Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив визначити порядок спілкування (побачень) з малолітнім сином за наступним графіком: щотижня у понеділок, середу, пятницю та неділю з 08-00год. до 20-00год., за місцем проживання батька. В обґрунтування зазначив, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.10.2009 року. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. З листопада 2016 року вони перестали проживати разом. Дружина переїхала жити з сином до своєї матері, де і проживає зараз. Дружина категорично відмовляється давати йому спілкуватися з сином, чинить перешкоди для прийняття участі в його вихованні, свариться. Таким чином, він позбавлений можливості виконувати свої батьківські обовязки щодо виховання та спілкування з дитиною. Дії відповідачки противоправні та суперечать нормам матеріального права, тому просить суд встановити порядок спілкування (побачень) із дитиною за наступним графіком: щотижня у понеділок, середу, пятницю та неділю з 08-00год. до 20-00год., за місцем проживання батька. Позивач у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. З висновком Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради згоден. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Представник Органу опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не зявився, надіслали до суду клопотання з проханням розглянути справу без участі їхнього представника та письмовий висновок щодо розвязання спору по даній справі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає з відповідачкою. Згідно довідки-характеристики, [PERSON] за місцем мешкання характеризується з позитивного боку, алкогольними напоями не зловживає, підтримує дружелюбні відносини з жильцями будинку, у сімї конфліктів не допускає. Відповідно відгуку-характеристики, [PERSON] працює в порту з лютого 2002 року, на посаді стивідора з 2008 року. За час праці зарекомендував себе відповідальним й старанним працівником. Службові обовязки виконує сумлінно. Користується авторитетом серед робітників і службовців. Повною мірою відповідає прийнятим на підприємстві нормам поведінки й правилам внутрішнього розпорядку. Згідно довідки про доходи, виданої на імя [PERSON] про те, що він справді працює у ДП «Маріупольський морський торговельний порт», форма працевлаштування основна, займає посаду стивідор. Загальна сума доходу за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року без урахування аліментів становить 95220,90грн. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Вирішення батьками питання про виховання дитини регулюється ст. 157 СК України. Так, відповідно до норми зазначеної статті той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Згідно ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, інший із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одногоодного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця йо проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що має істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до висновку Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради №47.9/7115 від 19.04.2017 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], які проживають окремо. Дитина залишилася проживати разом з матірю. Батько [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], про що свідчить акт обстеження житлово-побутових умов батька від 17.03.2017 року, складений службою у справах дітей Центральної районної адміністрації. Згідно з характеристик за місцем роботи та місця проживання [PERSON] характеризується позитивно. Мати [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, яке відбулося 12.04.2017 року не зявилася. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial