користь [PERSON], що він розповсюджується на земельну ділянку площею 0,92 га згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 028982 з кадастровим номером 7421788000:05:000:0860. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Суд, з урахуванням положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, визнав можливим розглянути справу у підготовчому судовому засіданні, враховуючи, що проти цього представники сторін не заперечували. Заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 12 травня 2017 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на\~ земельні ділянки площею 3,82 га та 0,92 га згідно державних актів на право\~ власності на земельні ділянки\~ серії ЧН № 104472 та серії ЧН № 028982 відповідно (а.с. 5, 7), спадщину після якого прийняли [PERSON], як спадкоємець за заповітом, та [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, яка має обов»язкову частку після померлого сина, які подали до держнотконтори заяви про прийняття спадщини. 20 серпня 2015 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON] зазначені вище земельні ділянки (а.с. 4). Відповідно до довідки виконавчого комітету Рожнівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області № 577 від 15 листопада 2017 року, [PERSON] на день своєї\~ смерті 12 травня 2017 року проживав та був зареєстрований в [INFO] один. Із копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 028982, виданого Ічнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області 11 червня 2004 року, на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 24 вересня 2003 року № 431 на імя [PERSON] видно, що кадастровий номер земельної ділянки площею 0,92 га зазначений в ньому як 7421788000:05:000:0860 (а.с. 7), у той час як кадастровий номер зазначеної земельної у заповіті від 20 серпня 2015 року зазначений як 7421788000:05:000:0660. У силу ст.ст. 202, 1233, 1247 ЦК України заповіт є правочином. Відповідно до ст. 1256 ЦК України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу. Відповідно до ст. 213 ЦК України на вимогу однієї, або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору і інші обставини, що мають істотне значення. Із заповіту від 20 серпня 2015 року вбачається, що воля заповідача була спрямована на передачу після своєї смерті [PERSON] земельної ділянки площею 0,92 га згідно державного акта серії ЧН № 028982 з кадастровим номером 7421788000:05:000:0860, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що представник відповідача визнав позов у підготовчому судовому засіданні, тому суд вважає необхідним повернути [PERSON] з державного бюджету Ічнянського району 50 відсотків судового збору, а саме 352,40 грн від 704,80 грн, який був сплачений останніму філії Чернігівського обласного управління АТ Ощадбанк ТВБВ 10024/235 20 лютого 2018 року по квитанції № 51.

Outcome: approved