Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 15.06.2006 р. між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір №8/2006/840-К/358-Н, відповідно до якого позичальник отримав від банку кредит в розмірі 35\~000,00 дол. США зі строком повернення до 14 червня 2026 року та зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 9,5% відсотків на рік; як зазначається позивачем при зверненні до суду, банк належним чином виконав зобовязання за договором, утім, відповідач порушив умови кредитного договору, допустивши утворення заборгованості, розмір якої станом на 02.02.2011 р. складає 58 090,77 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 461 327,85 грн. (з яких: заборгованість за кредитом - 29 615 дол. США 31 цент, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ - 235 189 гри. 98 коп., по відсоткам: 5 030 дол. США 90 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ - 39 952 гри. 89 коп.; комісії - 1 057 дол. США 36 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ - 8 397 гри. 04 коп., по штрафам - 3 500 дол. США 00 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ - 27 795 гри. 25 коп., пеня за порушення строку сплати ануітетного платежу: 18 887 дол. США 20 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ 149 992 грн. 69 коп.), про стягнення якої з позичальника та поручителя (за договором поруки від 15.06.2006 р. [PERSON] поручилася за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором) й заявлено вимогу у позові. У судове засідання позивач не зявився, утім, в особі представника за довіреністю надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, та в якій не заперечував проти заочного розгляду справи та в якій просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідачі не скористалися правом брати участь у судових засіданнях. Представник відповідача - 1 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив при ухваленні рішення врахувати надані ним заперечення проти позову, в яких просив суд позовні вимоги задовольнити частково, стягнув з відповідача 119 217,29 дол. США, що еквівалентно 153 603,80 грн. Відповідно до заперечень відповідача 2 останній вирішив зробити власний заборгованості, згідно з яким розмір заборгованості в сумі 119 217,29 дол. США, що еквівалентно 153 603,80 грн., через що на переконання відповідача 2 банк вводить суд в оману відносно дійсної суми заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, відповідач 2 в окремо наданих суду запереченнях просив суд врахувати, що позов до неї заявлений в рамках договору поруки. За правилами ч. 1 ст. 559 ЦК України поруки припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до матеріалів справи заборгованість відповідача -1 складає 461\~327,85 грн., з яких: 235\~189,98 грн. заборгованість за кредитом, 39\~952 грн. за відсотками, 8\~397,04 грн. комісії, 27\~795 штрафи, 149\~992,69 пеня. На переконання відповідача 2 збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає у разі збільшення розміру плати за кредитом, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за яки нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами; підвищення розміру відсотків, встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміни способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо. Порука припиняється в тому випадку, коли поручитель не надав згоди на такі зміни основного зобовязання. Разом з тим, відповідач 2 вважає договір поруки припиненим в силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки банк не предявляв до неї жодних вимог як протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, так і протягом року від дня укладання договору поруки; кредитор пропустив строк предявлення вимоги до поручителя. який закінчився 223.10.2009 р., жодних повідомлень про невиконання відповідачем - 2 зобовязань за кредитним договором банком відповідачу - 2 не було направлено тощо. Врахував заяви осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 15.06.2006 р. між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №8/2006/840-К/358-Н, відповідно до якого позичальник (відповідач - 1) отримав від банку кредит в розмірі 35\~000,00 дол. США зі строком повернення до 14 червня 2026 року та зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 9,5% відсотків на рік. Банк належним чином виконав зобовязання за договором, утім, відповідач- 1 порушив умови кредитного договору, допустивши утворення заборгованості, розмір якої станом на 02.02.2011 р. складає 58 090,77 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 461 327,85 грн. (з яких: заборгованість за кредитом - 29 615 дол. США 31 цент, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ - 235 189 гри. 98 коп., по відсоткам: 5 030 дол. США 90 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ - 39 952 гри. 89 коп.; комісії - 1 057 дол. США 36 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ - 8 397 гри. 04 коп., по штрафам - 3 500 дол. США 00 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ - 27 795 гри. 25 коп., пеня за порушення строку сплати ануітетного платежу: 18 887 дол. США 20 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ 149 992 грн. 69 коп.). Разом з тим, за договором поруки від 15.06.2006 р., який був укладений між позивачем та відповідачем 2, [PERSON] поручилася за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором. Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України «Про банки та банківську діяльність»); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. За невиконання або неналежне виконання обовязків за кредитним договором передбачена відповідальність відповідача -1, на підставі чого позивачем, на переконання суду, правомірно була нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів за його користування. Разом з тим, виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать саме на позичальнику; відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості за кредитним договором на користь позивача з відповідача 1. Приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договір є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі та про стягнення з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором в розмірі 461 327,85 грн. (з яких: заборгованість за кредитом - 29 615 дол. США 31 цент, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ - 235 189 гри. 98 коп., по відсоткам: 5 030 дол. США 90 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ - 39 952 гри. 89 коп.; комісії - 1 057 дол. США 36 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ - 8 397 гри. 04 коп., по штрафам - 3 500 дол. США 00 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ - 27 795 гри. 25 коп., пеня за порушення строку сплати ануітетного платежу: 18 887 дол. США 20 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ 149 992 грн. 69 коп.). Щодо заперечень відповідача 1 в частині надана позивачем суду невірного розрахунку, за яким розмір заборгованості відповідача 1 за кредитним договором є меншим, ніж той, що зазначений позивачем, то суду для визнання слушним даного заперечення відповідача 1 останнім не було надано доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК, не було заявлено клопотань про їх витребування у встановленому ЦПК України порядку, тоді як власноруч зроблений відповідачем розрахунок заборгованості не є допустимим доказом у сенсі ч. 2 ст. 59 ЦПК України. Разом з тим, задовольняючи позов частково, суд погоджується із слушністю доводів відповідача 2 в частині пропуску з боку позивача строку предявлення претензії до відповідача -2, виходячи з наступного. Вiдповiдно до\~ч. 4 ст. 559 ЦК\~порука припиняється пiсля закiнчення строку, встановленого в договорi поруки. Коли такий строк не встановлено, то порука припиняється, якщо кредитор протягом шести мiсяцiв вiд дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, то порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року вiд дня укладення договору поруки. Вiдповiдно до вимог\~ч. 2 ст. 1054\~та\~ч. 2 ст. 1050 ЦК\~у разi, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разi прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентiв. Згiдно з положеннями\~ч. 4 ст. 559 ЦК\~порука припиняється пiсля закiнчення строку, встановленого в договорi поруки. Якщо ж такий строк не встановлено, то порука припиняється, коли кредитор протягом шести мiсяцiв вiд дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. В даній справі такий строк закінчився 23.10.2009 р., суду на виконання ст.ст. 10, 60 ЦПК України не було надано доказів (ст.ст. 57-59 ЦПК України) на підтвердження отримання відповідачем 2 повідомлення від банку про необхідність виконання поручителем основного зобовязання за кредитним договором, через що договір поруки від 15.06.2006 р. є припиненим в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України (договором поруки не визначено строк, пiсля закiнчення якого порука припиняється, оскiльки умовами цього договору встановлено, що вiн закінчується (п. 5.3) належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобовязань згідно з умовами цього договору, та кредитор протягом шести мiсяцiв вiд дня настання строку виконання основного зобовязання, не предявив протягом шести мiсяцiв вимоги до поручителя про виконання зобовязання). Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України; судові витрати підлягають стягненню з відповідача 1 на користь позивача.

Outcome: partial