Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; та [PERSON] , [INFO] . Служба у справах дітей Носівської райдержадміністрації повідомляє, що з 4 квітня 2016 року діти перебувають на обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та влаштовані під опіку [PERSON] і проживають за адресою: [ADDRESS] . Діти набули статус в зв`язку з тим, що їх мати [PERSON] , перебувала в місцях позбавлення волі згідно вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 9 грудня 2015 року. Батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] помер. Батько [PERSON] - [PERSON] також помер. Згідно довідки про звільнення, виданої 11 жовтня 2019 року Державною установою «Качанівська виправна колонія № 54», серія ХАР № 02605, громадянка [PERSON] , повернулась з місць позбавлення волі. Фактичне місце реєстрації дітей та матері за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання від 16 січня 2020 року, санітарно-гігієнічні умови проживання потребують покращення. Для виховання та розвитку дітей умови не створені. Житло, в якому на даний момент мешкає [PERSON] , вона винаймає. Згідно пояснень [PERSON] вона не має змоги забезпечити дітей матеріально та створити належні умови проживання, не в змозі офіційно працевлаштуватись. [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей, не піклується про духовний розвиток, навчання своїх дітей, не спілкується з ними, що порушує нормальне самоусвідомлення дітей їх внутрішнього світу. Позивач просив: - позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на їх утримання, в розмірі по 1/4 частині всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ними повноліття; - накласти заборону на відчуження будинку [ADDRESS] . У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без участі представника органу опіки та піклування Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася. В матеріалах справи міститься заява, в якій вона (відповідач) зазначила, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , просила розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання представник служби у справах дітей Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити, розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнала позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 12-14). Батьком [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та копією свідоцтва про смерть ( а.с. 12, 13,15). Батьком [PERSON] є [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть ( а.с. 14, 16). Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У судовому засіданні встановлено, що під час проведення обстеження умов проживання [PERSON] , яка фактично проживає в [ADDRESS] , було виявлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання потребують покращення. Для виховання та розвитку дітей умови не створені. В ході бесіди з`ясовано, що [PERSON] не має змоги забезпечити дітей матеріально та створити належні умови проживання, що підтверджується обставинами, викладеними в акті обстеження умов проживання від 16 січня 2020 року (а.с. 22). 13 лютого 2020 року виконавчий комітет Носівської міської рада Чернігівської області прийняв рішення під № 43, яким затвердив висновок про неможливість повернення дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] матері [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 23-25). 22 червня 2020 року виконавчий комітет Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області прийняв рішення під № 84, яким затвердив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 28-32). З матеріалів справи (а.с. 19, 21) вбачається, що з 4 квітня 2016 року діти перебувають на обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та влаштовані під опіку [PERSON] , [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а тому є законні підстави для позбавлення її батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідач не надала суду доказів про те, що вона надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, працездатний вік відповідачів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи позовні вимоги в частині накладення заборони на відчуження майна відповідача, суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 248 СК України встановлено, що дитина - сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи - інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Частиною 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. У матеріалах справи відсутні докази того, що житловий будинок [ADDRESS] належить відповідачу, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. За таких обставин, проаналізувавши добуті по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Ураховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 681,60 грн.

Outcome: partial