Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою. У заяві вказав, що позивач [PERSON] «МТМ» Хортицького району м.Запоріжжя надавав [PERSON] послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). Відповідачка зобовязана своєчасно оплачувати за надані послуги, але покладені на неї обовязки не виконувала. [PERSON] «МТМ» Хортицького району м.Запоріжжя через заборгованість, яка виникла по оплаті наданих послуг, в січні 2011 року звернувся до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з заявою на видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за період з 01.01.2009 року по 31.10.2010 року. 16.07.2014 року Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя судовий наказ був скасований. Оскільки у період з 01.01.2009 року по 31.01.2010 року позивач надавав послуги з централізованого опалення, підігріву питної води у житлове приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS], за які своєчасно сплачено не було, у звязку з чим, виникла заборгованість по оплаті наданих послуг у сумі 3439 грн. 71 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася двічі, про слухання справи сповіщалася належним чином, шляхом надсилання рекомендованими листами судових повісток, копії позову та додатків до нього, за отриманням поштових відправлень не з'явилася, тому вони повернуті суду (а.с. 20, 30, 34). Враховуючи зазначені обставини, суд вважає неотримання відповідачкою поштового відправлення відмовою у його отриманні, а тому, відповідно до пункту восьмого ст. 76 ЦПК України відповідачка вважається повідомленою належним чином про час, місто розгляду цивільної справи, а оскільки вона не повідомила суд про причини своєї неявки, суд вважає причину її неявки неповажною. Відповідно до ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідки адресно - довідкового сектору Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 09.09.2015 року, відомості про реєстрацію або знаття з реєстраційного обліку по Запорізькій області [PERSON] відсутні (а.с. 14). Згідно наданої суду копії договору купівлі продажу від 22.09.2000 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 8), саме за сією адресою відповідачка повідомлялася про слухання справи, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, у звязку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] є відповідальним квартирним наймачем житлового приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою єдиного розрахункового - реєстраційного центру № 1831 (а.с10). Позивач - [PERSON] «МТМ» Хортицького району м.Запоріжжя у період з 01.01.2009 року по 31.10.2010 року надавав послуги з централізованого опалення, підігріву питної води у вказану квартиру. Таким чином, [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що постачається [PERSON] «Міські теплові мережі». Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «;Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов'язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, за отримані комунальні послуги, в тому числі послуги з централізованого опалення. На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Зазначені висновки узгоджуються із вимогами закону та практикою Верховного Суду України (постанови від 10 жовтня 2012 року №6-110цс12 та від 30 жовтня 2013 року №6-59цс13). Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено поняття житлово-комунальних послуг як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст.7 вказаного Закону до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. За нормами ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з ст. 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання», основні обов'язки споживача теплової енергії, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Однак відсутність відповідного договору не є підставою для не стягнення заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем. Судом встановлено, що [PERSON] «Міські теплові мережі» надавалися послуги з теплопостачання (централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) за адресою: [ADDRESS], власником якого є [PERSON] Відповідачка має заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) яка утворилася в період з 01.01.2009 року по 31.10.2010 року включно у сумі 3439 грн. 71 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9). Доказів того, що відповідачка в установленому законом порядку відмовилася від їх надання, заперечень на неналежну якість надання послуг з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води або не визнання суми боргу відповідачка суду не надала, а тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню у судовому порядку. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати - судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved