Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається із незареєстрованого нерухомого майна, а саме об`єкту незавершеного будівництва 48,39 % готовності та земельної ділянки під ним площею 700 кв. м по [ADDRESS] . 08 квітня 2019 року на підставі рішення суду від 14 лютого 2019 року у справі № 304/1644/18 він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Оскільки єдиним спадкоємцем майна покійного батька є він, однак в оформленні такого йому було відмовлено за відсутності правовстановлюючих документів, тому просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на спадкове майна, а саме об`єкт незавершеного будівництва 48,39 % готовності та земельну ділянку під ним площею 700 кв. м по [ADDRESS] . Ухвалою Перечинського районного суду від 30 березня 2021 року позов [PERSON] до Перечинської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Перечинського районного нотаріального округу Маріаш Владислав Іванович про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку у порядку спадкування за законом у частині позовних вимог щодо земельної ділянки залишено без розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на об`єкт незавершеного будівництва по [ADDRESS] . Крім цього, питання розподілу понесених ним судових витрат просив не вирішувати. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача у судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі із урахуванням попередньо поданого ним відзиву на позовну заяву, у якому у задоволенні позову просив відмовити. Свою позицію мотивував тим, що згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. У той же час, у п. 10 вказаної постанови зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Враховуючи наведене та те, що правовстановлюючі документи у підтвердження права власності спадкодавця на земельну ділянку відсутні, рішення про відведення земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво по [ADDRESS] площею 700 кв. м [PERSON] таким також не є, внаслідок чого вказана земельна ділянка перебувала лише у користуванні останнього, тому у частині визнання права власності на неї (земельну ділянку площею 700 кв. м по [ADDRESS] ) слід відмовити. У судове засідання третя особа приватний нотаріус Перечинського районного нотаріального округу Маріаш В.І. не з`явився, у відповідь на запит суду надав засвідчену копію спадкової справи № 09/2019 щодо померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1, 2 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Встановлено, що рішенням виконкому Перечинської селищної Ради народних депутатів № 40 від 21 вересня 1990 року [PERSON] відведено земельну ділянку площею 700 кв. м по [ADDRESS] під індивідуальне житлове будівництво та зобов`язано його оформити технічну документацію на право будівництва в районній архітектурі та нотаріально посвідчити договір про відведення земельної ділянки під будівництво в нотаріальній конторі району протягом трьох місяців з дня винесення цього рішення (а. с. 49). Також встановлено, що 02 жовтня 1990 року нотаріусом Перечинської нотаріальної контори був посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 908 Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 25 вересня 1990 року, укладений між виконавчим комітетом Перечинської селищної Ради народних депутатів та [PERSON] як забудовником, за яким останньому у безстрокове користування для будівництва житлового будинку [ADDRESS] згідно плану надано земельну ділянку загальною площею 700 кв. м; визначено умови будівництва та облагородження прибудинкової території (а. с. 50-63). Крім цього встановлено, що на підставі вказаних документів головний архітектор району видав [PERSON] дозвіл на право виконання будівельних робіт № 99, згідно якого дозволив приступити до будівництва одноповерхового індивідуального жилого будинку за проектом 30-3к-4 та інших будівель згідно з планом забудови на земельній ділянці по [ADDRESS] (а. с. 48). Разом з цим, [INFO] батько [PERSON] - [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції у Закарпатській області 24 квітня 2015 року (а. с. 7, 16, 34-38, 102, 103). Після смерті [PERSON] залишився недобудований житловий будинок по [ADDRESS] , відповідно до технічного паспорту від 26 травня 2020 року готовність об`єкта незавершеного будівництва складає 48,39 % (а. с. 40-46). Так, у ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351 ЦК України), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331 ЦК України), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879-881, 883 ЦК України), однак прямого визначення цих понять не міститься. Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, необхідно визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду, оскільки її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки (постанова Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 488/3103/17-ц). Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Якщо будівництво об`єкта нерухомого майна, не введеного в експлуатацію на день смерті спадкодавця, здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини на підставі ст. 1216 ЦК України (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 363/1278/15-ц). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст. 1217, 1223 ЦК України). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 55773930 (заповіти/спадкові договори) від 08 квітня 2019 року спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , заповіт не складався (а. с. 110). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу). Згідно довідок Перечинської міської ради № 637 та № 638 від 08 квітня 2019 року [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом з [PERSON] , 1971 року народження (а. с. 99, 114). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Так, 08 квітня 2019 року, тобто у строк, визначений рішенням Перечинського районного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 304/1644/18, яке набрало законної сили 19 березня 2019 року, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 09/2019 стосовно майна спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину (а. с. 97-116). Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 13/02-14 від 03 червня 2020 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки документ, що посвідчує право власності на незавершений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] , відсутній (а. с. 66, 112). Згідно повідомлення Перечинської міської ради № С-227/07-10 від 03 червня 2020 року в архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації» відомості щодо проведення державної реєстрації на вказаний житловий будинок відсутні (а. с. 67). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 211184983 від 03 червня 2020 року відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження у вказаних реєстрах щодо житлового будинку [ADDRESS] відсутні (а. с. 68). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовився від неї, а наявність інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті його батька [PERSON] , не встановлено (а. с. 97-116), відтак позивач прийняв таку одноосібно. Оскільки будівництво об`єкта нерухомого майна, а саме житлового будинку по [ADDRESS] , не введеного в експлуатацію на день смерті спадкодавця, здійснювалося згідно із законом, внаслідок чого до завершення будівництва права та обов`язки після смерті [PERSON] як забудовника входять до складу спадщини на підставі ст. 1216 ЦК України, у спадкоємця існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. При цьому, наявність судового рішення про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на новостворену річ - об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні ст. 181 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, оскільки не звільняє правонаступника забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію в загальному порядку та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно. Крім цього встановлено, що згідно квитанцій № 0.0.1487923930.1 від 09 жовтня 2019 року, № 0.0.1633589557.1 від 28 лютого 2020 року та № 0.0.1724956650.1 від 02 червня 2020 року позивачем [PERSON] сплачено 1 781,45 грн. судового збору (а. с. 8, 9, 65). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої позивачем заяви, останній, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved