Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, про стягнення заборгованості де зазначив, що 06.09.2007 року. між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500026129, згідно з умовами якого остання отримала кредит у сумі 1 875,00 доларів США на Картковий рахунок № [NUMBER]. 29.12.2008 р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги боргу. 14.07.2010 р. між ТОВ «Кредитні ініціативи» та позивачем ТОВ «Кредит Колекшн Груп» було укладено договір факторингу, згідно якого та Витягу із акту приймання передачі Реєстру Боржників від 14.07.2010 р., ТОВ «Кредитні ініціативи» передав позивачу право вимоги до відповідачки [PERSON] за зазначеним кредитним договором. Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, однак, [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором: несвоєчасно та не в повному обсязі погашала кредит та відсотки за користування кредитом, у зв'язку з чим, станом на 05.03.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 28 615,79 грн. Позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки заборгованість за кредитним договором, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідачка в судове засідання подала заяву про слухання справи без її участі, проти стягнення з неї заборгованості за кредитним договором заперечує в повному обсязі. Додатково подала клопотання про застосування строків позовної давності, щодо стягнення вказаної заборгованості, оскільки згідно умов кредитного договору № 500026129 від 06.09.2007 року, Банк надав позичальниці грошові кошти у розмірі 1 875,00 доларів США на цілі визначені в п.п.3 Договору, а Позичальниця зобов'язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування Кредитним коштами у розмірі 40% та повертати кошти, відповідно до Графіку платежів, але не пізніше 06.09.2010 року. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Крім того, даний договір є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом Згідно з п. 1.31 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжний інструмент - засіб певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ коштів з відповідного рахунка платника. До платіжних інструментів відносяться документи на переказ та спеціальні платіжні засоби. Відповідно до п. 1.27 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 06.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500026129, згідно з умовами якого остання отримала кредит у сумі 1 875,00 доларів США на картковий рахунок № [NUMBER] зі сплатою 40,0% річних та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 06.09.2010 року. Згідно з умовами кредитного договору Позичальниця зобов'язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором. 29.12.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу фінансування клієнта № 29122008, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язалось передати грошові кошти в розпорядження ЗАТ «Альфа-Банк» за плату, а ЗАТ «Альфа-Банк» зобов'язалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Таким чином Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 500026129 від 06.09.2007 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Відповідачка [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим, згідно Розрахунку заборгованості станом на 05.03.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 28 615,79 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Так 14.07.2010 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та позивачем ТОВ «Кредит Колекшн Груп» було укладено договір факторингу, згідно якого, а також Витягу із акту приймання передачі Реєстру Боржників від 14.07.2010 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» передав позивачу право вимоги до відповідачки [PERSON] за зазначеним кредитним договором, але з позовом позивач звернувся до суду 28.07.2014 року та не просить суд поновити строк звернення до суду і не вказує поважність причини пропуску такого строку. Відповідно до ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Положеннями ч.5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності Кредитний договір № 500026129 між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений 06.09.2007 року, згідно п. 1 вказаного Договору, строк виконання зобов'язань по ньому встановлений не пізніше 06.09.2010 року, тобто ТОВ «Кредит Колекшн Груп» повинен був звернутися з вимогою про стягнення заборгованості, яка виникла в результаті невиконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору саме до 06.09.2010 року. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальницею зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] належним чином не здійснювала платежі на погашення боргу за кредитним договором від 06.09.2007 року, тобто з часу отримання кредиту не виконувала щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Під час розгляду справи в суді, відповідачка подала заяву про застосування строку позовної давності. Проте ТОВ «Кредит Колекшн Груп» звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 28.07.2014 року, тобто за межами установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Аналогічні правові позиції викладені в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14) та від 18 червня 2014 року ( справа №6-61 цс 14). З урахуванням положень ст.. 256, ч.1,5 ст. 261, ч.4 ст. 267 ЦК України та вищеназваних обставин справи, суд дійшов до висновку що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки суми заборгованості за кредитним договором, не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення суми сплаченого судового збору.

Outcome: dismissed