Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Заяву мотивує тим, що він зареєстрував шлюб з [PERSON] 30.06.2011 року. Від шлюбу дітей не мають. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, у зв'язку із чим між ними відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони з відповідачем стали зовсім чужими людьми. Також позивач вказує, що можливості зберегти сім'ю немає, подружні відносини між ними припинилися з березня 2017 року, з того ж часу вони не ведуть спільного господарства та разом не проживають. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; позивач в заяві вказав, що позов підтримує; відповідач повідомила суд, що заперечує проти позову та просить провести судове засідання без її участі через погане самопочуття. Також відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву у яких зазначає, що вона на даний час вагітна, термін вагітності складає 18 тижнів, перебуває на обліку у жіночій консультації. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 30.06.2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 442 (а.с. 4). Дітей від шлюбу не мають. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Разом з тим положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Як повідомила у своїх запереченнях відповідач, вона перебуває на обліку з приводу вагітності у жіночій консультації, строк вагітності 18 тижнів, що підтверджується довідкою від 23.10.2017 року № 229 виданою Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр Дніпровського району м. Києва» філією № 2. З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки відповідач вагітна, матеріали справи не містять доказів щодо протиправної поведінки відповідача стосовно позивача та/або визнання батьківства зачатої дитини іншою особою, як передбачено нормою ст. 110 СК України.

Outcome: dismissed