Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~із зазначеним\~позовом та\~просив визнати\~ [PERSON] \~такою,\~що втратила\~право користування\~квартирою\~ [ADDRESS] .\~В обґрунтування\~вимог посилався\~на те\~що він\~є власником\~зазначеної квартири\~на підставі\~договору купівлі-продажу.\~У вказаному\~житловому приміщенні\~зареєстрована колишня\~дружина попереднього\~власника [PERSON] , яка з лютого 2020 року в квартирі не проживає. Перебування відповідачки на реєстраційному обліку, в належній позивачу на праві власності квартирі, перешкоджає у здійсненні права власності, крім того, він несе додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Позивач в судове\~засідання\~не\~з`явився, про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлений\~належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с.22). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с.25), причини неявки до суду не повідомляла, заяв про розгляд справи у її відсутність не надходило, відзив на позов не подавала. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності учасників справи, про що не заперечував позивач (а.с.22).\~ Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] є власником квартири\~ [ADDRESS] на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.03.2021 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П (а.с.5). Відповідачка [PERSON] колишня дружина попереднього власника та з 07.10.2009 року має зареєстроване місце свого проживання в зазначеній квартирі, що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.8). З лютого 2020 року [PERSON] , добровільно залишила зареєстроване місце проживання та фактично мешкає в іншому місті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 1 ст. 156 ЖК України визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 4\~ст. 156 ЖК України\~до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу,\~а саме\~подружжя,\~їх діти\~і батьки.\~Членами сім`ї\~власника може\~бути визнано\~й інших\~осіб,\~якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про те, що припинення права власності громадянина на житловий будинок (квартиру) припиняє право користування житловим приміщенням в будинку (квартирі) і членами його сім`ї. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 січня 2018 року у справі №766/1955/16-ц. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] як член сім`ї колишнього власника квартири, втратила право користування квартирою\~ [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] . На підставі ст. 317, 386, 391 ЦК України ст. 150, 156 ЖК України,

Outcome: approved