Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON], про стягнення з останнього заборгованості за договором позики в сумі 139 983 гривнень 38 копійок, з яких заборгованість за договором позики від 22 червня 2010 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 127 983 гривні 96 копійок, а також 3% процентів річних від простроченої суми у розмірі 11 999 гривень 42 копійки. Формула розрахунку процентів та суми пені міститься у матеріалах справи. Позивач мотивує свої вимоги тим що відповідач [PERSON] отримав від нього, позику у розмірі 14 500 доларів США. На підтвердження укладеного договору позики, відповідач [PERSON] 22.06.2010 року написав власноруч та передав позивачу розписку про отримання грошей у сумі 14 500 доларів США з умовою, що він поверне борг до 22.09.2010 року. Але на неодноразові звертання позивача до відвідача з проханням повернути борг, [PERSON] ухиляється від виконання свого зобов'язання. Вказані обставини і змусили позивача звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно відповіді Котовського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області від 11.03.2014 року, відповідач [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS]. На виконання вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідачу надсилалися судові повістки за адресою його місця мешкання. Згідно поштових повідомлень, відповідач [PERSON] за вказаною адресою у [ADDRESS] - не проживає. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає неявку відповідача у судове засідання неповажною, оскільки суд належним чином сповістив відповідача про явку до суду. Згідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки у судове засідання відповідача, належним чином сповіщеного та який не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних в справі доказів (ч. 4 ст. 169 ЦПК України), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. У ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] [INFO], 22.06.2010 року отримав від [PERSON], позику у розмірі 14 500 доларів США, про що відповідачка власноруч склав розписку та зобов'язався повернути гроші до 22.09.2010 року. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На стягнення відповідачки суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення позивач не претендує. За ствердження позивача з [PERSON] слід стягнути на користь позивача всю суму боргу за договором позики у розмірі 120 060 гривень ( 100 доларів США за курсом валют НБУ на день звернень позивача з позовом до суду коштують 828 гривень), також з відповідача слід стягнути на користь позивача три проценти річних від прострочених суми у розміри 11 999 гривень 42 копійок. Відповідно до положень ч.1 ст. 1049 ЦК України позивачем не однократно було заявлені вимоги про повернення боргу на адресу відповідача, які залишені без задоволення. Відповідач до теперішнього часу суму боргу не повернув, тобто зобов'язання за договором позики не виконав. На пропозиції про добровільну сплату боргу [PERSON] відповідає відмовою. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підставі ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відсутність розписки про повернення боргу в строк, та наявність у позивача оригіналу розписки про отримання грошей без помітки на ній про повернення боргу - є безспірним підтвердженням того, що відповідачка до сьогоднішнього дня не повернула позивачу грошей. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Суд, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів по справі, а також врахувавши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved