Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за договором позики в розмірі 588350,00 грн., сплачений судовий збір та витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката. В обґрунтування позову зазначає, що 10.03.2019 року за усним договором позики він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 582500 грн. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана власноруч написана розписка від 10.03.2019 року, в якій останній зобов`язався повернути позивачеві грошові кошти до 10.04.2019 року. Починаючи з 10.04.2019 року він неодноразово просив відповідача повернути йому зазначений в розписці борг, однак [PERSON] ігнорував такі прохання, а в подальшому навіть перестав відповідати на телефонні дзвінки. Оскільки в добровільному порядку [PERSON] кошти повернути відмовляється, він змушений за захистом своїх прав звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач викликався в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, а тому вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в судове засідання повторно не з`явився. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та позивач в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зміст заявлених вимог, а токож письмові докази по справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку. 10.03.2019 року позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 582500,00 грн., які останній зобов`язався повернути до 10.04.2019 року, що підтверджуються ксерокопією розписки про отримання позики [PERSON] від 10.03.2019 року. (а.с. 8). Однак відповідач кошти в добровільному порядку до даного часу не повернув. Стаття 1046 ЦК України визначає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналізуючи зазначені норми суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 582500,00 грн., які були надані йому у позику. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження порушення відповідачем умов договору позики та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, а також враховуючи позицію відповідача, який не оспорив ні суму позову, ні підстав, з яких позов заявлений, суд задовольняє заявлений позов в частині стягнення заборгованості за договором позики повністю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. Також позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оскільки позивачем до позовної заяви не додано договору про надання правничої допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині стягнення витрат пов`язаних з правничою допомогою у зв`язку з безпідставністю.

Outcome: partial