Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він є платником аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 01 вересня 2019 року і до закінчення дитиною навчання, але не довше досягнення дитиною 23 років. Відповідно до довідки виданою директором Державного вищого навчального закладу «Харківсього коледжу будівництва, архітектури та дизайну» №03-42/12 від 16.03.2020 року [PERSON] відраховано з денного відділення ДВНЗ «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» за власним бажанням. Тому [PERSON] , просить суд припинити стягнення аліментів на утримання дитини, вікликати виконавчий лист щодо примусового виконання рішення про стягнення аліментів. 08 квітня 2020 року ухвалою суду у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 листопада 2019 стягнуто з [PERSON] на користь повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 01 вересня 2019 року і до закінчення дитиною навчання, але не довше досягнення дитиною 23 років.(а.с.6-7). Директором ДВНЗ «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» Филипенко Г.І. надано довідку від 16.03.2020 року за вих.. №03-42/12, де вказав, що [PERSON] навчався на денному відділенні, група БФ-11 на бюджетній формі навчання, за спеціальністю 192 «Будівництво та цивільна інженерія», освітня програма «Будівництво та експлуатація будівель і споруд» з 01.09.2019 року (наказ про зарахування на денне відділення від 27.07.2019 №106-С) по 16.12.2019 року (наказ про відрахування з денного відділення за власним бажанням 16.12.2019 року №175-С).(а.с.8). Оскільки судом встановлено, що [PERSON] припинив навчання в учбовому закладі, в силу вимог ст.199 СК України, він не має батьківського обов`язку утримувати дитину. Відповідно до ст.188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Тому, позов в частині припинення стягнення аліментів на утримання дитини та вікликання виконавчого листа щодо примусового виконання рішення про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Припинення стягнення аліментів має відбутися з дати відрахування дитини з учбового закладу, тобто з 16 грудня 2019 року. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved