Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідачів солідарно на їхню користь заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 26994,55 грн., зазначивши, що послуги надавались за адресою: квартира [ADDRESS] , відповідно до встановлених тарифів. Договір між сторонами не укладався. Позивачем надавались послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а відповідачі не оплачували надані послуги в період з 01.11.2014 по 01.01.2020 в результаті чого утворилась заборгованість - 22279,25 грн. За період з 21.12.2014 по 01.01.2020 нараховано індекс інфляції в сумі 3076,23 грн. та 3% річних у сумі 1189,07 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися і не повідомили суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без їх участі чи відзиву на позов не надали. Про час, дату та місце розгляду справи відповідачі були повідомлені у встановленому законом порядку. [PERSON] повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила застосувати строк позовної давності. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 66-70 ЖК України, передбачено плату за користування житлом. Згідно зі ст. 67 ЖК - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Частинами 1-3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди); комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, крім встановлених Законом випадків. Безперебійний порядок надання послуги, встановлено також у п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21.07.2005 року. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, частиною 3 ст. 20 даного Закону, покладено на споживача. Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», на споживача також покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. З матеріалів справи встановлено, що позивач є комунальним підприємством, яке надає у тому числі і послуги з теплопостачання. (а.с.12). Відповідачі проживають в кв. [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с.4 та є користувачами послуг, наданих позивачем. Договір між сторонами не укладався, тому правовідносини між ними регулюються ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Позивачем надавалися послуги з теплопостачання до квартири, належної відповідачу, а відповідач такі послуги прийняв та не відмовлявся від їх отримання. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання по квартирі [ADDRESS] , свідчить, що відповідачі надані послуги не оплачували (а.с.6-7), хоча мають такий обов`язок виходячи із зазначеного вище. Сума боргу за період з листопада 2014 по грудень 2019 склала 22729,25 грн. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року), нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Викладене узгоджується з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13. У зв`язку з наявністю заборгованості, позивачем розраховано інфляційні втрати за період з січня 2015 по грудень 2019 у розмірі 3076,23 грн. та 3% річних за період з 21.12.2014 по 21.12.2019 у розмірі 1189,07 грн. (а.с. 8-9), що відповідає положенням статті 625 ЦК України. Щодо заяви відповідачки про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне. Загальна позовна давність встановлена тривалістю 3 роки (ст.257 ЦК). Відповідно до ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перелік випадків переривання строку позовної давності наведено і в ст. 264 ЦК. Ухвалою Карлівського районного суду від 27.06.2019 позивачу було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з відповідачів по даній справі. З заявою про видачу зазначеного судового наказу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» зверталося до суду 23.05.2019, тобто строк позовної давності слід рахувати з зазначеної дати. Доказів преривання строку позовної давності, що б дало можливість рахувати заборгованість у строки визначені у позові, позивачем не надано. Врахувавши зазначене вище, суд вважає можливим стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість, що утворилася за надані послуги в період з травня 2016 по 01.01.2020 у розмірі 20641,38 грн., нараховано індекс інфляції з травня 2016 по грудень 2019 в сумі 2592,64 грн. та 3% річних з 21.05.2016 по 21.12.2019 у сумі 1118,94 грн. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково на 90,21%, в порядку ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог - по 632,07 грн. з кожного. На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст.ст. 509 ЦК України, ст.ст.16,19,20,32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» , ст.ст.66-70 ЖК України,

Outcome: partial