Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком № 8 по пр. Річний у с. Семикозівка, Біловодського району, Луганської області. Обґрунтовуючи свій позов позивач вказала, що в належному їй на праві власності будинку зареєстрований відповідач, який був її чоловіком, однак, після розлучення, з 2003 року в цьому будинку не проживає, а фактично мешкає за адресою Біловодський район с. Семикозівка, пров. Яроватий, буд. 7. Реєстрація відповідача перешкоджає їй у здійсненні її права власності на будинок, оскільки їй доводиться сплачувати зайві комунальні рахунки. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій вона позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином згідно частини восьмої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, тому суд вважав можливим розглянути справу за наявними у неї матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Договором купівлі-продажу підтверджується факт того, що позивач є єдиним власником будинку, розташованої за адресою: Луганська область, Біловодський район с. Семикозівка, пр. Річний, буд.8. Адресна довідка свідчить про те, що за вказаною вище адресою відповідач дійсно зареєстрований з 26 грудня 2001 року. Факт того, що відповідач, який є колишнім чоловіком позивача, тобто колишнім родичем власника будинку, у будинку за місцем проживання позивача зареєстрований, але не проживає, підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу та актом обстеження проживаючих громадян за адресою: с. Семикозівка пров. Річний, буд.8, складеним депутатом Семикозівської сільської ради [PERSON] в присутності свідків сусідів [PERSON] та [PERSON]. З цього акту зокрема йдеться, що за зазначеною адресою [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає. Відповідно до вимог статті 3 Сімейного кодексу України відповідач фактично вважається колишнім членом сімї позивача. Статтею 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Застосовуючи наведену норму до спірних правовідносин, суд, враховуючи, що відповідач не надав своїх заперечень проти позову, встановивши, що відповідач вже більш двонадцяти років не проживає у будинку, який на праві власності належить позивачеві, та не користується цим житлом без поважних причин, вважає позов обґрунтованим та таким, що слід задовольнити. На наведеного,

Outcome: approved