Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнила, про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 31.08.2013 р. по 19.12.2013 р., в розмірі 4431,90 грн. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеному у позові. З розміром середньоденного заробітку погодилася. Представник відповідача позов не визнав, бо заборгованість із зарплати погашена, дії позивачки потягнули збитки для підприємства. У судовому засіданні досліджені докази: копія трудової книжки (а.с.5-8), копія листа (а.с. 12), копія повідомлення (а.с. 13), копія рішення (а.с. 24), довідка (а.с. 25), копія акту (а.с. 26), копія свідоцтва (а.с. 27), копія розрахункової відомості (а.с. 28), розрахунок ціни позову (а.с. 31), копія рішення суду (а.с. 34). Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У судовому засіданні встановлено, що позивач з 22.03.2011 р. працювала на посаді головного бухгалтера ТОВ «Сервіс М» (а.с.8), після чого 30.08.2013 р. була звільнена з займаної посади за ст.38 КЗпП України. При звільненні позивачці не виплатили у повному обсязі заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку у загальному розмірі 4330,72 грн., що не заперечувалось відповідачем. Як вбачається з акту №1 від 30 серпня 2013 року (а.с.26) [PERSON] була ознайомлена з наказом про звільнення №1/1-004 від 30.08.2013 року, підпис про ознайомлення з наказом ставити відмовилась, залишила офіс підприємства, відмовившись отримувати остаточний розрахунок. 20.11.2013 року директор ТОВ «Сервіс-М» Дубілєв І.А. надіслав на адресу позивачки лист, в якому повідомив, що остаточний розрахунок може бути проведений в офісі фірми за адресою м.Лисичанськ, вул.Лагоди, 70, а в разі неможливості позивачки з'явитись, пропонувалось надали письмову згоду на відправлення коштів поштою (а.с.12). Відповідно до зворотного повідомлення (а.с.13), означений лист отриманий позивачкою 23.11.2013 року. Відомостей про сплату заборгованості з заробітної плати та компенсації за не використану відпустку на момент винесення рішення у суду відсутні. Відповідно до довідки про середньоденну заробітну плату, видану відповідачем, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становить 56,1 грн. (а.с.25), період прострочення виплати заробітної плати складає 79 робочих днів. Разом з тим, суд виходить з диспозитивності судового процесу та неможливості виходу за межі позовних вимог. Тому, середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 4431,90 грн. за період з 31 серпня 2013 року по 19 грудня 2013 року підлягає стягненню з відповідача. Суд бере до уваги рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 12 березня 2014 року за позовом [PERSON] до ТОВ «Сервіс -М» про стягнення компенсації за дні невикористаних відпусток, яким позовні вимоги позивачки були задоволені в повному обсязі. Однак, зважає на те, що відповідач письмово не повідомив працівника перед виплатою про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, відповідно до ст.. 116 КЗпП України.Навіть при наявності спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник у відповідний строк не виплатив не оспорювану суму, та не здійснив депонування заробітної плати. Більш того, означену судову справу судом вирішено на користь [PERSON], що свідчить про обґрунтованість її вимог стосовно виплати заробітної плати та компенсації про невикористану відпустку. Судовий збір в розмірі 243,6 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved