Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №150619-133530 від 19.06.2015 року в розмірі 39774 грн. 00 коп., оскільки останній не виконує зобовязань за кредитним договором. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю позивача, підтримання позовних вимог та не заперечення проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 19 червня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] був укладений кредитний договір №150619-133530, відповідно до умов якого останньому було надано кредит на особисті потреби в розмірі 2100 грн. строком до 02.07.2015 року зі сплатою процентів у розмірі 588,00 грн., та пені з розрахунку 2% за кожен день користування кредитом. Сума пені\~37086,00 гривень. (сума заборгованості 2100 гривень, кількість днів - 883). Таким чином, загальна сума заборгованості становить 39774,00 гривень (730 відсотків річних). Відповідно до п. 4.4 та п. 4.5 розділу 4 Умов надання та обслуговування кредитів, затверджені наказом №51 від 11.10.2014 року, при виникненні заборгованості клієнт зобовязується сплачувати товариству пеню у розмірі 2,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на пятнадцятий день заборгованості клієнт зобовязується сплачувати товариству пеню у розмірі 4,02%, на тридцятий день заборгованості клієнт зобовязується сплачувати товариству пеню у розмірі 6,67%. Клієнт погоджується із тим, що при порушенні терміну сплати процентів за користування кредитом його заборгованість за кредитом збільшується на неоплачену суму. Подальше нарахування відсотків штрафних санкцій розраховується з урахуванням збільшеної суми заборгованості за кредитом. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 01.12.2017 року становить 39774,00 грн., що складається із: 2100,00 грн. основного боргу, 588,00 грн. процентів за договором, 39086,00 грн. пені. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути\~\~позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по пені у розмірі 37086,00 грн. станом на 01.12.2017 за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, суд вважає їх частково обґрунтованими, виходячи з наступного. Так, пунктом 3 частини першої\~статті 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. За правилами\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати\~\~кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто\~\~пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. У пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що істотними обставинами в розумінні ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). При вирішенні питання про стягнення пені, суд\~\~у контексті визначеного у\~ст. 8 Конституції України\~принципу верховенства права, окрім наведених норм права про обов'язковість виконання зобов'язань зважає на те, що відповідно до\~ст. 3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є справедливе, добросовісне та розумне застосування норм цивільного законодавства. Так, Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який перевищує заборгованість, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання, неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України. В силу ч. 3.ст. 551 ЦК України, розмір неустойки, а пеня є її видом, може бути зменшений за рішенням суду, якщо значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з наведеного, при вирішенні питання про розмір пені, який у даному випадку підлягає стягненню на підставі умов договору та\~ст. 549 ЦК України, суд зважає на те, що, сума пені у розмірі 37086,00 грн., яку позивач просить стягнути, значно перевищує розмір збитків, які позивач поніс внаслідок неповернення боргу, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі, яка дорівнює заборгованості за тілом кредиту та процентами, тобто суми у розмірі 3360,00 грн. ( 2100 грн. основного боргу +1260 грн. процентів). В іншій частині ці вимоги є безпідставними і тому не підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.. На підставі ст. ст.\~3,\~526,\~527,\~549,\~530,\~551,\~611,\~625,\~1050,\~1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial