Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15.01.1999 року [PERSON] була власником житлового будинку у с. Залізний [ADDRESS] хоча реальним та законним власником був його батько [PERSON], оскільки останній здійснював будівництво та обслуговування житлового будинку, а оформлення житлового будинку на ім'я [PERSON] було здійснено для того щоб отримати безоплатно земельну ділянку під спірним житловим будинком. В попередньому судовому засіданні до початку розгляду справи представник позивача звернувся із клопотанням про збільшення позовних вимог та залученням в якості відповідача [PERSON], оскільки всі права та обов'язки після смерті [PERSON] перейшли саме до неї, а також із клопотанням про залучення в якості третьої особи орган місцевого самоврядування, який видав спірний правовстановлюючий документ на нерухоме майно. Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав які викладені в позовній заяві та клопотанні про збільшення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити. Представник Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області в останнє судове засідання не з'явився, хоча про час та місце слухання справи належним чином повідомлені. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до свідоцтва про народження від 13.08.1981 року [PERSON] є сином [PERSON] 21.03.2014 року внесено запис про те, що [PERSON] помер [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть особи серії [NUMBER] У відповідності до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно поданих до суду довіреності від 22.11.2004 року [PERSON] було надано право [PERSON] здійснити розпорядження спірним житловим будинком у [ADDRESS] за ціну та за умовах на його розсуд. 19.10.2007 року [PERSON] знову уповноважила [PERSON] здійснити відчуження житлового будинку та земельної ділянки за ціну й на умовах на його розсуд. На думку суду, вказані дії [PERSON] були направлені на фактичне визнання права [PERSON] Також суд вважає за необхідне зазначити, що довіреності як в 2004 так і в2007 роках було надано у [ADDRESS]. У відповідності до приписів частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своєю власністю. Виходячи із показів свідків [PERSON] та [PERSON] під час будівництва житлового будинку так і після його в особі власника виступав батько позивача - [PERSON], який здійснював розрахунки за поставлені матеріали, оформлення документів фінансово-господарського характеру тощо. Також відповідно до показів свідків, які були здобуті в ході судового засідання вбачається факт того, що [PERSON] не володіла та не користувалась вказаним вище спірним житловим будинком, оскільки відповідно до поданих первинних бухгалтер документів позивач в 2009 році здійснював ремонтні роботи та обслуговування житлового будинку. Згідно частини 1 статті 331 ЦК України передбачено, що особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі, виходячи із аналізу письмових доказів та показів свідків, будівництво та подальше обслуговування проводилось [PERSON] тобто саме батько позивача здійснював будівництво жилого будинку через [PERSON] на підставі договору за власні грошові кошти, але сам факт реєстрації було здійснено на третю особу [PERSON] з метою отримання в подальшому безоплатно земельної ділянки під житловим будинком. У відповідності до частини 1 статті 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Громадянка [PERSON] в 2007 році видала довіреність на розпорядження майном включаючи житловий будинок та земельну ділянку, саме стосовно тільки спірного майна, а не будь-якого іншого, із зазначенням умов того, що померлий [PERSON] може здійснити розпорядження на власний розсуд, в сукупності всі дії «формального» власника були направлені на відмову від власності та передачі права на власність особі, яку вважали треті особи реальним власником. Актами цивільного законодавство частиною 1 статті 392 ЦК України передбачено можливість пред'явлення цивільного позову про визнання права власності в разі не визнання такого права іншими особами, в даному випадку відповідач [PERSON] не визнає та оспорює право власності позивача. Згідно статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу Укарїни зазначено, що до особи,яка набуває право власності на житловий будинок переходить право власності на земельну ділянку. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №884534 від 23.01.2006 року [PERSON] була власником земельної ділянки під спірним житловим будинок площею 0,0600 га по вулиці [ADDRESS], тобто земельна ділянка розташована під спірним житловим будинком. Частиною 1 статті 234 ЦК України встановлено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Здійснивши ґрунтовний аналіз поданих документів та взявши до уваги покази свідків, суд вбачає в діях щодо оформлення прав на нерухоме майно на ім'я [PERSON] ознаки фіктивності. Оскільки в подальшу для [PERSON] не настали правові наслідки у вигляді користування майном та його розпорядження, протягом тривалого часу надавала доручення на розпорядження спірним майном та проживала у [ADDRESS] і згідно показів свідків не з'являлась жодного разу у спірному будинку. Таким чином, відсутність ознак які передбачені частиною 1 статті 319 ЦК України призводить до того, що [PERSON] була формальним власником житлового будинку та земельної ділянки, а реальним власником, який здійснював користування та розпорядження спірним нерухомим майном був батько позивача й після смерті якого всі права та обов'язки перейшли до [PERSON] в порядку спадкування та на підставі частини 1 статті 1216 ЦК України, у зв'язку із чим суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Outcome: approved