Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом було уточнено, в якому просить суд визнати недійсною довіреність Серії ВМК № 770461 від 04.09.2009 року, яка була видана приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським О.М. Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля ТОYОТА СОRОLА, кузов [NUMBER], двигун [NUMBER], який був укладений 03.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON]. Скасувати реєстрацію автомобіля ТОYОТА СОRОLА, сірого кольору, д/н [NUMBER], кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER] в УДАІ УМВС України в Одеській області за [PERSON], [INFO]. Витребувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], користь автомобіль ТОYОТА СОRОLА, сірого кольору, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER], двигун [NUMBER]. Позов мотивований тим, що [INFO] помер її рідний син [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на нерухоме та рухоме майно, зокрема на автомобіль [NUMBER], сірого кольору, 2008 р.в., кузов [NUMBER], двигун № [NUMBER]. Спадкова справа після смерті [PERSON], була заведена Восьмою одеською державною нотаріальною конторою. Згідно відповіді Головного управління МВС України в Одеській області №7/2 від 17.01.2009 року на запит нотаріуса, станом на 15.01.2009 року, значиться зареєстрованим в РЕВ при ВДАІ ГУМВС в Одеській області на ім'я [PERSON], [INFO] автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, сірого кольору, кузов [NUMBER], двигун [NUMBER]. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] зазначений автомобіль був зареєстрований за [PERSON], який мешкав за адресою: [ADDRESS]. Згідно мирової угоди , яка 29 жовтня 2009 року була визнана Суворовським районним судом м.Одеси по справі № 2-2662/09 , за [PERSON] у порядку спадкування за законом було визнано право власності на легковий автомобіль ТОYОТА СОRОLА, 2008 р.в., д/н [NUMBER]. Також позивач зазначає, що після укладення мирової угоди невстановлені особи незаконно заволоділи зазначеним автомобілем. В теперішній час СВ Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області триває досудове розслідування по кримінальному провадженню №12014600490001909 від 01.05.2014 року, за ознаками складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Незважаючи на звернення до правоохоронних органів по факту незаконного заволодіння транспортним засобом, позитивного результату досягнуто не було. В результаті витребування доказів по справі № 2-1341/2010, була отримана копія довіреності від імені [PERSON] серії ВМК №770461 від 04.09.2009 року, яка була видана приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським О.М. 04.09.2009 року невстановлена особа, діючи нібито від імені [PERSON], який помер [INFO], надала довіреність на право керування та розпорядження вищевказаним автомобілем на ім'я [PERSON]. На підставі сфальшованої довіреності 05.09.2009 року [PERSON] в РЕВ -1 м. Одеси зняв з обліку автомобіль [NUMBER], який є спадковим майном після смерті [PERSON] В заяві про зняття автомобіля з обліку зазначаються технічні характеристики автомобіля ТОYОТА СОRОLА, який на праві приватної власності належав покійному [PERSON], д/н [NUMBER], 2008 р.в., кузов [NUMBER], двигун [NUMBER], сірого кольору, які співпадають з даними зазначеного автомобіля при постановці його на облік [PERSON], 20.10.2008 року в РЕВ №2 при ВДАІ ГУМВС України в Одеській області. Таким чином, зазначений автомобіль вибув з володіння спадкоємців [PERSON], поза їх волею, незаконним шляхом. На підставі підробленої довіреності на право розпорядження автомобілем [PERSON], відчужив спірний автомобіль [PERSON] 03.10.2009 року спірний автомобіль був зареєстрований на ім'я [PERSON], [INFO], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На автомобіль видано д/н [NUMBER], кузов [NUMBER]. Станом на 19.09.2014 року автомобіль значиться на обліку. Як зазначалося вище, автомобіль з такими технічними характеристиками був зареєстрований за померлим [PERSON] на праві приватної власності та вибув із володіння його спадкоємців незаконним шляхом. Позивач до судового засідання не з'явилась, однак від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, в якій зазначено, що позивач та представник позов підтримують та просять суд ухвалити відповідне рішення та не заперечують проти ухвалення заочного рішення (т.2 а.с.22). Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, хоча судом був повідомлений про день слухання справи належним чином, а тому за згодою позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі (т.1 а.с.241). Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №9589 (т.1 а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме та рухоме майно, зокрема на автомобіль [NUMBER], сірого кольору, 2008 р.в., кузов [NUMBER], двигун [NUMBER]. Також судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON], була заведена 14.01.2009 року Восьмою одеською державною нотаріальною конторою (т.1 а.с.44-65). Згідно відповіді Головного управління МВС України в Одеській області №7/2 від 17.01.2009 року на запит нотаріуса, станом на 15.01.2009 року, значиться зареєстрованим в РЕВ при ВДАІ ГУМВС в Одеській області на ім'я [PERSON], [INFO], автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, сірого кольору, кузов [NUMBER], двигун [NUMBER]. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] вищезазначений автомобіль був зареєстрований 20.10.2008 року за [PERSON] (т.1 а.с.11). Також судом встановлено, що 23.02.2009 року [PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання факту проживання у фактичних шлюбних відносинах з померлим [INFO] [PERSON] з 1992 року по день його смерті та про визнання права спільної сумісної власності на майно нажите в період проживання у фактичних шлюбних відносинах (т.1 а.с.14-15). 29.10.2009 року було винесено ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси, згідно якої було затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], а саме: [PERSON] визнала за [PERSON], [PERSON] право власності у рівних долях у порядку спадкування на легковий автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, сірого кольору, кузов [NUMBER], двигун [NUMBER], який є власністю померлого [INFO] [PERSON] та зареєстрований на його ім'я (т.1 а.с.16). Судом встановлено, що в результаті витребування доказів по справі № 2-1341/2010, була отримана копія довіреності від імені [PERSON] серії ВМК №770461 від 04.09.2009 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським О.М., із якої вбачається, що 04.09.2009 року невстановлена особа, діючи від імені [PERSON], який помер [INFO], надала довіреність на право керування та розпорядження вищевказаним автомобілем на ім'я [PERSON] (т.1 а.с.260). Із відповіді приватного нотаріуса Вержиковського Олександра Миколайовича вбачається, що правочин зареєстрований в журналі для реєстрації нотаріальних дій за №1405 від 04.09.2009 року, підпис особи гр. [PERSON] в даному журналі наявний. Згідно ст. 27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулась до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії, подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов'язаного із вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та/або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа (т.1 а.с.244). Згідно відповіді Головного управління МВС України управління Державтоінспекції центр №1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, від 09.09.2014 року №42/1-2233 на підставі вищевказаної довіреності 05.09.2009 року [PERSON], в РЕВ -1 м. Одеси зняв з обліку автомобіль [NUMBER], який є спадковим майном після смерті [PERSON] (т.1 а.с.139). Згідно відповіді Головного управління МВС України управління Державтоінспекції центр №1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, від 20.09.2014 року №42/1-2389, автомобіль ТОYОТА СОRОLА, кузов [NUMBER], 2008 р.в., сірого кольору, який був зареєстрований на ім'я [PERSON] - 05.09.2009 року знятий з обліку для реєстрації та 03.10.2009 року зареєстрований на ім'я [PERSON], [INFO] На автомобіль видано д/н [NUMBER] (т.1 а.с.173). В судовому засіданні встановлено, що в заяві про зняття автомобіля з обліку зазначаються технічні характеристики автомобіля ТОYОТА СОRОLА, який на праві приватної власності належав покійному [PERSON], д/н [NUMBER], 2008 р.в., кузов [NUMBER], двигун [NUMBER], сірого кольору (т.1 а.с.140), які співпадають з даними зазначеного автомобіля при постановці його на облік [PERSON] 20.10.2008 року в РЕВ №2 при ВДАІ ГУМВС України в Одеській області (т.1 а.с.11). Таким чином, зазначений автомобіль вибув з володіння спадкоємців [PERSON], поза їх волею, незаконним шляхом. На підставі підробленої довіреності на право розпорядження автомобілем [PERSON] відчужив спірний автомобіль [PERSON], 03.10.2009 року спірний автомобіль був зареєстрований на ім'я [PERSON], [INFO], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На автомобіль видано д/н [NUMBER], кузов [NUMBER]. Станом на 19.09.2014 року автомобіль значиться на обліку (т.1 а.с.173). Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані докази, вивчивши матеріали справи, враховуючи той факт, що довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], була видана 04.09.2009 року, а зазначений в ній у якості довірителя [PERSON], помер [INFO] та фактично він не міг звернутися до нотаріуса для оформлення довіреності, суд приходить до висновку про необхідність визнання вказаної довіреності недійсною, та, оскільки ця довіреність є базовим документом щодо проведення всіх дій відносно автомобіля ТОYОТА СОRОLА, кузов [NUMBER], двигун [NUMBER], суд вважає за можливим задовольнити позов частково, а саме також скасувати реєстрацію автомобіля [NUMBER], 2008 року випуску, сірого кольору, кузов [NUMBER], двигун [NUMBER] в УДАІ УМВС України в Одеській області за [PERSON], [INFO], та витребувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], користь автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, сірого кольору, кузов [NUMBER], двигун [NUMBER]. В частині позову щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля ТОYОТА СОRОLА, кузов [NUMBER], двигун [NUMBER], який був укладений 03.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON], суд вважає що в цій частині позов не підлягає задоволенню, так як позивачем не було надано до суду доказів укладення вказаного договору. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 - 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч.2 ст.353 цього Кодексу. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial