Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 5,00 га, кадастровий номер 3523181600:02:001:0570, яка розташована на території Злинської сільської ради. У серпні 2015 року йому стало відомо, що від його імені з відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, який він не підписував, а тому вважає даний договір недійсним. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що громадянин [PERSON] є власником земельної ділянки 5,00 га, кадастровий номер 3523181600:02:001:0570, яка розташована на території Злинської сільської ради, що підтверджується копією державного акту. 09 липня 2015 року від імені позивача [PERSON], як орендодавця і ТОВ «СТОВ «Авангард», як орендаря, укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору та витягом про державну реєстрацію. Відповідно до висновків експерта № 263 від 31.08.2015 року та висновку №399 від 23.10.2015 року, належність підпису у договорі та акті приймання-передачі не можливо визначити однозначно. Однак відповідно до довідки Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, [PERSON] з 2014 року по даний час обробляє земельну ділянку одноосібно, тому він не міг підписувати договір оренди землі. Враховуючи, що [PERSON] власноручно не підписував договір оренди земельної ділянки від 09.07.2015 року, даний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Outcome: approved