Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь частину сплачених боргових зобов`язань подружжя за договором про іпотечний кредит від 28.12.2007 №10/ДІУ17-12-07 у сумі 14652,15 грн. та судовий збір. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 26.08.2000 по 28.03.2017 він перебував у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.03.2017. Під час шлюбу у 2007 році вони придбали квартиру [ADDRESS] вартістю 174 225грн, з яких: 54 225 грн - власні кошти; 120 000 грн кредитні кошти надані ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Згідно Договору про іпотечний кредит № 10/ДІУ17-12-07 від 28.12.2007 кошти в розмірі 120 000 були надані банком строком по 27.12.2027 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % річних. З28.09.2008 розмір відсотків за користування кредитом було збільшено до 15 % річних, а розмір щомісячного платежу становив 1 573 грн 05 коп. На забезпечення виконання умов Кредитного договору 28.12.2007 між банком та позивачем був укладений іпотечний договір № 10/ДІУ17-07, згідно якого спірна квартира була передана в іпотеку банку. 24.10.2008 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і Державною іпотечною установою був укладений договір відступлення прав вимоги за № 2157/08. 14.06.2017 відповідач звернулась до суду з позовом про визнання зазначеної квартири спільним майном подружжя та визнання за нею права власності на Ѕ частку, який рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 31.01.2019 був задоволений. Після розірвання шлюбу [PERSON] жодного разу не здійснювала платежі на погашення кредиту. Позивачем самостійно було сплачено кошти за кредитним договором в сумі 133 304 грн 30 коп. Отже, Ѕ сплачених позивачем самостійно боргових зобов`язань по договору про іпотечний кредит №10/ДІУ17-12-07 від 28.12.2007 за період з 29.03.2017 по 27.05.2019 становить 66 652 грн 15 коп. 27.05.2019 відповідач частково повернула сплачені позивачем кошти на погашення кредиту у сумі 2 000 доларів США, що еквівалентно 52 000 грн. Решту коштів у розмірі 14 652 грн 15 коп. відповідач відмовляється повертати, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги, оскільки не вірно порахував суму сплаченого богу, врахувавши до нього, кошти сплачені ним за прострочення сплати обов`язкового щомісячного платежу, зокрема пеню. У ході розгляду справи позивачем також було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій він остаточно просив стягнути з [PERSON] на його користь частину сплачених боргових зобов`язань подружжя за договором про іпотечний кредит від 28.12.2007 №10/ДІУ17-12-07 у сумі 13 865 грн 62 коп. замість зазначених у позові 14 652 грн 154 коп. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день час і місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку, правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористалась. Зі згоди позивача, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, врахувавши його доводи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Як убачається з матеріалів справи під час перебування в шлюбі 28.12.2007 сторони по справі купили квартиру [ADDRESS] вартістю 174225 грн (а.с.10). Договір купівлі продажу був нотаріально посвідчений та укладений на ім`я позивача по справі, але відповідач, як дружина позивача по справі, надала згоду на купівлю спірної квартири, отримання кредиту та передання вищезазначеної квартири в іпотеку ВАТ «Банк» Фінанси та кредит», відповідно до договору про іпотечний кредит № 10/ДІУ17-12-07 від 28.12.2007 ( а.с. 14,15-18). Згідно Договору про іпотечний кредит № 10/ДІУ17-12-07 від 28.12.2007 кошти в розмірі 120 000 були надані банком строком по 27.12.2027 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % річних (а.с.14). З 28.09.2008 розмір відсотків за користування кредитом було збільшено до 15 % річних, а розмір щомісячного платежу становив 1 573 грн 05 коп. На забезпечення виконання умов Кредитного договору 28.12.2007 між банком та позивачем був укладений іпотечний договір № 10/ДІУ17-07, згідно якого спірна квартира була передана в іпотеку банку. 24.10.2008 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і Державною іпотечною установою був укладений договір відступлення прав вимоги за № 2157/08 (а.с.20-23). Відповідно до рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.03.2017 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.9). 14.06.2017 відповідач звернулась до суду з позовом про визнання зазначеної квартири спільним майном подружжя та визнання за нею права власності на Ѕ частку, який рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 31.01.2019 був задоволений (а.с.24-25). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.4 ст.65СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У своїх поясненнях, наданих у судовому засіданні, позивач пояснив, що після розірвання шлюбу з [PERSON] , відповідач жодного разу не здійснювала оплату комунальних послуг за користування квартирою, та не надавала кошти відповідачеві на погашення іпотечного кредиту. Оскільки вказана квартира була поділена судом саме як спільна сумісна власність подружжя в рівних частках цього майна, позивач вважає, що відповідач повинна нести тягар сплати відповідної частки за зобов`язаннями, які виникли внаслідок придбання даного нерухомого майна на підставі ч.4 ст.65 СК України. Окрім цього, позивач пояснив, що вони з відповідачем звертались до агентства нерухомості «Апрель», з приводу продажу квартиру [ADDRESS] . Здійснюючи правочин щодо продажу квартири позивач та відповідач отримали4 000 доларів США по 2 000 доларів США кожний із них (104 000 грн з переведенням даних сум за курсом НБУ), згідно розписки наданої [PERSON] Свої 2 000 доларів США (52 000 грн з переведенням даних сум за курсом НБУ) відповідач віддала позивачеві в рахунок погашення заборгованості за іпотечним кредитом та в рахунок комунальних платежів, про що мається розписка в матеріалах справи (а.с.33). Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач просив суд стягнути з відповідачки 1/2 частки сплачених ним боргових зобов`язань за період з 29.03.2017 по 27.05.2019 коштів за кредитом з урахуванням уточнених позовних вимог а саме у сумі 13 865 грн 62 коп. виходячи з наступного розрахунку: Тіло кредиту та відсотки за користування кредитом : Ѕ частки =розмір суми виплат кожного із подружжя у борговому зобов`язанні: 131 731 грн 25 коп.: 2 =65 865 грн 62 коп. Сума боргового зобов`язання - надані 07.05.2019 року відповідачем кошти на погашення кредитної заборгованості = суму надмірно сплачених позивачем коштів в наслідок боргового зобов`язання подружжя з виплати іпотечного кредиту за квартиру. 65 865 грн 62 коп. - 52 000 грн = 13 865 грн 62 коп. Суд зазначає, що усі виплати позивачем були самостійно сплачені Державній іпотечній установі залишок коштів по кредиту в розмірі 131 731 грн 25 коп. у період з березня 2017року (з моменту розірвання шлюбу) по травень 2019 року, що підтверджуються доданими до матеріалів справи платіжними квитанціями, а саме: -квитанцією № 21912314 від 20.03.2017 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за березень 2017 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 22771133 від 26.04.2017 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за квітень 2017 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 23354531 від 22.05.2017 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за травень 2017 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 24126522 від 22.06.2017 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за червень 2017 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 24818051 від 24.07.2017 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за липень 2017 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 25578707 від 23.08.2017 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за серпень 2017 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 26391005 від 25.09.2017 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за вересень 2017 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 27100901 від 23.10.2017 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за жовтень 2017 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 28015130 від 28.11.2017 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за листопад 2017 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 28642329 від 21.12.2017 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за грудень 2017 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 29435232 від 26.01.2018 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за січень 2018 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 30172965 від 26.02.2018 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за лютий 2018 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 30802923 від 23.03.2018 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за березень 2018 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 31769853 від 03.05.2018 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за травень 2018 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 32421771 від 29.05.2018 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит у сумі 1 580 грн 05 коп., за мінусом нарахованої та сплаченої пені у сумі 7 грн.; -квитанцією № 32614996 від 06.06.2018 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит у сумі 1 573 грн 05 коп. -квитанцією № 33591893 від 13.07.2018 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит у сумі 1 573 грн 05 коп. -квитанцією № 34485436 від 16.08.2018 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит у сумі 1 573 грн 05 коп. -квитанцією № 35101221 від 10.09.2018 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит у сумі 1 573 грн 05 коп. -квитанцією № 36019800 від 16.10.2018 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит у сумі 1 573 грн 05 коп. -квитанцією № 37105860 від 27.11.2018 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит у сумі 1 573 грн 05 коп. -квитанцією № 10 від 25.05.2019 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за січень 2019 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 7 від 14.02.2019 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит за лютий 2019 у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 39943285 від 22.03.2019 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 40451201 від 12.04.2019 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит у сумі 1 573 грн 05 коп.; -квитанцією № 41541449 від 27.05.2019 сплачено Державній іпотечній установі платіж згідно договору про іпотечний кредит у сумі 92 405 грн. Виплати були здійснені на загальну суму 131 731 грн 25 коп. (а.с.26-32). Суд звертає увагу на той факт, що останню виплату з погашення кредиту у Державній іпотечній установі позивачем зроблено на суму 92 405 грн, що в свою чергу означає дострокове погашення кредиту щодо виплат за квартиру. Факт наявності розписки та зазначеної у ній суми коштів, свідчить про те, що відповідач визнавала наявність заборгованості за іпотечним кредитом, оскільки надала позивачу суму у 52 000 грн в рахунок сплати за цими заборгованостями, однак не у повній мірі. Окрім цього, суд приймає до уваги розрахунки надані позивачем у справі та приходить до висновку, що вони обґрунтовані, оскільки права та обов`язки за іпотечний кредитом від 28.12.2007 №10/ДІУ17-12-07 виникли в обох із подружжів та мали бути сплачені пропорційно, оскільки при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями. Згідно із ч.1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 4 ст.65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 67539цс16. У пунктах 22 та 23Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72СКУкраїни та статтею 372 ЦК України. Відповідно до пункту 24 Постанови до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина 4 статті 65 СК). Таким чином, у результаті придбання подружжям квартири, боргові зобов`язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.141

Outcome: approved