Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 12.06.2006 року між ВАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KP36170072, відповідно якому останній отримав кредит в сумі 2 143, 69 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25, 08 % на рік. З моменту отримання кредиту та по теперішній час відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь кредитну заборгованість у розмірі 16 411, 97 грн. та судові витрати в розмірі 243, 60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, оголошення в газеті «Наддніпрянська правда плюс». Причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 12.06.2006 року між ВАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KP36170072, відповідно якому останній отримав кредит в сумі 2 143, 69 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25, 08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст.ст.625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Відповідно п. 5.1 договору № DNH4KP36170072 від 12.06.2006 року при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязанний сплатити банку пеню в розмірі 0, 15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу. Згідно п.п.5.2, 5.3 договору № DNH4KP36170072 від 12.06.2006 року, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитним договором № DNH4KP36170072 від 12.06.2006 року, внаслідок чого станом на 13.03.2014 року заборгованість за кредитом складає 953, 69 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом складає 4 871, 59 грн., суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 5 825, 28 грн. на користь позивача. У відповідності до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі зазначеної норми Закону, суд вважає можливим зменшити розмір нарахованої пені та стягнути з відповідача пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором як тіло кредиту в розмірі 953, 69 грн. Вимоги позивача про стягнення, окрім пені, також і штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 757, 71 грн. (процентна складова) не підлягають задоволенню з огляду на таке. За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Банк же в своєму позові просив застосувати до боржника подвійну цивільну-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечать вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що відповідач ухиляється від добровільної вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що вона підлягає стягненню у примусовому порядку. Таким чином, із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість в загальній сумі 6 778, 97 грн. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial