Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 08.10.2012 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 910.18715, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 148203,50 грн. на купівлю транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) XW8ZZZ61ZDG015089 XW8ZZZ61ZDG015089, реєстраційний № [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Сторонами було визначено строк користування кредитними коштами за кредитним договором, а саме до 08.10.2017 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вище зазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат повязаних із купівлею авто. Відповідач мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів. Кредитні кошти було надано відповідачу в користування зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 18,99 % та сплатою всіх інших обовязкових платежів по договору. Відповідно до умов кредитного договору банк має право ініціювати перед позичальником перегляд зміну процентної ставки з відповідним повідомленням про це позичальника рекомендованим поштовим відправленням на адресу позичальника, вказану в договорі. Якщо позичальник не погоджується з запропонованим банком переглядом (зміною) фіксованої процентної ставки по кредиту, він зобовязаний протягом встановленого в договорі строку письмово повідомити банк про свою незгоду. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов кредитного договору. Станом на дату подання позову відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, останній платіж боржником здійснено 02.06.2014 року. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 08.12.2016 року становить: 49538,42 грн. основний борг, 67114,24 грн. прострочений борг, 71849,46 грн. прострочені проценти, 744,86 грн. строкові проценти, 4854,10 грн. дебіторська заборгованість, 1810.92 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором за період 1 рік (з 08.12.2015 року по 07.12.2016 року). В забезпечення виконання кредитних зобовязань між відповідачем та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) XW8ZZZ61ZDG015089 XW8ZZZ61ZDG015089, реєстраційний № [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. У звязку з порушенням відповідачем права та інтересів позивача протягом тривалого часу, на підставі невиконання відповідачем грошових зобовязань за договором кредиту, а також на підставі того, що відповідач уникає контакту з позивачем, не відповідає на телефонні дзвінки, переховується, за вказаною в кредитному договорі та договорі застави адресою не перебуває, предмет застави для огляду не надає, у позивача є стійки побоювання щодо неповернення грошових коштів відповідачем та незаконного відчуження останнім автомобіля, що знаходиться в заставі позивача. Тому позивач вимушений терміново звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з позовом про звернення стягнення на предмет застави транспортний засіб та задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави. З огляду на вищевикладене позивач просив: - Вилучити у [PERSON], адреса реєстрації [ADDRESS], ІПН: [NUMBER], транспортний засіб, який є предметом застави, саме автомобіль VOLKSWAGEN POLO, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) XW8ZZZ61ZDG015089 XW8ZZZ61ZDG015089, реєстраційний № [NUMBER] та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819), адреса реєстрації: м. Львів, вул..Валова, буд. 11 на період до його реалізації; - В рахунок погашення кредитних зобовязань на користь ПАТ «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819) за кредитним договором № 910.18715, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) в сумі 195912,00 грн., яка складається з : основного боргу 49538,42 грн., прострочений борг 67114,24 грн., прострочені проценти 71849,46 грн., строкові проценти 744,86 грн., дебіторська заборгованість 4854,10 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань (з 08.12.2015 р. по 07.12.2016 р.) 1810,92 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль VOLKSWAGEN POLO, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) XW8ZZZ61ZDG015089 XW8ZZZ61ZDG015089 (надалі транспортний засіб/предмет застави), шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які повязані з продажем автомобілем тощо); - Стягнути з відповідача [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819) витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 05.04.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 08 жовтня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.18715, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в розмірі 148203,50 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 08 жовтня 2017 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами за змінюваною ставкою, яка на день укладання договору складала 18,99 % річних, на купівлю транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) XW8ZZZ61ZDG015089 XW8ZZZ61ZDG015089, реєстраційний № [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.17-18). Відповідно до п. 3.1 вищевказаного кредитного договору для забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору є застава транспортного засобу, вказаному в п.1.2 договору, а саме транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) XW8ZZZ61ZDG015089 XW8ZZZ61ZDG015089. В забезпечення виконання кредитних зобовязань між відповідачем та позивачем 29 жовтня 2012 року було укладено договір застави № 910.18715 транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) XW8ZZZ61ZDG015089 XW8ZZZ61ZDG015089, реєстраційний № [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.19-20). Банк виконав свої зобовязання і видав грошову суму в кредит, що підтверджується копією меморіального ордеру № 910.18715 від 12 жовтня 2012 року (а.с.14). Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання по кредитному договору, так останній платіж ним здійснено 02.06.2014 року, що підтверджується детальним розрахунком по кредиту (а.с.29-30, 79-80). В звязку із неналежним виконанням умов договору в позичальника виникла заборгованість за кредитним договором перед кредитором, яка відповідно до вищезазначеного детального розрахунку по кредиту станом на 08.12.2016 року становить: 49538,42 грн. основний борг, 67114,24 грн. прострочений борг, 71849,46 грн. прострочені проценти, 744,86 грн. строкові проценти, 4854,10 грн. дебіторська заборгованість, 1810.92 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором за період 1 рік (з 08.12.2015 року по 07.12.2016 року). Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідач не спростував зазначений розрахунок в частині заборгованості за кредитом та за процентами за користування ним. Позовні вимоги щодо наявності дебіторської заборгованості суд вважає необґрунтованими за наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак позивачем не доведено нарахування дебіторської заборгованості, а саме з чого вона складається та на підставі чого була нарахована, відповідно до умов кредитного договору не передбачено, що банк має сплачувати за позичальника будь-які додаткові витрати, а позичальник відшкодувати банку такі витрати. А отже, у матеріалах відсутні докази щодо нарахування дебіторської заборгованості, в тому числі, оскільки вона не передбачена договором, долученим до матеріалів справи. Посилання позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за пенею є необґрунтованими, оскільки позивачем не враховані положення Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є м. Макіївка Донецької області. Місто Макіївка Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За наведених підстав, суд вважає, вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитних зобовязань в частині дебіторської заборгованості та пені необґрунтованими. А отже суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити в звязку з їх необґрунтованістю. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] має заборгованість за Кредитним договором станом на 08.12.2016 р. в розмірі 189246,98 грн. та яка складається з наступного: 49538,42 грн. основний борг, 67114,24 грн. прострочений борг, 71849,46 грн. прострочені проценти, 744,86 грн. строкові проценти. Відповідно до п.2.1 договору застави транспортного засобу № 910.18715 від 29 жовтня 2012 року, у разі невиконання заставодавцем зобовязань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами, на праві вищого пріоритету. Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 526, 610, 615 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.589, ст.590 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором; звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, в силу якого кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторам. Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному об'ємі, включаючи відсотки і неустойку у випадках, передбачених договором. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позов частково, а саме: в частині обґрунтованої суми заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави, шляхом його передачі позивачу. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із частковим задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 2850,52 грн.

Outcome: partial