Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.09.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг. У порушення умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 30.06.2015 року має заборгованість у сумі 6776 грн. 41 коп., яка складається з наступного: 1996 грн. 96 коп. заборгованість за кредитом; 3980 грн. 57 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина), 298 грн. 88 коп. штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. У судове засіданні представник позивача не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] шляхом надсилання рекомендованими листами на його адресу судових повісток, копії позову та додатків до нього, але він тривалий час не з'являвся у відділення зв'язку за отриманням повісток та інших документів, про що на поштовому конверті зроблено відповідний напис (а.с. 54, 59, 60). Враховуючи зазначені обставини, суд вважає неотримання відповідачем поштового відправлення відмовою у його отриманні, а тому, відповідно до п. 8 ст. 76 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про час, місто розгляду цивільної справи, а оскільки він не повідомив суд про причини своєї неявки, суд вважає причину його неявки неповажною. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС в Запорізькій області від 14.08.2015 року [PERSON] знятий з реєстрації на підставі рішення суду у 2014 році, повістки з викликом до суду направлялися за останньою відомою адресою: [ADDRESS], а також про слухання справи відповідач повідомлявся через ЗМІ, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності [PERSON] по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, у звязку з наступним. Відповідно до укладеного договору № б/н від 26.09.2011 року [PERSON] за заявою (а.с.13), отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.15-38). Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 30.06.2015 року має заборгованість у сумі 6477 грн. 53 коп., яка складається з наступного: 1996 грн. 96 коп. заборгованість за кредитом; 3980 грн. 57 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 12). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено судом, взяті на себе обовязки [PERSON] не виконав, у звязку з чим, має заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у сумі 6477 грн. 53 коп., яка складається з наступного: 1996 грн. 96 коп. заборгованість за кредитом; 3980 грн. 57 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина). Позовні вимоги у частині стягнення з відповідача суми 298 грн. 88 коп. штрафу ( процентна складова), задоволенню не підлягають, оскільки банком не обґрунтовано нарахування штрафу та не надано докази, що умовами договору передбачена сплата штрафу та її розмір. На підтвердження умов укладання кредитного договору банк долучив до матеріалів справи заяву позичальника. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, а також сплачувати штраф на умовах, передбачених договором. В умовах та правилах надання банківських послуг розмір штрафу не передбачений, а в заяві позичальника не зазначена процентна ставка за кредитним договором, довідка про умови кредитування невідомо ким підписана- представником банку чи позичальником та не містить відомостей про зобовязання сплати штрафу. Відповідно до ч.1 ст. 60, ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позивач, всупереч вимогам ст.. 10, 60 ЦПК України, які зобовязують його на засадах змагальності доводити свої позовні вимоги переконливими, належними та припустимими доказами, у підтвердження умов договору про сплату комісії та її розмір, доказів не надав, тому у цій частині позовних вимог варто відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненні понесені ним судові витрати пропорційно задоволених судом позовних вимог. За змістом ст. 79 ЦПК до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати повязані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача. Оскільки позивач сплатив судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та 420 грн. за розміщення оголошення про виклик відповідача, у газеті, що підтверджується платіжними дорученнями № PROM9BQRGA, № BOJB0WSO, зазначені суми підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial