Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку вартості необлікованого об`єму природного газу у розмірі 4928,00 гривень, 3% річних у відповідності ст. 625 ЦК України - 36,87 гривень, посилаючись на те, що 22.10.2019 р. представниками AT «Харківміськгаз» за адресою: [ADDRESS] встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.15 р. № 2494, про що складений акт про порушення № 309, скріплений підписами двох сторін. Також складено акт про виявлені порушення № 8235 від 22.10.19 р. та скріплений підписами двох сторін. 22.10.2019 р. лічильник газу демонтовано та опломбовано для проведення експертизи, про що складено протокол, скріплений підписами двох сторін. В результаті проведеної експертизи виявлено: пломба не відповідає зразку заводу - виробника, механічні пошкодження корпусу та кронштейну кріплення відлікового пристрою в місці опломбування. 05.11.19 р. ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» видана довідка про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме лічильника газу заводський № 002415747. Згідно розрахунку вартість необлікованого об`єму природного газу за період з 22.04.19 р. по 21.10.19 р. складає 4928,00 гривень. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги частково, а саме вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів необлікованого об`єму природного газу у розмірі 4928,00 гривень не підтримала, посилаючись на погашення заборгованості у визначеному розмірі відповідачкою [PERSON] . Разом з тим, просила задовольнити вимоги про стягнення з відповідачів в солідарному порядку 3% річних у відповідності ст. 625 ЦК України в сумі 36,87 гривень, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що [PERSON] не мала доступу до будинку [ADDRESS] , так як була позбавлена такого права з боку іншого відповідача [PERSON] до 24.07.2019 р. та лише тільки після цієї дати, за результатами проведення, державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавчих дій по примусовому виконанню рішення суду про вселення до житлового приміщення його співвласників [PERSON] отримала доступ до зазначеного житлового будинку. Разом з тим, 05.12.2019 р. вона сплатила позивачу суму у розмірі 4928,00 гривень, тим самим виконала грошове зобов`язання. Але після звернення позивача до суду з дійсним позовом виявилось, що зазначена сума заборгованості сплачена відповідачкою [PERSON] на рахунок ТОВ «Харківгаззбут». Вважає, що вина відповідачки у несплаті 4928,00 гривень саме на користь позивача відсутня, а тому не підлягає задоволенню вимога про стягнення з неї 3% річних у відповідності ст. 625 ЦК України у сумі 36,87 гривень. Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, не повідомила суд про причини неявки. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки [PERSON] . Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки [PERSON] , перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Встановлено, що особовий рахунок [NUMBER] про надання послуг з газопостачання за адресою [ADDRESS] відкрито на [PERSON] . Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.06.2020 р. визнано за [PERSON] , [PERSON] , право власності за кожним по 104/2700 частини житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами, загальною площею 167,6 кв.м, житловою площею 109,9 кв.м, з надвірними будовами та будівлями, розташованого у [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у місті Харкові. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 р. усунуто [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення у приміщення 2-4 площею 18,6 кв.м., приміщення 2-3 площею 26,8 кв.м., приміщення 2-2 площею 8,5 кв.м., приміщення 2-1 площею 13-3 кв.м., сіни ІV житлового будинку літ. А-1, що розташований по [ADDRESS] . Згідно акту про порушення № 309 від 22.10.2019 р. за вищезазначеною адресою встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем (унеможливлення виявлення дефекту лічильника шляхом зовнішнього огляду). З акту № 8235 від 22.10.2019 р. убачається про демонтаж лічильника газу № 002415747 для проведення експертизи. Відповідно до довідки ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» № 39-1-4/14029 ЦСБ 3583Е від 05.11.2019 р. лічильник газу № 002415747 визнаний непридатним. Підставами для визнання ЗВТ непридатним є: невідповідність ідентифікаційних ознак захисного пломбування, наявні ознаки пошкодження відлікового пристрою лічильника. 19.11.2019 р. на засіданні комісії AT «Харківміськгаз» розглянуто акт про порушення від 22.10.2019 р. № 309, за результатами якого складено акт-розрахунок вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу. Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за період з 22.04.2019 року по 21.10.2019 року склала 4928,00 гривень. Згідно квитанції від 05.12.2019 р. платником [PERSON] сплачено на користь ТОВ «Харківгаз збут» 4928,00 гривень в рахунок сплати за газ. Згідно квитанції від 10.11.2020 р. платником [PERSON] сплачено на користь АТ «Харківміськгаз» 4928,00 гривень в рахунок оплати вартості необлікованого обсягу газу на підставі акту про порушення, платник [PERSON] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Частинами 6, 7 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що згідно пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем у спірних правовідносинах АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» має статус оператора газорозподільної системи (оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління), а відповідачі - статус споживачів (споживач природного газу - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом . Згідно до пункту 3 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил. Відповідно до п. 3 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 споживач зобов`язаний своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті. Таким чином, посилання представника відповідачки на те, що у будинку за адресою [ADDRESS] , відповідачка не проживала та не мала до будинку доступу, судом не приймаються до уваги, через те, що такі посилання ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки в силу положень ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу 2 глави XI Кодексу до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу). Згідно п. п. 1, 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 11 до цього Кодексу. За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. За приписами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні сторонами не оспорювались правомірність складання акту порушення Кодексу газорозподільних систем та нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для сплати споживачем донарахованих збитків внаслідок порушення відповідачем Кодексу газорозподільних систем. Отже, саме відповідачі, як споживачі, мають нести відповідальність за порушення Кодексу газорозподільних систем перед позивачем - АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз». Оплата вартості необлікованого об`єму природного газу у розмірі 4928,00 гривень за актом про порушення від 22.10.2019 р. № 309 на рахунок іншої організації не звільняє відповідачів від обов`язку відшкодування шкоди, спричиненої АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз». У судовому засіданні представник позивача підтвердив сплату відповідачем [PERSON] вартості необлікованого об`єму природного газу у розмірі 4928,00 гривень за актом про порушення від 22.10.2019 р. № 309 під час розгляду справи у суді, а тому вважав, що є підстави для стягнення з відповідачів 3% річних у сумі 36,87 гривень, а також стягнення судового збору. Щодо вимоги про стягнення з відповідачів 3% річних, суд зазначає наступне. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . При цьому судом враховані вимоги ч. 3 ст. 141 ЦПК України, згідно яких у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Outcome: approved