Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що в 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] проживала [PERSON] , яка після смерті чоловіка проживала одна у вищевказаній 1/2 частині будинку, як вдова померлого працівника. Позивач [PERSON] з 2000 року і по теперішній час працює в структурному підрозділі відповідача оператором газорозподільних станцій ГРС-1 м. Маріуполь Краматорського ЛВУМГ. [PERSON] фактично став проживати з [PERSON] за договором найму житлового приміщення з 03.01.2000 року по 31.12.2000 року, і після закінчення строку дії договору найму продовжував там проживати, добросовісно, відкрито та безперервно володіти спірною 1/2 частиною житлового будинку. 16.03.2014 року в 1/2 частині будинку [ADDRESS] сталась пожежа, матеріальні витрати по відновленню будинку після пожежі взяв на себе позивач. [INFO] померла [PERSON] . Позивач з 2000 року по теперішній час продовжує проживати в будинку та відкрито володіє ним більше 15 років. На підставі викладеного просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме: на 1/2 частину житлового будинку з усіма господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи ,дійшов до наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» в особі начальника Ялтинського ЛВ УМГ філії УМГ «Донбастрансгаз» Тохтамиш В.В. 03 січня 2000 року укладено договір найму житлового приміщення, згідно якого [PERSON] прийняла з метою проживання в платне поворотне володіння та користування 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Сторони погодили, що разом із [PERSON] проживатиме [PERSON] , [INFO] (зять). Строк договору до [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 червня 2016 року Іллічівським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №931. Житловий будинку [ADDRESS] належить державі в особі Міністерства палива та енергетики України, дочірній компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.03.2011 року. Рішенням установчих зборів ПАТ «Укртрансгаз» від 25.12.2012 року засновано Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», яке утворено в результаті припинення\~ дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Укртрансгаз». Наказом №286 філії управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» від 27.06.2018 року на виконання протоколу засідання постійно діючої комісії з питань списання власного майна, що обліковуються на балансі УМГ «Харківтрансгаз» від 25.06.2018 року №3 та у відповідності до «Порядку списання державного та власного майна», яке обліковується на балансі АТ «Укртрансгаз», затвердженого наказом АТ «Укртрансгаз» від 14.05.2018 року №285, здійснено списання з балансу майна АТ «Укртрансгаз», яке не придатне до подальшої експлуатації, зокрема будинку [ADDRESS] . З технічного паспорту, виготовленого 09 липня 2009 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. А-1, прибудови літ. а-1, тамбура літ. а1-1, прибудови літ. А1-1, сараю літ. Б-1, убиральні літ. В-1, гаражу літ. Г-1, Д-1, Е-1, навісу літ. Ж-1, сараю літ. З-1, убиральні літ. И-1, вимощення літ. І, ІІ, огорож літ. №1, №2, №4, воріт літ. №3, №5, загальною площею 132,3 кв.м, житлової площі 79,6 кв.м. Згідно акту №522 про фактичне проживання, виданого 15.11.2019 року головою КСН «сел. Мирний» [PERSON] , [INFO] , з 03.01.2000 року по тепершіній час мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першоїстатті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення ст. ст. 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 22.05.2018 року у справі № 922/1574/17 суд зазначив, що суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю є встановлення моменту виникнення права власності за набувальною власністю та строк володіння; характер володіння (добросовісне, недобросовісне, відкрите, безперервне); обставини, за якими виникло володіння спірним майном та чи відповідає це володіння ознакам без титульного володіння; юридичний статус спірного майна. Тобто, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. З вищезазначеного суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] більше 15 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому позивач після більш 15 років такого володіння набув право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] , тому позов позивача підлягає повному задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved