Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору позики № 3 від 01.11.2016 р., [PERSON] відповідач, отримав безвідсоткову суму позики у розмірі 168\~000,00 грн., з поверненням суми позики у строк до 31.12.2016 року. Позичальник свої договірні зобов'язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 10.05.2017 року на загальну суму 184 505.42 грн., що є підставою для примусового повернення коштів. У судове засідання позивач не зявився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та його представник у судове засідання не зявились, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, а також від яких не надійшов відзив на позов чи будь-які інші клопотання по справі. Враховуючи подану заяву позивача, повторну неявку відповідача та від якого не надійшов відзив на позов чи будь-які інші клопотання по справі, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна\~ сторона\~ зобов'язана\~ довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх\~ вимог\~ або заперечень,\~ крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON], укладено Договір позики № 3, відповідно до якого позичальник, [PERSON], 01.11.2016р., отримав безвідсоткову позику у розмірі 168000.00 грн. з поверненням суми позики у строк до 31.12.2016 року. Згідно п. 3.1. Договору позики № 3, встановлено, що позичальник зобовязується повернути позику позикодавцю у повному обсязі до 31.12.2016 року Позивач [PERSON] свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу позику у розмірі 168\~000,00 грн., що підтверджується Договором позики № 3 та Розпискою [PERSON] про отримання суми позики у розмірі 168\~000,00 грн. (а.с.3, 4). У порушення умов укладеного договору позики, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобовязання не виконав, а саме не здійснив повернення суми отриманої позики у встановленому Договором позики порядку та строки. У звязку з не виконанням зобовязань за Договором позики № 3 від 01.11.2016р. відповідач, станом на 10.05.2017р. має заборгованість перед позивачем на загальну суму 184505.42 грн., яка складається з наступного: 168000.00 грн. основна сума боргу; 16505.42 грн. пеня (а.с. 5). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За даних обставин, суд вважає, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення основної суми позики, та пені у примусовому порядку, посилаючись на договір позики та норми чинного законодавства, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України\~ підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved