Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить автомобіль «Toyota Sequoia», реєстраційний номер [NUMBER]. Майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням даного наземного транспортного засобу, застраховані відповідно договору добровільного страхування наземного транспорту №672/13-Т/Хр від 23.10.2013 р., який укладено між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» та [PERSON] 20.09.2014 р. невстановлена особа, розбивши заднє скло даного автомобілю, вчинила крадіжку авто магнітоли, відео-реєстратора та іншого майна, який належить позивачу на праві власності. Даний факт відноситься до страхових випадків, тому позивач 07.11.2014 р. звернувся до відповідача з вимогою відшкодувати завдану шкоду у сумі 172166,04 грн. На даний час страховою компанією страхове відшкодування сплачено частково у сумі 2763,00 грн, тому позивач просить суд розірвати договір добровільного страхування наземного транспорту №672/13-Т/Хр від 23.10.2013 р., укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» та [PERSON], а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] кошти за договором страхування в сумі 189224,08 грн, що складається з: страхового відшкодування - 169403,04 грн, сплачений страховий платіж - 19380,60 грн, пеню - 440,44 грн та витрати на правову допомогу - 3000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача збільшила позовні вимоги та просила суд розірвати договір добровільного страхування наземного транспорту №672/13-Т/Хр від 23.10.2013 р., укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» та [PERSON], а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] кошти за договором страхування в сумі 418244,36 грн, що складається з: страхового відшкодування - 396500,00 грн, сплачений страховий платіж - 19380,60 грн, пеню - 2363,76 грн та витрати на правову допомогу - 3000,00 грн. Збільшення вимог аргументувала збільшенням вартості комплектуючих та послуг по ремонту автомобіля. Представник відповідача позов не визнала та зазначила, що при збільшенні позовних вимог сума страхового відшкодування перевищує 70% дійсної вартості застрахованого майна на момент укладання договору та перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків транспортного засобу (що складає 571000,00 грн відповідно до зобов'язуючої пропозиції), а тому відповідно п.31.5 Договору страхування це є повна загибель транспортного засобу. Відповідно до п.27.8.2 Договору страхування страхове відшкодування сплачується у розмірі страхової суми за вирахуванням суми знецінення автомобіля за період страхування та вартості залишків транспортного засобу, а також встановленої франшизи. В даному випадку страхове відшкодування складає - 315411,10 грн, а, отже, позов не підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль «Toyota Sequoia», реєстраційний номер [NUMBER]. Між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» та [PERSON] 23.10.2013 р. був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №672/13-Т/Хр. Предметом даного договору є майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням даного наземного транспортного засобу. Страхова суму складає 333000,00 грн, страховий платіж - 19380,60 грн, франшиза за збитками внаслідок інших подій - 0,00 грн. Відповідно до умов договору позивач сплатив страховий платіж в повному обсязі, що підтверджується квитанціями: №26 від 23.10.2013, №22 від 20.01.2014, №36 від 17.04.2014, №10 від 22.07.2014. 20.09.2014 р. невстановлена особа, розбивши заднє скло застрахованого автомобілю, вчинила крадіжку авто магнітоли, відео-реєстратора та іншого майна, який належить позивачу на праві власності. Вказаний факт був внесений Дніпровським РВ УМВС України в Херсонській області до ЄРДР за №12014230030003497 із зазначенням попередньої кваліфікації кримінального правопорушення за ч.1ст.185 КК України. Відповідно до п.22.2.3 Договору страхування до страхових ризиків, зокрема, відноситься викрадення окремих складових частин транспортного засобу чи додаткового обладнання, а також пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок протиправних дій третіх осіб, передбачених КК України. В розділі 28 Договору страхування визначено вичерпний перелік виключень зі страхових випадків і обмеження страхування, причини відмови у виплаті страхового відшкодування, в тому числі не є страховим випадком викрадення будь-якого обладнання з салону ТЗ без наявності слідів злому (пошкодження дверей, розбиття скла тощо), проте як вбачається із витягу з кримінального провадження Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області № 12014230030003497 від 05.11.2014 р. невстановлена особа розбила заднє ліве скло автомобіля та вчинила крадіжку заводського обладнання. Отже, відповідно до умов п.22.2.3. Договору страхування відбувся страховий випадок. [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 22.09.2014 р. та заявою щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування, яка була прийнята 05.11.2014 р. 07.11.2014 р. [PERSON] звернувся із вимогою про виплату страхового відшкодування на адресу ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та його Херсонського відділення, в якій просив виплатити в строк до 03.12.2014 р. страхове відшкодування в сумі 172 166,04 грн. для перерахування коштів згідно рахунку-фактури ТОВ «Авто- Плаза» № СФ-40507 від 22.09.2014р. Однак, як вбачається із листа ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» від 18.11.2014 р. відповідач визнав страховим випадком збитки , що заподіяні внаслідок пошкодження скла автомобіля, а відносно інших пошкоджень автомобіля, завданих невідомими особами, визначив, що даний випадок не є страховим, оскільки кримінальне провадження закрито слідчим у зв'язку із відсутністю у діях невідомих осіб складу кримінального правопорушення. Також, відповідач частково сплатив страхову виплату в сумі 2763,00 грн. згідно рахунку-фактури ТОВ «Авто-Плаза» № СФ-40507 від 22.09.2014р. (за заміну скла автомобіля), що підтверджується довідками ТОВ «Авто-Плаза» від 03.12.2014 р. № 297 та від 05.11.2014 р. № 251. 12.01.2015 р. постанова про закриття кримінального провадження від 15.10.2014 р., винесена слідчим СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, скасована постановою прокуратури Дніпровського району м.Херсона. Отже, відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування [PERSON] є незаконною, а порушене право підлягає захисту в суді. Відповідно до рахунку-фактури №СФ-40507 від 22.09.2014 р. вартість пошкодженого та вкраденого майна застрахованого автомобіля складає 172166,04 грн., з яких відповідачем сплачено 2763,00 грн. Суд критично відноситься до рахунку-фактури №СФ-41686 від 25.03.2015 р., відповідно до якого вартість пошкодженого та вкраденого майна застрахованого автомобіля зросла та склала 402497,99 грн, оскільки відповідно до п.1.4 (д) Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 року, збиток розраховується не на сьогоднішній день, а на дату нанесення збитку. Ухвалою суду від 27.03.2015 р. в справі за заявою відповідача була призначена експертиза про встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Sequoia», реєстраційний номер [NUMBER]. Однак, відповідно до повідомлення експерта від 30.04.2015 р. оплата за проведення експертизи відповідачем не була здійснена, а тому висновок дати неможливо. Відповідно до ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Отже, враховуючи вищезазначене відповідач визнав вартість страхового відшкодування відповідно до рахунку-фактури. Відповідно до п.30.1 договору передбачено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплат страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування. Враховуючи, що сума страхового відшкодування складає 169403,04 грн, пеня в день складає 16,94 грн, а строк прострочення виконання - 102 д., загальна сума пені складає 1727,88 грн. Згідно ч.1,2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором. Якщо під час надання послуг стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а вразі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків. Крім цього, п.29.3 Договору страхування передбачає, що якщо вимога страхувальника щодо дострокового припинення дії договору пов'язана з порушенням страховиком умов цього договору, страховик повертає страхувальнику сплачений платіж повністю. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79, ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, в тому числі і витрати на правову допомогу. Згідно квитанцій від 29.11.2014р. та від 05.11.2014 р. позивачем сплачено на користь адвоката Проніної О.О. 3000 грн., що не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, який встановлюється Законом України «Про граничні розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», отже ці витрати підлягають частковому стягненню на суму 1366,51грн. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial