Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.11.2008 року в розмірі 21899 грн. 97 коп., оскільки останній не виконує зобовязань за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», назву якого було змінено на АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що 17.11.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 29000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за вказаним договором виконав у повному обсязі, передавши [PERSON] кредитні кошти. Відповідач свої зобовязання за Договором виконував не у повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 31.03.2018 року складає 21899,97 грн., що складається із: заборгованості за кредитом 1829,58 грн., заборгованості по процентам 15090,40 грн., заборгованості по пені та комісії 3699,04 грн., штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 1030,95 грн. Відповідач надав до суду письмовий відзив на цивільний позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», в повному обсязі з підстав, викладених в письмовому відзиві на позов. Так, в письмовому відзиві на цивільний позов відповідач зазначив, що від позивача не звертався за отриманням кредиту, будь-які документи документи щодо волевиявлення на отримання кредиту не підписував, кредитні кошти не отримував, про існування кредитного договору йому нічого не було відомо взагалі. Заперечує факт отримання ним кредитної картки, зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту видачі кредитної картки та зарахування на неї кредитних коштів. Вказує, що згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, вбачається, що станом на 20.11.2008 року позичальник вже отримав кредитні кошти, однак згідно службової відмітки на заяві/договорі від 17.11.2008 року її погоджено лише 19.12.2008 року. В умовах та правил надання банківських послуг не міститься підпис позичальника. Нарахування позивачем комісії за користування та обслуговування кредиту є незаконним. Від позивача надійшла відповідь на позов. Відповідно до якого позивач зазначає, що відповідач приєднався до нових умов та правил надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети від 29.12.2017 року. відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заяві про приєднання. На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито картковий рахунок. Відповідачем його анкетні наді записані в анкеті заяві від 17.11.2018 року власноручно. До матеріалів справи долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка власноруч підписана відповідачем та з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30% на рік), вказано розміри комісії та штрафів, тощо. З виписки з карткового рахунку, прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже отримав кредитну картку. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 17.11.2018 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 29000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки Вказаний договір складається із заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг. При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідач в\~своєму відзиві\~на позов\~зазначає,\~що Умови та правила надання банківських послуг ним не підписувалися та не містять підпис позичальника. З їх умовами він не знайомий. Натомість, банком в відповіді на відзив спростовують заперечення відповідача в цій частині, вказавши, що відповідачу під час підписання анкети-заяви було надано для ознайомлення Умови та правила надання банківських послуг в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заяві про приєднання. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, копією витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку». На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, тарифами, що розташовані на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua, з якими відповідач міг в будь-який час ознайомитися. При цьому сторони керувались ч. 1\~ст. 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Після підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг між сторонами виникли зобовязальні правовідносини, відповідно до яких позивач зобовязувався надати грошові кошти відповідачу в розмірі та на умовах, встановлених в договорі, а відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається із довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», умовами кредитування відповідача є: базова процентна ставка на місяць складає 2,5%; розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітом; пеня складається із пені 1 та пені 2, де пеня 1 дорівнює (базова процентна ставка за договором/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня 2 дорівнює 1 % від суми загальної заборгованості, але не менше 10 грн. щомісячно, нараховується один раз на місяць, при нарахуванні прострочення по кредиту чи процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн.; штраф при порушенні строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням, складає 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 31.03.2018 року складає 21899,97 грн., що складається із: заборгованості за кредитом 1829,58 грн., заборгованості по процентам 15090,40 грн., заборгованості по пені та комісії 3699,04 грн.; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процента складова) 1030,95 грн.. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80\~ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст..\~81\~цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Згідно із статтею 207ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 628ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою\~статті 634ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Судом також встановлено, що [PERSON] був ознайомлений з наявними в матеріалах справи Умовами та правилами. Відповідач, користуючись кредитними коштами, періодично сплачував заборгованість за наданим кредитом, що підтверджується розрахунком та випискою по рахунку. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 14.02.2018р. у справі №239/396/15-ц. Що стосується укладеного між сторонами у даній справі кредитного договору та його складових, то, як зазначалося раніше, підписавши 17.11.2008 року анкету-заяву, [PERSON] дав свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Вимоги про визнання цього договору в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав [PERSON] не заявляв. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання [PERSON] - заяви було укладено в письмовій формі кредитний договір. Проте відповідач покладені на нього зобов'язання належним чином не виконував, зважаючи на що, відповідно до наданого позивачем розрахунку, утворилася заборгованість в розмірі 21899,97 грн. Разом із цим, у відзиві на позов відповідач просить застосувати строки позовної давності. Відповідно до стт.256\~ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність за положеннями\~ст..257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст..265 ч.1 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст..261 ч.5). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 17.11.2008 року укладеного між Приватбанком та [PERSON], станом на 31.03.2018 року останнє надходження готівки здійснено 31.05.2011 (а.с.5-7). До суду за захистом порушеного права банк звернувся 12.04.2018 року, тобто на час звернення позивача до суду пройшло більше ніж три роки з часу здійснення останнього платежу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Відповідно до\~ст. 126 ЦПК України, що визначає наслідки пропущення процесуальних строків, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 3.1. Умов та правил надання банківських послуг, які були додані банком до позовної заяви, картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицевому боці картки, включно. Відповідно до п. 3.1.3 вказаних Умов та правил надання банківських послуг, по закінченню строку дії відповідна кредитна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), за зверненням клієнта. Строк дії кредитної картки № 5577212902697641 та кредитної картки № 5577212907982246, виданої на імя відповідача, було встановлено до 12/2012 року, тобто останнім днем дії картки є 31 грудня 2012 року. За таких обставин, враховуючи наведене вище правові позиції та висновки Верховного Суду України, Верховного Суду, початок перебігу трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі почався 01 січня 2013 року, а щодо періодичних платежів\~з моменту несплати чергового платежу, зокрема щодо погашення процентів та сплати пені, тобто з 31 червня 2011 року. Позивач звернувся до суду лише 12 квітня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності, якій дорівнює трьом рокам, оскільки строк дії кредитної картки був встановлений до 31 грудня 2012 року, зважаючи на що, загальний строк позовної давності сплинув 01 січня 2016 року. Оскільки позивачем не доведено наявність підстав для задоволення позову, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог. Судові витрати повязані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача у відповідності до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed