Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за використану електричну енергію. У позовній заяві вказував, що ПАТ «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Драбівський район електричних мереж до 01.01.2019 року являвся постачальником електричної енергії на території Драбівського району та постачав електричну енергію до житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , згідно договору №137-069 від 31.01.2010 року укладеному між позивачем та [PERSON] За вказаною адресою було відкрито особовий рахунок [NUMBER] на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину після його смерті прийняла [PERSON] . Відповідач споживав електроенергію та оплачував її вартість з 2015 року з моменту смерті [PERSON] , без укладення договору. Станом на 01.01.2019 року за особовому рахунку відповідача рахується заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 1203 грн. 06 коп. Електроустановку відповідача 19.01.2019 року відключено від електроенергії на лічильнику п.п.27,35 ПКЕЕН в зв`язку із заборгованістю за спожиту електричну енергію. Незважаючи на те, що між відповідачем та позивачем немає письмового договору, відповідач здійснювала споживання електричної енергії. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 26.12.2019 року. Сторони в судове засідання не з?явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач до 01.01.2019 року являвся постачальником електричної енергії на території Драбівського району Черкаської області та постачав електроенергію до житлового будинку, що знаходиться за адресою в [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується довідкою Степанівської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 13.05.2019 року за №02-32/112. Згідно копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що відповідач по справі є єдиним його спадкоємцем, яка прийняла спадщину, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 грудня 2015 року. За даним свідоцтвом відповідач набула права власності на земельну ділянку, площею 2,1838 га, вартість якої згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 25.12.2015 року складає 78029,14 грн. Відповідно до розрахунку по особовому рахунку [NUMBER] абонента [PERSON] за адресою [ADDRESS] заборгованість становить 1203,06 грн. Відносини, які виникають між споживачем електроенергії та енергопостачальником регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів від 26.07.1999 року за № 1357 і є обов`язковими для виконання кожною із сторін. Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки з послідуючим продовженням за певних умов. Хоча у ч.1 ст.19 даного закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у п.5 ч.3 ст.20 закону №1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15. Пунктом 7 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, передбачено, що новий наймач (власник) квартири або іншого об`єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, до відповідача, як спадкоємця [PERSON] , відповідно до вимог ст.1218 ЦК України у спадок перейшли також і зобов?язання щодо оплати отриманих послуг з споживання електричної енергії, що постачається до будинку за адресою с [ADDRESS] . Крім того, відповідно до даних Степанівської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 13.05.2019 № 02-32/112 [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Таким чином, на відповідача покладається обов?язок оплати спожитої електроенергії. Підтвердженням наявності заборгованості за використану електроенергію є дані розрахунку по особовому рахунку [NUMBER], який рахується за місцем проживання відповідача. Остання доказів, які б спростовували наявність даної заборгованості не надала. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнути заборгованість за використану електричну енергію на користь позивача з відповідача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved