Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, який надалі уточнив та остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість за\~договором про\~надання споживчого\~кредиту № 11165435000\~від 06.06.2007 в розмірі 213163,39 грн., а також 3197,46 грн. судового збору та 20 000 витрат на правову допомогу з підстав та мотивів викладених у письмовій формі. Ухвалою суду від 23.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено,\~що Між\~ [PERSON] \~та АКІБ\~«УкрСиббанк» 06.06.2007 укладений договір\~про надання\~споживчого кредиту\~№ 11165435000,\~за умовами\~якого Банк\~надав Позичальнику\~кредит у\~розмірі 265\~000\~Дол.\~США (двісті\~шістдесят п`ять\~тисяч дол.\~США)\~зі сплатою\~12,5%\~річних.\~Згідно п.\~4\~Кредитного договору,\~Банк зобов`язувався\~надати Позичальнику\~кредит на\~умовах та\~в порядку,\~визначеному Кредитним\~договором,\~а Позичальник\~в свою\~чергу зобов`язувався\~здійснювати сплату\~грошових коштів\~шляхом внесення\~готівки до\~каси Банку\~або шляхом\~безготівкових перерахувань\~з метою\~погашення заборгованості\~за виданим\~Кредитом та\~нарахованими процентами.\~Банк належним\~чином виконав\~свої зобов`язання\~за Кредитним\~договором,\~надавши Позичальнику\~кредитні кошти\~на загальну\~суму 265 000 Дол. США. 08.12.2011\~між ПАТ\~«УкрСиббанк»,\~яке виступає\~правонаступником АКІБ\~«УкрСиббанк» та\~ПАТ «Дельта\~Банк» укладено\~Договір купівлі-продажу\~прав вимоги\~за кредитами\~(в\~тому числі\~і за\~договором про\~надання споживчого\~кредиту № 11165435000 від 06.06.2007), згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. 23.09.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір № 2306/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло\~права вимоги\~за кредитним\~договором до\~позичальників та/або\~поручителів,\~в тому\~числі за\~договором про\~надання споживчого\~кредиту № 11165435000\~від 06.06.2007.\~Таким чином,\~ТОВ «ВЕРДИКТ\~КАПІТАЛ» наділено\~правом грошової\~вимоги до\~відповідача [PERSON] . Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання\~зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня).\~Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, загальний розмір заборгованості станом на 12.01.2021 становить 213163,39 грн. (Двісті тринадцять тисяч сто шістдесят три гривні 39 копійок). З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає вказаний розрахунок позивача як належний та допустимий доказ. Таким чином,\~зважаючи на\~те,\~що відповідач\~порушив умови\~кредитного договору,\~у добровільному\~порядку ухилявся\~від сплати\~заборгованості за\~таким,\~суд дійшов\~висновку,\~що вимоги\~позивача є\~законними,\~обґрунтованими та\~такими,\~що підлягають\~задоволенню,\~а тому\~з відповідача\~на користь\~позивача необхідно\~стягнути заборгованість\~за договором\~про надання\~споживчого кредиту\~№ 11165435000\~від 06.06.2007 року в розмірі 213163,39 грн. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з оригіналу квитанції (а.с. 86), позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 3197,46 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджений судовий збір в розмірі 3197,46 грн. Щодо оплати професійної правничої допомоги то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Уповноваженим представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання професійної правничої допомоги № 21-12/2019 від 21.12.2019 (а.с. 79-82), платіжне доручення № 177920003 від 26.01.2021, призначення платежу: сплата за надання правової допомоги згідно про надання професійної правничої допомоги № 21-12/2019 від 21.12.2019 та акту прийому передачі виконаних робіт № 10 від 04.01.2021 (а.с. 83), заявка на надання юридичної допомоги № 101 від 04.01.2021 (а.с. 84), витяг з акту прийому передачі виконаних робіт № 10 від 04.01.2021 (а.с. 85). Беручи до уваги наведене вище, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем витрати на оплату професійної правничої\~допомоги на суму 20000 грн.

Outcome: approved