Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнив та в уточненому позові просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 5204 грн. 97 коп. у рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №196 від 20.02.2015 року. Вмотивував свої вимоги тим, що 20.02.2015 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений зазначений Кредитний договір №196, згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 54% річних строком до 20.02.2016 року, а відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки. Разом з тим, 20.02.2015 року, в забезпечення зобов'язань, взятих на себе [PERSON], між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки, згідно з яким останній поручився перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань. Однак [PERSON] своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконує, в результаті чого станом на 21.11.2015 року утворилась вказана вище сума заборгованості. Крім того, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь понесені ним судові витрати в розмірі 1218 грн. Представник позивача в судове засідання надав письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідачів - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 20.02.2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір №196 (далі - Кредитний договір), згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 54% річних строком до 20.02.2016 року, а [PERSON] зобов'язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки на умовах, визначених у Кредитному договорі (а.с.5-6). Разом з тим, 20.02.2015 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки, згідно з яким останній поручився перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань за Кредитним договором (а.с.8). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом установлено, що відповідач [PERSON] у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 21.11.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 5204 грн. 97 коп., яка складається із наступного: 2839 грн. 98 коп. - основна сума кредиту, 630 грн. - відсотки, 1734 грн. 99 коп. - штраф за невиконання умов Кредитного договору (а.с.24). У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Окрім того, у відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Таким чином, судом установлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань відповідно до умов укладеного Кредитного договору, що передбачає солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача визначеної останнім суми заборгованості. Стосовно вимог про солідарне стягнення з відповідачів понесених судових витрат, то таке положеннями ст. 88 ЦПК України не передбачено, тому суд уважає, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 1218 грн. в рівних частках, тобто по 609 грн. з кожного відповідача окремо (а.с.3а). Отже, зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення уточненого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved