Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором кредиту посилаючись на те, що 08.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № IFIVGA0000000002 на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 11707,01 доларів США на термін до 08.08.2018 року на споживчі цілі. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивачем було укладено договори поруки із [PERSON] від 08.08.2008 року. Позивачем свої зобовязання за даним договором виконані в повному обсязі на відміну від відповідача, який порушив умови договору і станом на 12.02.2016 року має заборгованість по несплаченому кредиту у розмірі 51\~349,97 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 8726,83 доларів США., заборгованості по процентам за користування кредитом 9\~130,80 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 2387,81 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором 28\~650,16 доларів США, а також, штрафи відповідно до умов кредитного договору: 9,59 доларів США штрафу фіксованої частини та 2444,78 доларів США штраф процентної складової, які позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] в судове засідання не з»явилася, однак надала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов визнала частково з підстав, викладених в письмовому запереченні, де зазначила, що суду слід відмовити в задоволенні позову в частині стягнення комісії в сумі 2387,81 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов»язань в сумі 28650,16 доларів США, оскільки комісію банку за обслуговування кредиту не можна вважати витратами позичальника за оформлення кредиту, оскільки такі витрати передбачені кредитним договором. З приводу відмови у стягненню пені зазначила, що позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідачів штрафу та пені, які є різновидами неустойки, тобто одним і тим самим видом юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, а тому не можуть бути застосовані одночасно, оскільки це приведе до застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобов»язання, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі укладено договір № IFIVGA0000000002 від 08.08.2008 року, за умовами яких банк надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 11707,01 доларів США на термін до 08.08.2018 року на споживчі цілі (а.с.15-20). Згідно розрахунку заборгованості по кредиту, станом на 12.02.2016 року за відповідачем рахується заборгованість - 51\~349,97 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 8726,83 доларів США., заборгованості по процентам за користування кредитом 9\~130,80 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 2387,81 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором 28\~650,16 доларів США, а також, штрафи відповідно до умов кредитного договору: 9,59 доларів США штрафу фіксованої частини та 2444,78 доларів США штраф процентної складової (а.с.5-9). Згідно п. 2.2 договору повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами здійснюється позичальником згідно Графіку повернення кредиту. Відповідно до п.8.4 при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань по сплати відсотків за користування кредитом, передбачених графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, строків повернення кредиту, передбачених графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди позичальник сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату нарахування. При порушенні позичальником строків платежів з грошових зобовязань у відповідності до п. 6.4 договору, передбачених даним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 250 грн. +5% від суми позову. На забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № IFIVGA0000000002 між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем по справі [PERSON] було укладено договори поруки від 08.08.2008 року (а.с.21, зворот 21). Згідно п.2. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У відповідності ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З врахуванням ч.1 ст.554 ЦК України, згідно якої, у разі укладення договорів поруки на виконання одного і того самого зобовязання кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником як солідарні боржники. Тому по кожному кредитному договору та договорах поруки відповідачі повинні відповідати солідарно, однак, окремо від іншого поручителя. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачами були порушені умови вищевказаного договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так, банк свої зобов»язання перед відповідачем за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме , надав [PERSON] кредит у розмірі , встановленому Договором. Всупереч вище перелічених умов договору, відповідач не виконав свої зобовязання, в результаті чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку і станом на 12.02.2016 року складає 51\~349,97 доларів США. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. А у відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Ст. 638 ЦК України\~зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Суд вважає, що зміст кредитного договору та договору поруки не суперечить ні жодній нормі\~Цивільного Кодексу України, ні іншим законам чи підзаконним актам, які регулюють дані правовідносини. Доводи представника відповідача [PERSON] стосовно неправомірності нарахування комісії банку за обслуговування, зокрема вказала, що даний вид стягнення не можна вважати витратами позичальника за оформлення кредиту, оскільки такі витрати передбачені кредитним договором\~\~ не заслуговує уваги по-скільки комісія нараховується згідно п.3.6 де позичальник сплачує банку винагороду в розмірі та в строки зазначені в п. 8.1. А згідно п.8.1 цього договору передбачена щомісячна сплата винагороди , то вона встановлюється в фіксованому розмірі від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення Кредиту, при цьому незалежно від кількості днів, після закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, комісія сплачується у вищевказаному розмірі. Більш того, в договорі чітко передбачено умову що Позичальник при його підписанні підтверджує, що його ознайомлено з умовами кредитування, і що сторонами узгоджені всі істотні умови договору.\~ Все це свідчить про те, що відповідач\~чітко усвідомлював значення того договору який він укладав і свідомо отримав кредит, уклав з банком відповідний договір, більше того здійснює погашення кредиту та відсотків по ньому та комісію, що підтверджується випискою по кредиту позивача (а.с.13-14). Дані дії відповідача доводять те, що він чітко усвідомлював умови договору та здійснював його часткове виконання. Посилання відповідача на те, що позивачем невірно проведений розрахунок погашення відсотків по кредитних коштах відповідачем не спростований належними доказами, а саме , не наданий розрахунок відсотків компетентними органами. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Встановлено, що банком нараховано відповідачу заборгованість за пенею а також фіксовану частину штрафу в розмірі 9,59 доларів США та процентну складову штрафу в розмірі 2444,78 доларів США, тобто на відповідача двічі накладені штрафні санкції за прострочення невиконання умов кредитного договору. А тому суд вважає, що в частині стягнення неустойки за прострочення невиконання умов договору слід застосувати один із її видів. Враховуючи, що кредитний договір укладався на споживчі цілі, то з урахуванням більш прийнятних та справедливих умов для споживача слід стягнути суму штрафу в розмірі 2454,78 доларів США. В задоволенні стягнення пенні в розмірі 28650,16 доларів США відмовити. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача сліді стягнути заборгованість по кредитному договору в розмірі 22699,81 доларів США. У відповідності ст.88 ЦПК суд стягує з відповідача судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: partial