Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.06.2015 року в розмірі 17406,72 гривень, з яких 470,56 гривень заборгованість по кредиту, 12431,08 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3200,00 гривень заборгованість по пені та комісії, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 805,08 гривень штраф (процентна складова). Позов мотивує тим, що 25 червня 2015 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 43,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останньої. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з'явився повторно, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України. Ухвалою судді від 27.06.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито, справу призначено до розгляду в судовому засідання за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Сторони у судове засідання не з'явились, тому фіксування судового процесу 29.08.2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265,280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 червня 2015 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 43,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків є у тому числі договори та інші правочини. Зважаючи на вказане положення вказаний вище договір породив між сторонами відповідні права та обов'язки. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг встановлено, що при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору, а саме: в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 17406,72 гривень, з яких 470,56 гривень заборгованість по кредиту, 12431,08 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3200,00 гривень заборгованість по пені та комісії, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 805,08 гривень штраф (процентна складова), що стверджується розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи. Вказаний розрахунок складений у відповідності до умов кредитного договору. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору № б/н від 25 червня 2015 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобовязань. У зв'язку з наведеним з відповідача на користь позивача слід стягнути 17 406,72 гривень заборгованості. При цьому, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, так як позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення, понесені останнім судові витрати в розмірі 1762,00 гривень судового збору.

Outcome: approved