Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 11 червня 2011 року в розмірі 7987,04 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 11 червня 2011 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, підписав анкету-заяву при приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та отримав кредитну картку «Універсальна». Відповідно до умов договору кредиту, укладеного 11 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 8500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за його використання. 21 листопада 2014 року [PERSON] помер. Станом на дату його смерті заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 11 червня 2011 року становить 7987,04 гривень. Спадкоємцями померлого є відповідачі по справі: [PERSON] та [PERSON]. 04 травня 2016 року позивач направив на адресу відповідачів лист-претезію з вимогою про сплату заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 11 червня 2011 року, але вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» залишилась без задоволення. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду клопотання, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], яка діє від себе особисто та як законний представник [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином, тому суд на підставі письмової згоди представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до анкети - заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11 червня 2011 року, [PERSON] надав згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та позивачем кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору від 11 червня 2011 року, позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 8500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а [PERSON] зобовязався погашати заборгованість за кредитом та відсотками за його використання. 21 листопада 2014 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 471678, що видано 24 листопада 2014 року виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, запис № 182 від 24 листопада 2014 року. Станом на дату смерті [PERSON], заборгованість останнього за кредитним договором від 11 червня 2011 року становить 7987,04 гривень з яких: -заборгованість за кредитом у розмірі 5432,47 гривень; -заборгованість за відсотками в розмірі 335,66 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за договором від 11 червня 2011 року. Також судом встановлено, що відповідно до листа приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу [PERSON] № 8/01-16(с/с 3/2015) від 16 січня 2016 року, спадкоємцями [PERSON], що прийняли спадщину є дружина померлого - [PERSON] та малолітній син - [PERSON]; свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавались. 16 січня 2016 року приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу [PERSON] ознайомила [PERSON], яка діє від себе особисто та як законний представник малолітньої дитини - [PERSON] зі змістом претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 11 червня 2011 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідача [PERSON], яка діє від себе особисто та як законний представник малолітньої дитини - [PERSON] направляв лист-претензію вих. № SAMDN50000046124376 від 18 квітня 2016 року, в якому повідомив про заборгованість спадкодавця [PERSON] за кредитним договором від 11 червня 2011 року в розмірі 7987,04 гривень та про обовязок спадкоємців [PERSON] та [PERSON] задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину та сплатити суму вищевказаної заборгованості. Станом на час розгляду справи вимога позивача залишена без задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Враховуючи, що відповідачі прийняли спадщину після смерті [PERSON], який не повернув позивачу борг за кредитним договором від 11 червня 2011 року, тому суд вважає що сума боргу підлягає стягненню у примусовому порядку з відповідача [PERSON], яка діє від себе особисто та як законний представник [PERSON], як спадкоємця боржника, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі, при цьому виходить з того, що зобовязання за кредитним договором від 11 червня 2011 року не є зобовязаннями, що нерозривно повязані з особою боржника та можуть бути виконані його спадкоємцями. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на корить позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved