Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 21 вересня 1999 року рішенням виконкому Гребінківської міської ради №448 йому було виділено земельну ділянку під будівництво житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS]. Рішенням 24 сесії 6 скликання Гребінківської міської ради 09.07.2014 року йому дозволено виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS]. Після виготовлення технічної документації із землеустрою рішенням 12 сесії 7 скликання Гребінківської міської ради від 03.02.2017 року було затверджено поданий позивачем проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки, загальною площею 0.1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та передано земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) безоплатно йому у приватну власність. На вказаній земельній ділянці в період з 2002 по 2010 рік ним було збудовано житловий будинок. 06 березня 2014 р. на вищевказану садибу був виготовлений новий технічний паспорт. Але в зв'язку з правовою необізнаністю вищевказані будівельні роботи були проведені без виготовлення необхідної документації. Зазначене самочинне будівництво здійснено в межах власної земельної ділянки. Просить визнати за ним, [PERSON], право власності на самочинно побудовані житловий будинок, позначений в технічному паспорті як «А-2», сарай-літню кухню - «Б», гараж - «В», погріб під гаражем «В» - «в», убиральню - «Д», гараж - «Г», огорожу №1, огорожу №2,огорожу №4, яму вигрібну №4, водопровід №5, що розташовані за адресою: [ADDRESS]; судові витрати віднести на його рахунок. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 вересня 1999 року рішенням виконкому Гребінківської міської ради №448 [PERSON] було виділено земельну ділянку під будівництво житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] (а.с.6). Рішенням 24 сесії 6 скликання Гребінківської міської ради 09.07.2014 року позивачу дозволено виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] (а.с.7). Після виготовлення технічної документації із землеустрою рішенням 12 сесії 7 скликання Гребінківської міської ради від 03.02.2017 року було затверджено поданий позивачем проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки, загальною площею 0.1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] та передано йому земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) безоплатно у приватну власність. Про що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №80564518 від 17.02.2017 року (а.с.9). На вказаній земельній ділянці в період з 2002 по 2010 рік [PERSON] було збудовано житловий будинок, позначений в технічному паспорті як «А-2», сарай-літню кухню -«Б», гараж «В», погріб під гаражем «В»- «в», убиральню - «Д», гараж -«Г», огорожу №1, огорожу №2,огорожу №4, яму вигрібну №4, водопровід №5 згідно технічного паспорту, виготовленого ПП «Бюро послуг та консультацій» 06 березня 2014 р. (а.с.10-12). Вищеназвані будівлі за змістом ст.381 ЦК України є садибою, тобто комплексом житлових, господарських, гаражних, паркових та інших будівель, які становлять єдину господарсько-архітектурну цілісність та відповідно до Звіту про незалежну оцінку об'єкту нерухомого майна, станом на 27.02.2017 року, мають загальну вартість 360 798 грн. (а.с.13). Відповідно до п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України. Але в зв'язку з правовою необізнаністю вищевказані будівельні роботи були проведені позивачем без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю, а тому відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України побудована мною садиба вважається самочинним будівництвом, оскільки будівельні роботи були проведені «без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту». Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS], станом на 21 червня 2016 року, виконаного експертом [PERSON], встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с.25-37). У відповідності до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно зі ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до вимог ст.380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно з вимогами ч.ч.1, 2, 6 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власност Згідно з ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до вимог п.п.1, 5 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved