Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності, після уточнення позовних вимог, остаточно просив стягнути з Бучацької міжрайонної виконавчої дирекції Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 2892,64 грн. допомоги у формі матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності за період з 01 березня по 24 березня 2016 року. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області зобов'язано відділ освіти Бучацької РДА провести йому перерахунок та нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності за період з 23.02.2015 року по 24.03.2015 року з врахуванням тижневою навантаження 14,5 годин фізкультури та 0,5 ставки бібліотекаря, з врахуванням виплачених сум, та передати у Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у Бучацькому районі для виплати перерахованих коштів. Відділом освіти Бучацької РДА усі необхідні документи було передано Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у Бучацькому районі для виплати допомоги. Однак, Фондом соціального страхування виплата проведена не була, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь належну йому допомогу з тимчасової втрати працездатності. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з викладених в ньому підстав, просили суд його задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що позовна заява є необґрунтованою, в задоволенні позову просив відмовити, оскільки позивачем отримана травма на виробництві. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов обґрунтований, виходячи з наступного. Рішенням апеляційного суду в Тернопільській області від 03 вересня 2015 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Бучацького районного суду від 14 вересня 2015 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про встановлення педагогічного навантаження та виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано незаконним зменшення [PERSON] з 1 вересня 2014 року тижневого педагогічного навантаження та зобов'язано відділ освіти Бучацької РДА провести перерахунок та нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності [PERSON] за період з 1 по 24 вересня 2014 року, 23 лютого по 24 березня 2015 року з врахуванням тижневою навантаження 14,5 годин фізкультури та 0,5 ставки бібліотекаря, з врахуванням виплачених сум, та передати у Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у Бучацькому районі для виплати перерахованих коштів. Як вбачається з відповіді відділу освіти Бучацької РДА від 29 лютого 2016 року відділом проведено перерахунок та нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності на виконання рішення апеляційного суду, усі необхідні документи відділом освіти передано Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у Бучацькому районі для виплати допомоги за період з 23 лютого-24 березня 2015 року. Згідно відповіді на письмову заяву від 26 грудня 2016 року Бучацька міжрайонна виконавча дирекція Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відмовила [PERSON] у виплаті допомоги в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Як вбачається з відповіді управління Держпраці у Тернопільській області від 15.05.2016 року, що по розслідувані нещасного випадку на виробництві було проведено перевірку та не встановлено факту отримання [PERSON] травми під час виконання трудових обов'язків 20 лютого 2015 року. Відповідно до п.3 ст.3 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» держава гарантує реалізацію своїх прав застрахованим особам. Відповідно до п.2 ст.16 позивач має право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом. Пунктом 2 частини 1 статті 22 Закону передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків - тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. Відповідно до ч.2 ст. 22 Закону, оплата перших 5 днів тимчасової непрацездатності здійснюється за рахунок коштів роботодавця, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, починаючи з 6 дня - Фондом соціального страхування. У відповідності до п.1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ № 455 від 13.11.2001 року, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Згідно листка непрацездатності серії АГА № 231350 [PERSON] хворів з 23 лютого по 24 березня 2015 року. Твердження представника відповідача, що з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві судом оцінюються критично, такі твердження не підтверджені жодним доказом по справі та спростовуються листами Управління Держпраці у Тернопільській області № 1546/01-05-10.2/17 від 15.05.2017 року та № 755/01-05-12.2/16 від 06.05.2016 року, з яких вбачається, що Управлінням Держпраці у Тернопільській області було проведено перевірку, якою не встановлено факт отримання [PERSON] тілесних ушкоджень на виробництві. Як вбачається з розрахунку відділу освіти Бучацької РДА виплата матеріального забезпечення [PERSON] становить 2892,64 грн. Статтею 55 Конституції України визначено, що кожен має право на судовий захист і його порушені права підлягають поновленню. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, така норма закріплена також ст. 60 ЦПК України, проте виключає випадки встановлені ст. 61 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої йому допомоги в сумі 2892,64 грн. Питання про судові витрати суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved