Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який заявою від 18.09.2014 року уточнив та просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» суму 109394 грн. 40 коп. та судові витрати, мотивуючи тим, що між ним та банком був укладений договір строкового банківського вкладу № 2630/58/186203 та № 2630/58/178862, по закінченню строку депозитного банківського вкладу позивач звернувся до відповідача з проханням повернути гроші згідно умов договору, однак до теперішнього часу банком зобов'язання не виконані. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. В судове засідання представники відповідачів повторно не з'явились, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджено відповідними поштовим повідомленнями про отримання судової повістки, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляли, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 05.05.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк», в особі начальника відділення № 58 ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір строкового банківського вкладу № 2630/58/178862, згідно якого відповідач прийняв від позивача на строковий депозитний рахунок грошові кошти у сумі 12 950 грн. 00 коп. (а.с.16-19). Відповідно до меморіального ордеру № 19520 від 05.05.2014 р. [PERSON] вніс грошові кошти в сумі 12 950,00 грн. (а.с.9). 29.05.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк», в особі начальника відділення № 58 ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір банківського вкладу № 2630/58/186203, згідно якого відповідач прийняв від позивача на рахунок грошові кошти у сумі 96 444 грн. 40 коп. Відповідно до меморіального ордеру № 1317 від 29.05.2014 р. [PERSON] вніс грошові кошти в сумі 96444,40 грн. (а.с.8) Відповідно до п. 4.3.2. частини № 2 Договору банківського вкладу № 2630/58/186203 банк зобов'язується на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені договором. Відповідно до п.1.1. частини № 2 Договору встановлено, що банк приймає від вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок на строк з 29.05.2014 року по 08.06.2014 року зі сплатою банком вкладнику процентів за зазначений період в розмірі та порядку, що визначений п. 1. 2 статті №1 частини №1. Згідно до п. 4.3.2. частини № 2 Договору строкового банківського вкладу № 2630/58/178862 банк зобов'язується на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені договором. Відповідно до п.1.1. частини № 2 Договору встановлено, що банк приймає від вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок на строк з 05.05.2014 року по 05.06.2014 року зі сплатою банком вкладнику процентів за зазначений період в розмірі та порядку, що визначений п. 1. 2 статті №1 частини №1 02.06.2014 р. та 05.06.2014 року позивач письмово звернувся до відповідача у відділенні банку з вимогою, у зв'язку з закінченням строку дії договору, сплатити йому суму вкладу та нараховані проценти згідно умов договору. Також у цій заяві позивач просив банк на новий строк договір не переукладати та не продовжувати його дію (а.с.20). Таким чином, відповідач допустив неналежне виконання взятих зобов'язань перед позивачем, оскільки банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб. Відповідно до ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку. Згідно ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст.ст.629, 525, 526 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.530 ЦК України якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Згідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, суд вважає, що внесену позивачем суму вкладу у розмірі 96 444, 40 грн. за договором банківського вкладу № 2630/58/186203 та суму вкладу у розмірі 12 950,00 грн. за договором строкового банківського вкладу № 2630/58/178862 слід стягнути з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь позивача судових витрат, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 17 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та не надав докази того, що ним були понесені витрати, пов'язані з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1093,94 грн., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: partial