Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, вказуючи, що 28.02.2003 р. сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу мають неповнолітнього сина. Подружнє життя з відповідачем не склалось через побутові негаразди, відсутність порозуміння. Шлюб між сторонами фактично припинено, шлюб має формальний характер. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому він наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 17.08.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію позовної заяви та доданих до неї документів отримані відповідачем. Відзиву на позов до суду не надано. Відповідачем до суду надано клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 28.02.2003 р. Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, свідоцтво серії [NUMBER] , актовий запис №224. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб має формальний характер, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим. Спір про поділ майна на даний час відсутній. Спір щодо місця проживання та утримання дитини на даний час відсутній. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно вимог ст. 113 СК України, суд залишає відповідачу прізвище « [PERSON] ». Судові витрати зі сплати судового збору позивач просив залишити за ним.

Outcome: approved