Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 03.11.2019 року у розмірі 60 783 грн. 50 коп. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 03.10.2019 року відповідно договору позики позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 54000,00 гривень, що на день укладання договору було еквівалентно 2000,00 доларів США. Відповідач зобов`язався повернути готівкою в строк до 03.11.2019 року по середньому курсу комерційних банків України на день повернення (середньозважений курс на готівковому валютному ринку України (за даними НБУ) на 04.11.2019 року - 24,8307. Також відповідно до п. 6 договору позики у разі неповернення позики до зазначеного строку [PERSON] зобов`язується сплатити [PERSON] штраф в розмірі 25% від суми не поверненого боргу. Станом на 20.11.2019 року жодних платежів по договору позики від [PERSON] здійснено не було. У судове засідання позивач не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно, через Офіційний веб-портал «Судова влада України» Коропський районний суд Чернігівської області, відзив на позов не надав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 03.10.2019 року [PERSON] (позикодавець) надав [PERSON] (позичальник) позику в розмірі 54000,00 гривень, що на день укладення цього договору еквівалентно 2000,00 доларів США по середньому курсу комерційних банків України із розрахунку за 1 долар США -27,00 грн. на термін 1 місяць, тобто до 03.11.2019 року включно. Відповідно до п. п. 2, 6 цього договору позичальник зобов`язується до 03.11.2019 року, включно повернути отриману позику в гривнях, в сумі еквівалентній не менше ніж 2000,00 доларів США по середньому курсу комерційних банків України на день повернення. В разі прострочення виконання грошового зобов`язання позичальник, на вимогу позикодавця, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф у розмірі 25 % від суми не поверненого боргу. 12 листопада 2019 року позивачем було направлено відповідачу претензію про повернення суми боргу. Станом на 20.11.2019 року загальна сума заборгованості за договором позики складає: за середньозваженим курсом на готівковому валютному ринку України, відображеному на офіційному сайті НБУ станом на 04.11.2019 року (100 доларів США = 2483,07 грн.) 2000,00 доларів США становить 49661, 40 гривень. Оскільки штраф від суми не поверненого боргу 25% суми боргу, то сума штрафу становить 500,00 доларів США, за курсом НБУ складає 12415,35 гривень. Загальна сума заборгованості складає 60783, 50 гривень (еквівалентно 2500,00 доларам США). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Суд вважає за необхідне зазначити, що договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині 2 ст. 640 ЦК України за якою, якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-50цс 16 від 24.02.2016 року. З урахуванням викладеного позов підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved