Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому у звязку з порушенням органом державної влади Сокальським районним судом Львівської області прав, гарантованих ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, шляхом постановлення завідомо неправосудної ухвали від 28.05.2014 року по справі № 459/1458/14-ц, в результаті чого суддя Сокальського районного суду Львівської області мав намір позбавити його доступу до правосуддя та грубо порушив конституційні права, гарантовані ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, просить стягнути з держави України на його користь кошти в сумі 1\~000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій судді Сокальського районного суду Львівської області при розгляді позовної заяви від 26.05.2014 року, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. На обґрунтування позову послався на те, що 26.05.2014 року подав до Сокальського районного суду Львівської області позовну заяву в порядку ст.ст. 8, 40, 55, 56, 124 Конституції України до Генеральної прокуратури України про стягнення моральної шкоди, нанесеної в результаті протиправних дій. 05.06.2014 року з Сокальського районного суду Львівської області отримав ухвалу від 28.05.2014 року по справі № 454/1458/14-ц якою відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за його позовом до Генеральної прокуратури України про стягнення моральної шкоди. Вважає дану ухвалу неправосудною. Стверджує, що внаслідок порушення норм Конституції України йому було спричинено моральні страждання, які полягають у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних страждань у звязку з позбавленням права доступу до правосуддя, порушено нормальні життєві звязки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми, так як всі родичі та знайомі глузують, кажучи, що усі його вимоги незаконні, якщо він не може доказати свою правоту в судах. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання, у яких просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представники відповідачів, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судові засіданні двічі підряд не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, не подали заяви про розгляду справи за їх відсутності. У звязку з наведеним, ураховуючи згоду позивача, відповідно до частин 1, 2 статті 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані письмові докази, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Судом установлено, що [PERSON] звернувся до Сокальського районного суду Львівської області з позовною заявою до Генеральної прокуратури України про стягнення моральної шкоди. Ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 28.05.2014 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справіза позовом [PERSON] до Генеральної прокуратури України про стягнення моральної шкоди. Як видно з матеріалів справи [PERSON] оскаржив зазначену вище ухвалу, і така ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04.08.2014 року була скасована. Позивач, посилаючись на порушення норм Конституції України звернувся до суду із цим позовом. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Ст.126 Конституції України проголошує незалежність і недоторканність суддів. Ст.129 Конституції України проголошує, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, повязаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом. У звязку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), повязаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено. Частина шоста статті 1176 ЦК України передбачає, що шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, та застосування цього законодавчого положення можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду, які не повязані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади. Тобто, це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті, у разі їх незаконних дій або бездіяльності і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed