Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач по справі, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] Вказаний будинок перебуває у віданні Львівської міської ради та на обслуговуванні ЛКП «Княже місто». 26 грудня 2014 року ЛКП «Княже місто» виявлено, що дверний отвір у підвальному приміщенні будинку замурований відповідачем. Адміністративною комісією райадміністрації 11 вересня 2014 року розглянуто протокол та винесено постанову № 125 про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 150 КУпАП та накладено штраф у розмірі 51 грн. 19 січня 2015 року розпорядженням голови Галицької РА ЛМР № 15 зобов'язано [PERSON] за власні кошти відновити двері між підвальними приміщеннями пл. 11,2 кв.м. (в поверхневому плані під літ. ІІ) та пл. 23,8 кв.м. (літ. VI). Відповідач на розпорядження не відреагував, відтак позивач просить суд зобов'язати [PERSON] за власні кошти відновити двері між підвальними приміщеннями (літ. ІІ та літ. VI) будинку [ADDRESS], стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн. Представник позивача та третьої особи до суду не прибули. У письмових заявах (а.с.35,37) просили судове засідання проводити без їх участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Не заперечували проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с.26,33,34). Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою позивача та третьої особи, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON], а також [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва [NUMBER] від 11 грудня 2000 року є власниками квартири [ADDRESS], про що свідчить довідка № 394 від 12 лютого 2015 року, видана ЛКП «Княже Місто» (а.с.4). Згідно з положеннями ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів (ст. 152 Житлового кодексу Української РСР). Актом ЛКП «Княже Місто» обстеження технічного стану квартири від 26 грудня 2014 року встановлено самовільне влаштування кладки дверного отвору підвального приміщення (а.с.7). Позивачем 26 грудня 2014 року було письмово повідомлено [PERSON] про необхідність приведення дверного отвору у підвальному приміщенні (літ. VI, пл. 23,8 кв.м.) будинку до попереднього стану (а.с.8). Розпорядженням Галицької районної адміністрації ЛМР № 15 від 19 січня 2015 року відповідача зобов'язано за власні кошти відновити дверний отвір між підвальними приміщеннями будинку у термін до 05 лютого 2015 року (а.с.10). Копія даного розпорядження разом із попередженням ЛКП «Княже Місто» була направлена на адресу [PERSON] (а.с.11). Однак, відповідно до акту, складеного комісією ЛКП «Княже Місто» 12 лютого 2015 року, дверний отвір у підвальному приміщенні будинку [ADDRESS] відповідачем до попереднього стану приведений не був (а.с.12). Факт втручання [PERSON] у конструкції будинку підтверджується протоколом № 18 від 31 липня 2014 року, складеним ЛКП «Княже Місто» у відношенні відповідача, де його дії по самовільному закладенню дверного отвору у підвальних приміщеннях будинку кваліфіковані за ст. 150 КУпАП (а.с.5). 11 вересня 2014 року адміністративна комісія Галицької райадміністрації ЛМР винесла постанову № 152, якою [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП, та на нього було накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 51,00 грн. (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 100 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Згідно з ч. 3 с. 100 ЖК України наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Відповідно до п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Згідно п. 1.4.3. Правил, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Нормами ст. 144 Конституції України, ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Суд вважає доведеним те, що відповідачем самовільно замурований дверний отвір у підвальному приміщенні без отримання відповідного дозволу у встановленому законом порядку. Незважаючи на наявність зобов'язання за власні кошти відновити двері між підвальними приміщеннями пл. 11,2 кв.м. (під літ. ІІ) та пл. 23,8 кв.м. (під літ. VI) в будинку [ADDRESS], [PERSON] приписи адміністративної комісії не виконав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Галицької райадміністрації Львівської міської ради, оскільки обставини, на які посилається позивач, підтверджені належними та допустимими доказами. В той же час, відповідач, який в судове засідання не з'явився, не представив суду жодних доказів на спростування позовних вимог. Відтак, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1).

Outcome: approved