Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] кн.18 від 27.03.2001 року є співвласником квартири, розташованої по [ADDRESS] . У січні 2020 року він вирішив розпорядитися вказаним майном, але при зверненні до нотаріуса разом із співвласниками виявив, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявне обтяження № 3911553, зареєстроване 18.10.2006 року Першою черкаською державною нотаріальною конторою, відповідно до якого накладено заборону відчуження нерухомого майна. Арешт накладено на усе майно [PERSON] (ідентифікаційний номер якого в Державному реєстрі не вказано). Указаний арешт було накладено на підставі повідомлення Управління ВМС України в Черкаській області від 20 жовтня 1999 року. Позивач зазначає, що вказаний арешт та обтяження не стосуються його, оскільки на час отримання нотаріальною конторою повідомлення слідчого (20 жовтня 1999) позивачеві не виповнилось 14 років, отже він не міг бути притягнутий до кримінальної відповідальності. Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити позов та встановити, що обтяження за реєстровим номером № 3911553 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, зареєстроване 18 жовтня 2006 року зареєстроване реєстратором Першою черкаською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення 5/2920 від 20 жовтня 1999 Управління ВМС України в Черкаській області (ст.. слідчий С. В. Міщенко) на невизначене майно [PERSON] ідентифікаційний номер якого відсутній, не стосуються квартири [ADDRESS] та [PERSON] [INFO] уродженця м. Новий Буг Миколаївської області реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . 09.03.2021 року позовна заява надійшла до суду. 10.03.2021 року ухвалою судді позовна заява залишена без руху. 16.03.2021 року від позивача надійшли додаткові матеріали. 16.03.2021 року відкрите провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від представника позивача до суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач Головне управління Національної поліції в Черкаській області не забезпечив участь в розгляді свого представника, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Від співвідповідача 13.04.2021 року надійшов відзив на позов, у якому співвідповідач просить відмовити у задоволені позову, на підставі того, що Головне управління Національної поліції в Черкаській області є новоствореним державним органом, який діє з 07.11.2015 року та не є правонаступником УМВС України в Черкаській області. Відповідач УМВС України в Черкаській області не забезпечив участь в розгляді свого представника, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Від співвідповідача 13.04.2021 року надійшов відзив на позов, у якому співвідповідач просить закрити провадження у справі з наступних підстав. На думку співвідповідача, якщо арешт на майно накладено у порядку передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. 14.04.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача УМВС України в Черкаській області, відповідно до якої, за позицією позивача, у справі відсутній спір про належність арештованого майна, оскільки позивачем подано позов не про визнання за ним права власності на певне майно та зняття з нього арешту, а про визнання того, що обтяження, накладені на все майно невідомого [PERSON] , не стосуються позивача особисто та належної йому квартири [ADDRESS] . Від третьої особи - Першої черкаської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та не надходило пояснень на позов чи відзиви. Від третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позову. У зв`язку з вказаними обставинами та тим, що суд не визнавав обов`язковою участь в судовому розгляді сторін, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених учасників справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] кн.18 від 27.03.2001 року; копію повідомлення про надання роз`яснень Першої черкаської державної нотаріальної контори; копію повідомлення про розгляд звернення слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 02.07.2020 року; копію повідомлення слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській від 07.10.2020 року; копію відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.03.2021 року; повідомлення слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській від 07.06.2021 року №5422/24/13/9; повідомлення члена ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 07.06.2021 року №5421/24/13/9-2021), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач є співвласником квартири, розташованої по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 27.03.2001 року . У січні 2020 року позивач дізнався, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявне обтяження № 391155, зареєстроване 18.10.2006 року Першою черкаською державною нотаріальною конторою, відповідно до якого накладено заборону відчуження нерухомого майна. Арешт накладено на усе майно [PERSON] (ідентифікаційний номер якого в Державному реєстрі не вказано). Вказане обтяження перенесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості до якого внесені Першою черкаською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення 5/2920 від 20 жовтня 1999 Управління ВМС України в Черкаській області (ст. слідчий С. В. Міщенко). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказане обтяження накладене на невизначене майно [PERSON] без вказівки інших відомостей про особу (дати народження, РНОКПП). Заборона на нерухоме майно внесена на підставі повідомлення 5/2920 від 20 жовтня 1999 Управління ВМС України в Черкаській області (ст. слідчий С. В. Міщенко). При цьому, згідно з наданими до позовної заяви доказами позивач [PERSON] , [INFO] , не притягувався до кримінальної відповідальності та не має судимостей, про що свідчить те, що на час отримання нотаріальною конторою повідомлення слідчого (20 жовтня 1999) позивачеві не виповнилось 14 років, отже він не міг бути притягнутий до кримінальної відповідальності, та що підтверджується повідомленням слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській від 07.06.2021 року №5422/24/13/9. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з пунктом 6 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 14.12.2012 року № 1844/5, перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об`єкт нерухомого майна або суб`єкта речових прав, їх обтяжень. При цьому, як встановлено в судовому засіданні до Державного реєстру прав були перенесені записи про обтяження нерухомого майна, які не містять повних відомостей про суб`єктів речових прав, а лише містять зазначення прізвища, імені та по батькові фізичної особи [PERSON] , та жодним чином не ідентифікують об`єкти нерухомого майна, стосовно яких накладено обтяження. Натомість з матеріалів справи слідує, що вжиті правоохоронними органами заходи забезпечення, пов`язані з арештом майна стосувались іншої особи з таким же прізвищем, іменем та по-батькові та не стосувались ані позивача, ані його майна. Таким чином, сукупність встановлених судом обставин вказує на те, що перенесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обтяження у виді заборони на нерухоме майно [PERSON] не відповідає вимогам положень п. 6 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 14.12.2012 року № 1844/5, та вказане обтяження не містить жодних доказів про те, що воно стосується саме позивача та належного йому майна, а навпаки, матеріалами справи підтверджується, що вказане обтяження не стосуються його особи та належного йому майна. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки заборона відчуження створює перешкоди позивачу в розпорядженні належним йому майном, тому позивач вправі вимагати усунення таких перешкод, що є підставою для задоволення позову. Позивач, при цьому, не має можливості вирішити питання про скасування арешту майна шляхом звернення з клопотанням до слідчого судді в порядку, визначеному чинним КПК України, оскільки кримінальні справи, в межах яких були вжиті такі заходи забезпечення, розпочаті до 2012 року, тобто до набрання чинності нинішнього КПК України і на запит суду не надані відомості про те, що досудове розслідування таких справ продовжувалось після набрання чинності КПК України 2012 року. За такого, порушенні права та законні інтереси позивача мають бути захищені саме в судовому порядку, в порядку, визначеному ЦПК України, оскільки чинний на час прийняття рішення в 1999 році про арешт майна КПК України 1960 року не передбачав можливості оскарження такого рішення про арешт не учасником кримінальної справи. Саме до цього зводиться правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року по справі №643/3614/17 провадження № 14-479цс19. При цьому, лише зняття арешту з належного позивачу майна не забезпечить в повній мірі захист його прав та інтересів, оскільки арешт фактично накладений не на конкретне майно позивача, а на невизначене коло майна не в повній мірі ідентифікованої особи [PERSON] , тому на зареєстроване позивачем в подальшому майно так само будуть поширюватись заборони відчуження за вказаними обтяженнями. Тому відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України суд має вирішити питання про усунення перешкод позивачу у здійсненні права розпорядження майном шляхом встановлення тих фактів, що зареєстровані обтяження не стосуються особи позивача та його майна, лише такий спосіб захисту в повній мірі забезпечить захист та відновлення порушених прав та законних інтересів позивача. Викладені у відзивах заперечення на позов відповідача УМВС України в Черкаській області, стосовно того, що справа має розглядатись у порядку кримінального судочинства, та Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області, стосовно того, що відповідач не порушував прав позивача та не є правонаступником правоохоронних органів, за рішеннями яких вживались заходи забезпечення, які в подальшому вплинули на права та інтереси позивача, на думку суду, не спростовують обґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки позов позивача, в першу чергу, поданий не з приводу незаконності дій конкретного правоохоронного органу чи органу державної влади, а з приводу виниклої ситуації у зв`язку із взаємодією кількох рішень та дій державних органів (правоохоронних та реєструючих), які у своєму комплексі призвели до того, що були без достатніх на те підстав обмежені права та законні інтереси позивача, який не був учасником таких дій та проваджень. Тому обґрунтованою є позиція позивача щодо залучення до участі у справі всіх осіб, яких може стосуватись дане рішення суду, а застосований позивачем спосіб захисту його прав, з одного боку, в повній мірі відновить та захистить його права та інтереси, з іншого боку, не потребуватиме вчинення будь-яких додаткових дій від інших учасників розгляду. За такого, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved