Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики грошей від 18 лютого 2016 року у розмірі 16000,00 грн. та проценти за користування позикою у розмірі 33592,50 грн. за період з 19 березня 2016 року по 30 грудня 2016 року, а також стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 18 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошей, згідно умов якого, позивач (Позикодавець) позичив відповідачу (Позичальник) гроші у сумі 16000,00 грн. з умовою їх повернення до 18 лютого 2019 року, що підтверджується розпискою відповідача від 18 лютого 2019 року. Відповідач за весь час з моменту укладання договору позики і на день подачі позовної заяви не сплати жодного платежу, чим порушив взяті на себе зобов'язання, тому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 16000,00 грн., та проценти за користування позикою за кожен день несплаченого по договору платежу за період з 19 березня 2016 року по 30 грудня 2016 року у розмірі 33592,50, а також судові витрати по справі. Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, та розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить підпис відповідача у рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень з судовою кореспонденцією, у яких повідомлялося про призначення судових засідань на 31 січня 2017 року, 23 лютого 2017 року, 14 березня 2017 року. Відповідно до ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2016 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладений договір позики грошей, згідно п. 1.1. якого позикодавець передає позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується їх повернути позикодавцю на умовах, встановлених договором (а.с. 8). Пунктом 2.1. договору позики встановлено, що розмір позики складає 16000,00 (шістнадцять тисяч) грн. Згідно п. 4.2. договору позики заборгованість сплачується позичальником шляхом здійснення на розрахунковий рахунок позикодавця 36 (тридцяти шести) щомісячних платежів, які повинні сплачуватись в термін до 18-го (вісімнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з 18 березня 2016 року. Відповідно до п. 4.4 договору позики в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п. 4.2.) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5% (п'ять процентів) в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Про передачу позичальнику грошової суми у розмірі 16000,00 грн. свідчить його розписка від 18 лютого 2016 року, підписана відповідачем 18 лютого 2016 року (а.с. 9). Згідно розрахунку заборгованості з суми позики та процентів за користування позикою станом на 30 грудня 2016 року заборгованість складає 16000 грн., проценти за користування позикою за період з 19 березня 2016 року по 30 грудня 2016 року складають 33592,50 грн. (а.с. 6, 7). Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати договір у відповідності до його умов та вимог закону. У відповідності до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки сума позики підтверджена належними та допустимими доказами, стягнення процентів за користування грошовими коштами передбачена цивільним законодавством та умовами договору сторін, перевіривши розрахунок процентів, зроблений позивачем, який є арифметично вірним, враховуючи те, що відповідачем сума основного боргу не спростована, контрозрахунок процентів не надано, тому суд стягує з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики грошей від 18 лютого 2016 року, на підтвердження чого відповідачем була підписана власноруч розписка 18 лютого 2016 року в сумі 49592,50 грн., з яких 16000,00 грн. - основний борг, 33592,50 грн. - заборгованість по процентам. Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551,21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved