Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору №10-29/3080 від 06.03.2007 року про надання кредиту, відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 143 500,00 доларів США, а останній зобов»язався повернути отриманий кредит в повному обсязі до 05.03.2022 року, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12,25% річних і виконати свої зобов»язання згідно з даним договором у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту. Відповідач не здійснює своєчасно та в повному обсязі платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих відсотків, чим порушує прийняті на себе зобов»язання. Станом на 19.08.2014 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 2 929 375,48 грн. З метою забезпечення виконання зобов»язань відповідача [PERSON] за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 10-29/3080 від 06.03.2007 року, відповідно до якого остання зобов»язалася відповідати перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] усіх його зобов»язань в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору. В судовому засіданні представник позивача подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 251 617,99 доларів США, що утворилася станом на 07.04.2015 року, а також судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав вимоги позову та просив суд про застосування строку позовної давності до вимог позовної заяви та про відмову в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до кредитного договору №10-29/3080 від 06.03.2007 року про надання кредиту, відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 143 500,00 доларів США, а останній зобов»язався повернути отриманий кредит в повному обсязі до 05.03.2022 року, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12,25% річних і виконати свої зобов»язання згідно з даним договором у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту. З метою забезпечення виконання зобов»язань відповідача [PERSON] за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 10-29/3080 від 06.03.2007 року, відповідно до якого остання зобов»язалася відповідати перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] усіх його зобов»язань в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору. Відповідно до Додаткової угоди №1 від 27.08.2009 року що була укладена між Банком та відповідачем [PERSON], починаючи з 27.08.2009 року процентну ставку за користування кредитними коштами було збільшено до 14,5%, крім того було встановлено новий порядок здійснення погашення. Відповідач не здійснює своєчасно та в повному обсязі платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих відсотків, чим порушує прийняті на себе зобов»язання. Станом на 07.04.2015 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 251 617,99 доларів США. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов»язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 258 ЦПК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Оскільки з досліджених судом доказів достовірно встановлено, що відповідачем [PERSON] визнавалися позовні вимоги, судом надавався термін для вирішення питання погашення заборгованості за договором мирним шляхом (а.с. 38-39), суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved