Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 21.11.2007 р. між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем -1 був укладений кредитний договір №8/2007/840-К/1637 -Н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 73 912,50 дол. США з виплатою процентної ставки 13,39% річних строком до 10.11.2037 р. Як зазначається позивачем при зверненні до суду банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем-1, утім, відповідач - 1 допустив порушення зобов'язання та не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. Позивач направив досудовому вимогу 03.09.2013 р. №1680 з пропозицією погасити заборгованість, утім, через бездіяльність позичальника (п. 4.2 кредитного договору) банк має право реалізувати своє право на дострокове отримання всієї суми наданого позичальнику кредиту, а також нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій та інших платежів. Станом на 28.08.2013 р. заборгованість позичальника перед банком складає 1 136 769,26 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 585 293,34 грн., заборгованість за процентами - 433 334,98 грн., пеня - 59 062,67 грн., штраф - 59 078,27 грн., про стягнення якої з відповідачів, як солідарних боржників у позові й заявлено відповідну вимогу (за договором поруки №1637-Н/2 від 21.11.2007 р. відповідач - 2 поручилася відповідати перед кредитором за порушення зобов'язання боржником в повному обсязі). У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач -1 пояснила, що виникнення заборгованості за кредитним договором має місце через важке матеріальне становище, відповідач -1 має на утриманні трьох дітей та здійсню за ними догляд, згда виплачувати, але не має грошових коштів. Заслухав пояснення представника позивача та відповідача - 1 та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Як було встановлено судом, 21.11.2007 р. між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем -1 був укладений кредитний договір №8/2007/840-К/1637 -Н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 73 912,50 дол. США з виплатою процентної ставки 13,39% річних строком до 10.11.2037 р. Банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем-1, утім, відповідач - 1 допустив порушення зобов'язання та не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. Позивач направив досудовому вимогу 03.09.2013 р. №1680 з пропозицією погасити заборгованість, утім, через бездіяльність позичальника (п. 4.2 кредитного договору) банк скористався правом вимагати дострокове отримання всієї суми наданого позичальнику кредиту, а також нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій та інших платежів. Станом на 28.08.2013 р. заборгованість позичальника перед банком складає 1 136 769,26 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 585 293,34 грн., заборгованість за процентами - 433 334,98 грн., пеня - 59 062,67 грн., штраф - 59 078,27 грн. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як свідчать умови укладеного договору сторони за цим договором погодили, що банк має право (п.4.2.3) вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливий штрафних санкцій. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, з урахуванням того, що відповідачі порушили умови договору, допустив його невиконання, та з урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, для суду вбачаються підстави для ухвалення судом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, при визначенні суми заборгованості для суду вбачаються підстави для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення пені до 1 000,00 грн. Вочевидь, обрання способу захисту права віднесено на розсуд позивача та обраний у цій справі позивачем спосіб захисту порушеного права є таким, що відповідає закону (ст. 16 ЦК) та умовам кредитного договору. Щодо заперечень відповідачів, то вони не спростовують зазначених вище висновків суду. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial