Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований Вербовецькою сільською радою Мурованокуриловецького району Вінницької області 14.07.2002 року, за актовим записом № 6 та визначити місце проживання дитини - [PERSON], [INFO], разом з ним. На обґрунтування позову повідомив, що з 14 липня 2002 року було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON]. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, так як постійно виникали сварки та непорозуміння. Відповідачка відмовлялася виконувати свої материнські обов'язки щодо малолітнього сина - [PERSON], залишала його без належного догляду, своєчасно не давала йому їжу, не переодягала та взагалі повідомила позивачу, щоб той забрав і самостійно його доглядав та виховував. В липні 2014 року відповідачка залишила сім'ю і переїхала проживати окремо від них. Шлюбні відносини між ними припиненні, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї стали неможливими. Миритися з відповідачкою не бажає. Позивач та відповідачка у судове засідання не з'явились, надавши заяви у яких просять розглядати справу без їх присутності, позовні вимоги, відповідно, підтримують і визнають, а також наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливими, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Вирішуючи питання щодо визначення місця проживання дитини - [PERSON], [INFO], суд вважає, що батько дитиши - [PERSON] має стабільний суспільній статус та соціальні зв'язки, постійне місце роботи, стабільний дохід - достатній для утримання його самого та дитини, постійне місце проживання, де створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Він виявляє належну увагу до сина та турботу про нього. Тоді коли мати дитини - [PERSON] є непрацюючою, не проживає за своїм місцем реєстрації та не має постійного місця проживання, не піклується про дитину, не займається його доглядом та вихованням, а тому суд приходить до висновку, що місце проживання дитини слід визначити за місцем проживання його батька, з яким син і проживає на даний час. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 10, 60, 88, 174, 212, 213, 215 ЦПК України,

Outcome: approved