Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював та з урахуванням останніх уточнень /т.2 а.с.114-121/ просив суд: визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , кадастровий номер [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] , на земельну ділянку розташовану на території Фонтанської сільської ради, Комінтернівського (нині Лиманського) р-ну [ADDRESS] , площею 0,080 га, цільове призначення «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд»; визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки від 28.12.2011 року, реєстровий номер 2100, посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського (нині Лиманського) нотаріального округу Одеської області Денісової О.А., за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,080 га розташовану за адресою: [ADDRESS] ; застосувати наслідки недійсності до вказаного договору купівлі продажу; витребувати земельну ділянку, площею 0,08 га., розташовану за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] та [PERSON] та передати її йому [PERSON] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування уточненого позову зазначав, що на підставі рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського р-ну Одеської області №218-IV від 04.05.2005 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення на земельну ділянку [PERSON] на праві приватної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», йому було попередньо погоджено надання земельної ділянки та надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у приватну власність за рахунок земель запасу, на яких не здійснювалась будівництво, на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в с [ADDRESS] 93, загальною площею 0,080 га, в тому числі 0,080 га ріллі та зобов`язано його замовити виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та складання державного акту на право власності на земельну ділянку. \~ \~ \~ \~В подальшому Фонтанська сільська рада звернулась до ДП «Одеській регіональний центр Державного земельного кадастру», з проханням виконати роботи по складанню проекту відведення на земельну ділянку для видачі державного акту на право приватної власності та ним було замовлено у проектній організації ТОВ «Інагро» проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки. Відділом земельних ресурсів у Комінтернівському р-ні були затверджені умови відведення земельної ділянки та висновком Фонтанської сільської ради, було погоджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в якому було зазначено, що Фонтанська сільська рада вважала за можливе : «надати [PERSON] у власність земельну ділянку загальною площею 0,080 га. ріллі для будівництва та обслуговування житлового будинку, що перебувають в запасі Фонтанської сільської ради та не надані у власність та користування». Однак, коли він звернувся до відділу Держкомзему у Комінтернівському р-ні для отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, йому було відмовлено через те, що були розпочаті слідчі дії відносно голови Фонтанської сільської ради та інших службових осіб, тому усі питаня з оформлення земельних ділянок були призупиненні. Крім того не зважаючи на заборону на здійснення будь яких дій, в рамках кримінального провадження щодо земельних ділянок, на вказану земельну ділянку вже було зареєстровано право власності та виданий державний акт на ім`я [PERSON] , який видано на підставі рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського р-ну Одеської області від 12.03.1998 року № 7-ХХІІ. З метою з`ясування вказаних обставин, він звернувся до Державного архіву Комінтернівської РДА, де йому повідомили, що у протоколі пленарного засідання сесій Фонтанської сільської ради, прізвище [PERSON] не зазначено. Вважає, що оскільки вказана земельна ділянка не передавалась [PERSON] , то у неї відсутні правові підстави для набуття права власності, а тому державний акт на земельну ділянку був виданий з порушенням порядку безоплатної приватизації земельних ділянок та інших нормативно правових актів. В подальшому [PERSON] на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 28.12.2011 р., посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Денисовою О.А., продала, а [PERSON] купив земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] . Вважає, що на момент укладання договору купівлі продажу, не існувало рішення сільської ради на підставі якого [PERSON] , було видано державний акт, тобто договір купівлі продажу містив недостовірну інформацію, яка виключала у [PERSON] права продажу відповідної земельної ділянки. Вважає, що договором купівлі продажу, його права як землекористувача були порушені. Оскільки він с 2005 року сплачував земельний податок та про своє порушене право дізнався тільки в 2012 року. У зв`язку з чим, він вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , позов підтримала та просила його задовольнити, додатково зазначила, що процедура отримання земельної ділянки не була завершена, в подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутність. В відповіді на відзив, зазначала, що згідно вироку №1519/1004/2012, що саме то рішення сесії від 12.03.1988 року №7-ХХІІ, саме тої службовою особою був виданий незаконний державний акт, через що вважає це підстава для скасування державного акту. Представник відповідача [PERSON] . [PERSON] , в судовому засіданні, заперечував проти задоволення позову, пояснивши суду, що [PERSON] не є належним суб`єктом звернення, оскільки він отримав лише дозвіл на розробку проекту, що в свою чергу не породжує жодних прав чи обов`язків. На відміну від нього [PERSON] набув право власності на земельну ділянку в порядку установленому законом. Просив звернути увагу на те, що у наданому представником позивача вироку суду, не фігурує спірна земельна ділянка. В подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав думку свого представника та подав заяву про подальший розгляд справи за його відсутність. Представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Новіткевич С.М., в судовому зсіданні підтримав свою думку викладену в запереченні, подавши заяву про подальший розгляд справи за його відсутність. В.о. голови Фонтанської сільської ради [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутність. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась про дату час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, в тому числі через неодноразові оголошення у газеті «Одеські вісті» та через повідомлення на офіційному веб-порталі Комінтернівського районного суду Одеської області. Третя особа - приватний нотаріус Денисова О.А. в судове засідання не з`явилась, надавши письмові заперечення в яких просила в задоволенні позову відмовити, додатково зазначила, що під час укладання договору купівлі - продажу земельної ділянки, надані всі необхідні документи на право власності на земельну ділянку, які відповідали вимогам «Інструкції про порядок вчинення нотаріальний дій нотаріусами України» / т.2 а.с.29-31/. Розглянувши уточнену позовну заяву, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного Судовим розглядом встановлено, що відповідно до витягу з рішення №218-ІУ від 04.05.2005 р. Фонтанська сільська рада, вирішила попередньо погодити надання земельної ділянки [PERSON] та дати дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в приватну власність за рахунок земель запасу, на яких не здійснювалось будівництво на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського р-ну [ADDRESS] в [ADDRESS] , загальною площею 0,080 га, в тому числі 0,080 га ріллі /т.1 а.с.9/ Відповідно до листа №ср-17-1238 від 29.09.2005 р., Фонтанська сільська рада просила Директора ДП «Одеський регіональний центр земельного кадастру», виконати роботи по складанню проекту відведення на земельну ділянку для видачі [PERSON] державний акт на право приватної власності на земельну ділянку /т.1а.с.10/. Згідно з висновками, Комінтернівська районна санітарно епідеміологічна станція Одеської області, Комінтернівський відділ містобудування, архітектури та ЖКГ та Фонтанська сільська рада, погодили проект землеустрою та вважали за можливе надати [PERSON] у власність земельну ділянку по [ADDRESS] .1 а.с.11-12,14/. Довідкою №2832 від 05.11.2015 року виданою Фонтанською сільською радою, підтверджується, що [PERSON] , здійснювалась оплата земельного податку за земельну ділянку [ADDRESS] за період з 2007 р. по 2010 р. /т.2 а.с.125/. Відповідно до державного акту серії [NUMBER] , [PERSON] на підставі рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського р-ну Одеської області від 12.03.1998 року № 7-ХХІІ, є власником земельної ділянки площею 0,0800 га. по [ADDRESS] .1 а.с.32/. З витягу з поземельної книги про земельну ділянку, вбачається, що земельна ділянка [ADDRESS] р-ну належить [PERSON] /т.1 а.с.35/ Згідно із договором купівлі продажу земельної ділянки від 28.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області, Денисовою О.А., Бондарєв М.Г., який діяв в інтересах [PERSON] продав, а [PERSON] придбав земельну ділянку по [ADDRESS] т.1 а.с. 98/. З архівної довідки №290 від 24.04.2012 р., вбачається, що у протоколі пленарного засідання сесії Фонтанської сільської ради народних депутатів ХХІІ скликання від 13.03.1998 року №7-ХХІІ «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам», у додатках прізвище [PERSON] не зазначено /т.1 а.с.24/. Таким чином Фонтанська сільська рада Комінтернівського р-ну Одеської області на одну й ту ж земельну ділянку, надала [PERSON] дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки та видала [PERSON] Державний акт на право власності на земельну ділянку Пунктом 9 перехідних положень ЦПК України в редакції 15.12.2017 року визначено, що справи в судах першої інстанції провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Статтею 15\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до норми 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. \~Відповідно до ч. 9\~ст.118 ЗК України\~(в редакції від 14.10.2008 року), проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, і природоохоронним і санітарно-епідеміологічними органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідній місцевій державній адміністрації або органу місцевого самоврядування. Згідно ч. 10\~ст.118 ЗК України\~\~(в редакції від 14.10.2008 року), районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Відповідно до ч. 11\~ст. 118 ЗК України\~(в редакції від 14.11.2008 року), у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановленні підстави порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи які уповноважені розглядати ці питання. Отже, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 10.12.2013 року, справа №21-358. Абзацами 4,5 ч. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6, встановлено, що під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови. Відмовляючи в\~задоволенні позову\~в частині\~скасування державного\~акту серії\~ [NUMBER] ,\~суд виходив\~з того,\~що рішення\~Фонтанської сільської\~ради №218-IV\~від 04.05.2005\~року,\~яким Фонтанська\~сільська рада\~Комінтернівського району\~Одеської області,\~попередньо погодила\~надання земельної\~ділянки [PERSON] \~та надала\~дозвіл на\~складення проекту\~відведення земельної\~ділянки для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка),\~не впливає\~на права\~та обов`язки\~як органу\~місцевого самоврядування\~так і\~на інших\~осіб,\~оскільки позивач отримав лише рішення про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який згідно ст. 118 Земельного Кодексу України в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин, не означає позитивного рішення про надання земельної ділянки у власність та не породжує жодних прав та обов`язків. Згідно висновків Верховного Суду України від 03.03.2013 року, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2012 р. ( розділ «Спори, що виникають із земельних правовідносин»), права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, у разі якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно в добросовісного набувача (постанова Верховного Суду України від 31 жовтня 2012 р. у справі № 6-53цс12).». Відповідно до п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~388\~ЦК України,\~якщо майно\~за відплатним\~договором придбане\~в особи,\~яка не\~мала права\~його відчужувати,\~про що\~набувач не\~знав і\~не міг\~знати (добросовісний\~набувач),\~власник має\~право витребувати\~це майно\~від набувача\~лише у\~разі,\~якщо майно: було\~загублене власником\~або особою,\~якій він\~передав майно\~у володіння; було\~викрадене у\~власника або\~особи,\~якій він\~передав майно\~у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відмовляючи в задоволені іншій частині позову, суд виходив з того, що [PERSON] не є належним суб`єктом звернення до суду з даними вимогами, так як ні коли не був власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , а мав тільки рішення про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Суд не приймає до уваги посилання позивача на сплату земельного податку, оскільки вказана обставина також не підтверджує наявності права власності на земельну ділянку. Суд критично відноситься до твердження представника позивача, в частині призупинення видачі [PERSON] . відділом Держкомзема\~у Комінтернівському\~р-ні, державного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~у зв`язку\~із існуючими\~заборонами через\~початокслідчих дії відносно голови Фонтанської сільської ради та інших службових осіб, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказану обставину суду надано не було. Ухвалюючи рішення, суд не приймає до уваги наданий позивачем витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 14.04.2014 р. по справі №1519/1004/2012 /т.2 а.с.129-234/, оскільки з вказаного вироку неможливо ідентифікувати майно та осіб, які були встановлені судом. Згідно ст. 41 Конституції України, Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 153 ЗК України, встановлено, що Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, враховуючи те, що позивач не є належним суб`єктом звернення до суду, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed