Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить стягнути з [PERSON] в його користь 9844,97 грн. матеріальної шкоди та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ним та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №2842095-02-14-01 від 28.04.2016 року, на підставі якого він прийняв під страховий захист транспортний засіб марки Suzuki Sx4 р.н.з. [NUMBER]. 15.09.2016 року в м.Львів на вул.Винниченка 12 мала місце ДТП за участю вищевказаного автомобіля та автомобіля марки BMW X5 р.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Так, на ремонт автомобіля Suzuki SХ4 р.н.з. [NUMBER] ним сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 11044,97 грн. На підставі постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2016 року по справі №442/6500/16-п винною особою у скоєнні ДТП є [PERSON]. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Відповідачем частково відшкодовано завдану шкоду, а саме перераховано 500 та 700 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, перевіривши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних міркувань. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, а згідно ч.4 останньої статті постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 15.09.2016 року в м.Львів на вул.Винниченка 12 мала місце ДТП за участю автомобіля марки Suzuki Sx4 р.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] та автомобіля марки BMW X5 р.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON]. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області №442/6500/16-п від 04.11.2016 року [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП. Вчинення [PERSON] зазначеного вище адміністративного правопорушення перебувають у прямо причинному зв'язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди у вигляді механічних ушкоджень зокрема автомобіля марки Suzuki Sx4 р.н.з. [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Suzuki Sx4 р.н.з. [NUMBER] застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №2842095-02-14-01 від 28.04.2016 року. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. На відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля марки Suzuki SХ4 р.н.з. [NUMBER], на підставі заяви [PERSON] та страхового акту №5407-02 від 21.09.2016 року ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунок СТО - ФОП [PERSON], суму страхового відшкодування в розмірі 11044,97 грн., що стверджується платіжними дорученнями №15640 від 21.09.2016 року та №15853 від 26.09.2016 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За змістом ч.2 п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року вбачається, що з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. (п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки») 28.12.2016 року ПрАТ «СК «ВУСО» направлено на адресу [PERSON] лист №8575 з проханням відшкодувати заподіяні збитки у досудовому порядку. 21.02.2017 року на розрахунковий рахунок позивача було перераховано 500 грн., а 30.05.2017 року - 700 грн. Враховуючи вище наведе, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог та такі підлягають задоволенню, адже позивачу на праві регресної вимоги повинно бути відшкодовано суму проведеної страхової виплати, особою винною у заподіянні шкоди, тобто - відповідачем. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 1600 грн. судового збору.

Outcome: approved