Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав у судовому засіданні він та його представник, мотивуючи вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на будівлю від 25.02.1955 року, увесь житловий будинок за адресою, м. Суми, вул. Пархоменко 23, належав [PERSON]. Де одна друга відповідно до законодавства про шлюб та сім'ю була належна його дружині [PERSON]. У звязку з тим, що вона заборгувала суму по виплаті аліментів її частка у розмірі 1/2, була, виділена та продана [PERSON], в рахунок погашення боргу по аліментам. Відповідно до свідоцтва про право власності від 11.11.1955 року, батько позивача - [PERSON] почав володіти 1/2 частиною домоволодіння разом з [PERSON]. [PERSON] згідно договору забудови та рішення виконкому від 12.03.1959 року почав будівництво нового будинку. Відповідно акту обстеження від 27.02.1968 року старий деревяний будинок було знесено та побудовано новий будинок. Відповідно до акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 19.09.1979 року, новий житловий будинок жилою площею 51,5 кв.м. та прибудинкові споруди були введені в експлуатацію одноособово [PERSON]. Надалі даний акт був затверджений рішенням Виконавчого комітету, Ковпаківського районної ради депутатів м. Суми від 20.11.1979 № 445. Разом з [PERSON] проживала мати позивача - [PERSON] та сестра позивача - [PERSON], позивач в даному будинку постійно мешкав до 2003 року. Згодом [PERSON] переїхав на квартиру по вул. 9 Січня де зареєстрований і зараз. Позивач постійно відвідував своїх батьків, допомагав їм ремонтувати будинок, добудовувати прибудови будувати господарські будівлі, обробляти город та інше. Не отримавши свідоцтва про право власності на вказаний будинок 14.07.1999 року [PERSON] помер. Після смерті батька позивач продовжував мешкати в домоволодінні, обробляти город виконувати будівельні та ремонтні роботи в домоволодінні. Мати та сестра ніколи не оспорювали права власності позивача на частину житлового будинку. Однак мати позивача - [PERSON] та сестра позивача - [PERSON] нічого не сказавши позивачу, вводячи нотаріуса в оману, та підробляючи правоустановчі документи, оформили спадщину, а саме: при написанні заяви про вступ в спадкові права після [PERSON], навмисно вказали в ній, що окрім них, інших спадкоємців у нього немає, надали нотаріусу [PERSON] підроблене свідоцтво про право власності на половину житлового будинку від 04.10.2000 року на ім'я [PERSON], хоча на момент його видачі та винесення рішення Ковпаківської районної ради м. Суми від 26.09.2000 року № 128, [PERSON] був мертвий. Також, нотаріусу було надано підроблене свідоцтво про право власності на половину житлового будинку від 10.01.2001 року на імя [PERSON]. Рішення Виконавчого комітету Ковпаківської районної в м. Суми ради від 26.09.2000 року № 128 на підставі якого було вирішено видати свідоцтво про право власності власникам [PERSON] та [PERSON] винесено на підставі чинної на той час Інструкції «Про порядок державної реєстрації права власності юридичних та фізичних осіб» затвердженою наказом Держбуду України від 09.06.1998 року №121, яка передбачає розгляд питання про видачу свідоцтва про права власності та реєстрацію права власності на нерухоме майно, тільки на підставі заяви власника, а не спадкоємця. Але, незважаючи, на те, що вказані свідоцтва про право власності були видані померлим особам, нотаріус [PERSON] виписала свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.07.2001 року на житловий будинок на імя [PERSON] та [PERSON]. 05.12.2013 року померла [PERSON], при цьому заповіту вона не залишила. Після її смерті, спадщину після неї, у рівних частках, шляхом написання нотаріальної заяви, прийняли [PERSON] та [PERSON]. Тому просить суд: визнати частково недійсним рішення Виконавчого комітету Ковпаківської районної в м. Суми, ради № 128, від 26.09.2000 року в частині вказівки про право власності на 1/2 частину житлового будинку по вул. Пархоменко 23 за [PERSON], вказавши, що цілий, житловий будинок по вул. Пархоменко 23 в м. Суми, на праві приватної власності належить [PERSON]; Визнати недійсними свідоцтва про право власності на половину житлового будинку видані Ковпаківською районною в м. Суми радою: від 04.10.2000 року на імя [PERSON] та від 10.01.2001 року на імя [PERSON]; Визнати факт належності на праві приватної власності, житлового будинку та господарський будівель розташованих по вул. Пархоменко 23 в м. Суми, [PERSON], який помер 14.07.1999 року; Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на половину житлового будинку видане Ковпаківською районною в м. Суми радою від 04.10.2000 року на ім'я [PERSON], вказавши що відповідно до даного свідоцтва цілий, житловий будинок по вул. Пархоменко 23 в м. Суми, дійсно належить [PERSON] на праві приватної особистої власності; Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.07.2001 року виданого державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори [PERSON] (зареєстрованого в реєстрі за № 42) відповідно до якого спадкоємцями майна [PERSON] в рівних частинах є [PERSON] та [PERSON]; Встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після померлого 14.07.1999 року батька [PERSON]; Визнати право власності на житловий будинок А-1, з надвірними господарчими та побутовими будівлями: сарай-кухня, літ. В, погріб літ. п/г, сіни літ. Г, сарай літ. В, вбиральня літ. Е, сіни літ. в, огорожа № 1-4, за адресою м. Суми, вул. Пархоменко 23 за [PERSON] розмірі 1/3 частки в порядку спадкування після померлого 14.07.1999 року батька [PERSON] та у розмірі 1/6 частки після померлої 05.12.2013 року матері [PERSON], всього у розмірі 1/2 частки. Представники відповідачки [PERSON] - [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, оскільки позивач пропустив строк позовної давност. [PERSON] з 1993 року не мешкав разом з батьками. Приїздив на похорон батька та матері. З 1994 року по 2012 рік мешкав постійно на території РФ, де і працював. За цей час жодного разу, крім похорон не приїздив. З 2012 року до смерті спадкодавця проживав за адресою: [INFO]. За цей час не більше 10 разів відвідував спадкодавця, при тому що матір 8 років перебувала у безпорадному нерухомому стані та потребувала постійного догляду. Такий догляд за матір'ю здійснювала виключно [PERSON], яка і утримувала матір. Допомоги ніякої позивач не надавав. Чоловік відповідачки - [PERSON] спільно із відповідачкою за їх спільні сімейні кошти здійснили капітальний ремонт домоволодіння: повна заміна криши, вставлені пластикові вікна, побудований гараж, обкладено цеглою сараї та літні кухні, прибудована до хати веранда, проведено у будинок газ та воду, облаштовано систему опалення у будинку, на проведення таких ремонтних робіт було затрачено більше 200000 грн., які у разі набуття спадщини позивачем, він повинен їм відшкодувати, ураховуючи всі поліпшення такого майна, оскільки такі поліпшення є значними, що перевищують вартість домоволодіння і не можуть входити до спадщини, так як належать відповідачці та її чоловікові. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю. Свідок [PERSON] суду пояснив, що мешкає по сусідству родини [PERSON] та знає їх на протязі тривалого часу. [PERSON] будував будинок, йому допомогав син. Микола отримав у 1993 році квартиру, але багато часу проводив у батьків, їм допомагав утримувати худобу, був кінь, корова, свині, кури. Після смерті батька 14.07.1999 року приймав участь у похованні батька, та в подальшому приходив до господарства, міняв вікно у флігелі, гараж собі будував, допомагав перекривати кришу у будинку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що сімю [PERSON] знає тривалий час, [PERSON] проживав у будинку по вул. Пархоменко 23 в м. Суми до 1993 року, потім отримав квартиру від заводу, переїхавши у неї та до смерті батька [PERSON], який помер у 1999 році, вона його не бачила, зазначила, що за матірю доглядала донька. У родині [PERSON] було господарство, худоба, конь та корова, після смерті батька, [PERSON] доглядав за худобою дуже гарно.. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засідання суду пояснив, що [PERSON] після отримання квартири у 1993 році продовжував слідкувати за господарством батьків, до і після смерті батька, який помер у 1999 році, поховав батька та займався доглядом за худобою, казав, що йому не подобається жити у квартирі, він більше любить приватний будинок, буде будувати там. Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON], суду пояснив, що [PERSON] як народився так і проживав у [INFO], після отримання квартири у 1993 році він мешкав і в квартирі і в будинку, оскільки батьки тримали худобу і він разом з батьком порався біля неї. Після смерті батька у 1999 році [PERSON] продовжував тримати господарство, тобто приходив до будинку батьків, ремонтував огорожу та флігель. Представник третіх осіб Сумської міської ради та виконавчого комітету Сумської міської ради, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, заперечень проти задоволення позову не надав. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, у письмовому клопотанні просив розглянути справу без його участі, крім того зазначив, що згідно постанови КМУ №1429 від 28.10.2004 року, паспорти громадян України, що були оформлені з використанням бланків зразка СРСР, вважались дійсними до 01.01.2005 року, крім того зазначив, що позивач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину не в змозі встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління чи володіння спадковим майном, якщо ці спадкоємці не звернуться до нотаріуса і не нададуть необхідні документи, або якимось іншим чином нотаріус не буде повідомлений про ці обставини. Суд, заслухавши позивача, його представника, представників відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], який народився 09 жовтня 1955 року, батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] ( т. 1 а.с. 5). Відповідно до акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 19.09.1979 року, новий житловий будинок жилою площею 51,5 кв.м. та прибудинкові споруди за адресою м. Суми вул. Пархоменко, 23, були введені в експлуатацію [PERSON] (т. 1 а.с. 209-210) Разом з [PERSON] проживала його дружина - [PERSON] та донька - [PERSON], за адресою м. Суми вул. Пархоменко, 23, [PERSON] в даному будинку постійно мешкав до 1993 року. Згодом [PERSON] переїхав на квартиру по вул. 9 Січня де зареєстрований і по теперешній час (т. 1 а.с. 10, т. 2 а.с. 10-16). 14.07.1999 року [PERSON] батько [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6) Нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.07.2001 року на житловий будинок № 23 по вул. Пархоменко в м. Суми на імя [PERSON] та [PERSON], в рівних частинах кожній, після смерті [PERSON], який помер 14.07.1999 року (т. 1 а.с. 80, 131). Згідно зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкове майно, що належало [PERSON] складалося з житлового будинку А-1, з надвірними господарчими та побутовими будівлями: сарай-кухня, літ. В, погріб літ. п/г, сіни літ. Г, сарай літ. В, вбиральня літ. Е, сіни літ. в, огорожа № 1-4, що знаходився за адресою: м. Суми, вул. Пархоменко 23, та який належав померлому, а саме - 1/2 належала [PERSON] особисто, а 1/2 його батьку, [PERSON], який помер, при цьому [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. 05.12.2013 року померла [PERSON], при цьому заповіту вона не залишила. Після її смерті, спадщину після неї, у рівних частках, шляхом написання нотаріальної заяви, прийняли [PERSON] та [PERSON].(т. 1 а.с. 7, 55,56) Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України в редакції 1963 р. та Цивільним кодексом України в редакції 2004 року. Згідно ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до викладеного суд вважає необхідним встановити факт належності на праві приватної власності, при житті [PERSON], який помер 14.07.1999 року, житлового будинку та господарських будівель розташованих по вул. Пархоменко 23 в м. Суми, оскільки це підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема актом про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 19.09.1979 року, який не був в подальшому затверджений виконкомом Сумської міської ради депутатів трудящихся, але належав при житті [PERSON], копією свідоцтва про право на спадщину за законом, а також поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т. 1 а.с. 80, 131, 209-210, т.2 а.с.49), оглянутою у судовому засіданні інвентарною справою на домоволодіння № 23 по вул. Пархоменко в м. Суми, де замовником по прийоці будинку був [PERSON] Оскільки згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON], фактично прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], оскільки після його смерті фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, шляхом прийняття участі у похованні батька, користування будинком, земельною ділянкою, розпорядженням майном покійного батька, доглядав за худобою, що підтвердили свідки у судовому засіданні. Суд вважає необхідним встановити факт прийняття спадщини [PERSON], на 1/3 частину житлового будинку та господарських будівель розташованих по вул. Пархоменко 23 в м. Суми, після смерті батька [PERSON], який помер 14.07.1999 року, оскільки це підтверджується зібраними по справі доказами, поясненнями свідків, наданими у суді. З копії спадкової справи № 2-842 після померлого [PERSON], який помер 14.07.1999 року, вбачається, що з заявами про прийняття спадищни 25.07.2001 року звернулися до Другої Сумської державної нотаріальної контори [PERSON] та [PERSON], які надали нотаріусу два свідоцтва про право власності на половину житлового будинку від 10.01.2001 року на [PERSON] та [PERSON], в подальшому їм було видано свідоцтво про прао на прадщину за законом (т.1 а.с. 78-80). З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.07.2001 року виданого державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори [PERSON] (зареєстрованого в реєстрі за № 42) відповідно до якого спадкоємцями майна [PERSON] в рівних частинах є [PERSON] та [PERSON], оскільки судом було встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину, але не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину не в змозі встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління чи володіння спадковим майном, якщо ці спадкоємці не звернуться до нотаріуса і не нададуть необхідні документи, або якимось іншим чином нотаріус не буде повідомлений про ці обставини. Згідно ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст.ст. 328, 1216 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно спадкової справи вбачається, що після померлої [PERSON], яка померла, 05.грудня 2013 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи (а.с.т.1 а.с.54-64). Відповідно до листа Державного нотаріуса Другої Сумської державної нотаріальної контори від 19.11.2014 р. видати свідоцтво про право на спадщину на 25/100 часток житлового будинку, що розташований за адрресою м. Суми вул. Пархоменко, 23 немає можливості, через відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, тому рекомендовано звернутися до суду (т.1 а.с.34). Згідно до листа управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області від 03.02.2015 р. вбачається, що відсутня інформація про земельну ділянку за адресою м. Суми вул. Пархоменко, 23 про зареєстроване право власності на дану земельну ділянку (т.1 а.с.83, 90). Відповідно до викладеного суд вважає необхідним визнати право власності за [PERSON] на 1/3 частину домоволодіння за адресою м. Суми, вул. Пархоменко 23, яке складається з житлового будинку А-1, з надвірними господарчими та побутовими будівлями: сарай-кухня, літ. В, погріб літ. п/г, сіни літ. Г, сарай літ. В, вбиральня літ. Е, сіни літ. в, огорожа № 1-4, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 14.07.1999 року та на 1/6 частину вищевказаного домоволодіння після смерті матері [PERSON], яка померла 05.12.2013 року. З огляду на положення ст. 393 ЦК України, позовні вимоги про визнання частково недійсними рішення Виконавчого комітету Ковпаківської районної в м. Суми, ради № 128, від 26.09.2000 року, свідоцтв про право власності на половину будинку задоволенню не підлягають за необгрунтованістю, оскільки позивач не довів в судовому засіданні, що вказаними рішеннями порушує його право власності, а також судом визнано факт належності на праві праві власності при житті [PERSON] житлового будинку за адресою м. Суми вул. Пархоменко, 23.

Outcome: partial