Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] з боку відповідача; зняти з реєстрації відповідача за даною адресою, посилаючись на те, що відповідач є для нього сторонньою людиною, з 09.09.2011 року у будинку не мешкає; його прописка на спірній жилплощі обмежує його право власності. Сторони у судове засідання не з»явились; позивач надав заяву про слухання справи за його відсутності,на задоволенні позовних вимог наполягав; проти прийняття судом заочного рішення не заперечував; відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення у пресі, причин неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Представник третьої особи - Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом встановлено слухати справу заочно. З досліджених доказів судом встановлено, що: позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом від 22.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 4903, витягом МКП БТІ м.Луганська про державну реєстрацію прав від 23.12.2010 року. За даною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], який з 09.09.2011 року, тобто з моменту реєстрації в вищезазначеному будинку не мешкає, що підтверджено актом сусідів від 21.01.2014 року. Реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачу як власнику, у повній мірі реалізувати своє право власності; його згода на реєстрацію відповідача відсутня. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини, її основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону N 475/97-ВР1 17.07.97 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд. Згідно ст. 319, 386, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки наявність реєстрації відповідача [PERSON] за вказаною адресою є перешкодою для власника, то позивач має право вимагати усунення такої перешкоди і у такий спосіб, як скасування реєстрації відповідача за даною адресою. Підстав для залишення такої реєстрації в даному випадку нема, оскільки така реєстрація може бути проведена за згодою власника, як складова частина права користування даним житлом, яка у даному випадку відсутня, у зв'язку з чим, виходячи з встановлених судом обставин справи та системного аналізу норм матеріального права, суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту шляхом зняття відповідача [PERSON], з реєстраційного обліку за спірною адресою. Виходячи з вищевикладеного суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судовий збір. На підставі викладеного, ст. ст. 319,386, 391 ЦК України,

Outcome: approved