Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що 20.03.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] уклали Кредитний договір № 1801/0308/71-047, з подальшим внесення змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику (за Кредитним договором - Позичальникові) кредит у сумі 25650,00 дол. США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк (кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 25650,00 дол. США. В свою чергу, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на станом на 10.02.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 24600,48дол.США, що за курсом НБУ становить 611088,10грн., за відсотками - 545,84 дол.США, що за курсом НБУ становить 13558,94грн., пеня - 10дол.США, що за курсом НБУ становить 248,40грн. 20.03.2008 року з метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали Іпотечний договір № 1801/0308/71-047-Z-1, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку наступне майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 143925грн., що за курсом НБУ на день укладення договору становив 28500 дол.США. Відповідно до умов Іпотечного договору, а саме п.11 Іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання Боржником основного зобов'язання; у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Іпотечного договору; у інших випадках, передбачених законодавством. На виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору, відповідачу було направлено Вимогу, а саме: «Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки», але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки. Позивач просить суд ухвалити рішення яким в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1801/0308/71-047 від 20.03.2008 року, яка станом на 10.02.2015 року становить 624895,44грн. і складається з заборгованості за кредитом - 611088,10грн., по відсотках - 13558,94грн., пені - 248,40грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: однокімнатну квартиру [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; відстрочити виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру [ADDRESS] до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а також стягнути витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за відсутності представника позивача. В судовому засіданні відповідач та його представник вказані позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позову, оскільки на законодавчому рівні не вирішено питання щодо кредитних договорів, які були укладені в іноземній валюті, і в забезпечення виконання яких передавалися в іпотеку квартири. Наприкінці судового розгляду відповідач, її представник надали заперечення на позов, зазначивши, що Верховним Судом України сформована правова позиція, викладена в постанові від 27.05.2015 року у справі 6-61 цс15 щодо визначення початкової ціни предмета іпотеки. Позивач відповідно до приписів ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» не надав до суду доказів щодо оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, а вона згоди на продаж предмета іпотеки не надавала і не надає. По-друге, позивач у позові ставить питання про утворення простроченої заборгованості: за кредитом - 24600,48 доларів США, та за відсотками - 545,84 доларів США, при цьому посилається на курс Національного банку України станом на невизначений день і рік вказавши це датою розрахунку. Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінального вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.1 і 3 ст.533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього Декрету. Розраховуючи ціну позову та суму простроченої заборгованості, позивач належним чином не обґрунтував суму в національній грошовій одиниці у формі і спосіб, визначений законодавством, а тому позовні вимоги є необґрунтованими. Докази встановленого НБУ офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти (доларів США) на визначений день платежу, що має підтверджуватись офіційною довідкою НБУ, в матеріалах справи відсутні. Видача кредиту в іноземній валюті повинна була бути надана з поточного рахунку 2620 за заявкою на видачу готівки. Таким чином, документ, що підтверджує видачу кредиту, - це первинний бухгалтерський документ з підписом позичальника - «Заява на видачу готівки», яка має бути оформлена відповідно до вимог Постанови НБУ № 337. Після цього банк має оформити меморіальний ордер - проводка 2233-2620. Позивач не надав первинний бухгалтерський документ, який би посвідчував факт надання кредитних коштів боржнику, відповідно до умов договору від 20.03.2008 №1801/0308/71 - 047. На обґрунтування своїх вимог позивач надав до суду лише роздруківку електронних файлів як розрахунок заборгованості за кредитом у валюті Договору, які не були створені безпосередньо під час здійснення господарської операції. На день пред'явлення позову позивач стверджує про наявність заборгованості за тілом кредиту в сумі 24600,48 доларів США. Станом на 01.10.2015 року сума заборгованості за тілом кредиту не змінилась, незважаючи на те, що відповідачем частково сплачувалася заборгованість за кредитом, докази чого є в матеріалах справи. Факти здійснення господарських операцій доказуються виключно первинними бухгалтерськими документами. Відтак факт надання грошових коштів у кредит, фактичний стан заборгованості за тілом кредиту, відсотками, пенею тощо, доказується виключно первинними бухгалтерськими документами та виписками з відповідних банківських рахунків. Згідно із вищенаведеними нормами, первинний бухгалтерський документ повинен бути складений безпосередньо під час здійснення господарської операції. Тобто всі реквізити повинні бути внесені і заповнені безпосередньо в момент як видачі кредитних коштів, так і обліку заборгованості станом на день її утворення. Відтак відповідно до норм закону долучені матеріали не є первинними бухгалтерськими документами в силу відсутності усіх обов'язкових реквізитів, а також невідповідності часу їх створення часу здійснення господарської операції. Виходячи з вищевикладеного, вважають, що позивач не довів ті обставини, на які посилається у позовній заяві, усе перелічене вище дає суду право для висновку, що позов с необґрунтований, а тому відповідач просить суд постановити рішення, яким відмовити ПАТ «Альфа-Банк» в позові за необґрунтованістю. Суд, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами (а.с.23-36). Згідно цих угод відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1801/0308/71-047 від 20.03.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк». Всі права кредитора за цим договором належать ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до cт.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 20.03.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 1801/0308/71-047 з подальшим внесенням до нього змін та доповнень (а.с.6-14). Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору Банк зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 25650 дол. США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Кредитні кошти надані для придбання [PERSON] однокімнатної квартири [ADDRESS]. Згідно з ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів і іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. ВАТ «Сведбанк» була видана банківська ліцензія на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та пунктами 5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», дозвіл на операції з валютними цінностями (а.с.168-171). 20.03.2008 року з метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором ВАТ «Сведбанк» та відповідач [PERSON] уклали Іпотечний договір № 1801/0308/71-047-Z-1, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку наступне майно, а саме: однокімнатну квартиру під [ADDRESS]. Сторони оцінили предмет іпотеки в 143925грн., що за курсом НБУ на день укладення договору становить 28500дол. США (а.с.15-19). Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають із кредитного договору та договору іпотеки та регулюються нормами Цивільного кодексу України і Законом України «Про іпотеку». Так, відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 25650 дол. США. Згідно з договором (а.с.10-13) відповідач, починаючи з 10.10.2009 року зобов'язана здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів в сумі 260,68 дол.США у чітко встановлений договором термін - 10 числа кожного місяця. Починаючи з листопада 2014 року відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість. Лише частково протягом 2015 року відповідачем [PERSON] були здійснені платежі за кредитним договором (а.с.133-136) - 22.06.2015 року в сумі 999,99грн., 14.07.2015 року в сумі 1000,01грн., 28.07.2015 року в сумі 500,04грн., 07.10.2015 року в сумі 44дол.США (гривневий еквівалент - 935,62грн.). В розрахунку ПАТ «Альфа-Банк» станом на 01.10.2015 року в розділі «щомісячний платіж позичальника» в графі «6» зазначені сплачені відповідачем суми 22.06.2015 року, 14.07.2015 року, 28.07.2015 року в перерахунку на долари США (а.с.132). Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 10.02.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 24600,48дол.США, що за курсом НБУ становить 611088,10грн., за відсотками - 545,84 дол.США, що за курсом НБУ становить 13558,94грн., пеня - 10дол.США, що за курсом НБУ становить 248,40грн. (а.с.37).Станом на 01.10.2015 pоку заборгованість відповідача в перерахунку на грошову одиницю України зменшилася і становить 581860грн.20коп. (заборгованість на загальну суму 27322,98 дол. США), яка складається із: заборгованість за кредитом - 24600,48 дол. США, що за курсом НБУ на 01.10.2015 року складає - 523882грн. 90коп., за відсотками - 2195,37дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 01.10.2015 року складає - 46751грн. 80коп., по пені - 527,13 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 11225грн. 57коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (а.с.131-132). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Предметом іпотеки є однокімнатна квартира [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.03.2008 року №1029, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.112). Квартира має загальну площу 32,5 кв.м, житлову площу - 17,6 кв.м і складається з однієї кімнати. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третьої особі. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюється законом. Згідно з ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойкою), необхідні витрати за утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вимога про дострокове повернення кредиту була надіслана [PERSON] 30.03.2015 року (а.с.38,39). Положення ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися в будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Частинами 1 та 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення Боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором позивач ПАТ «Альфа-Банк» набув право звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір всіх вимог та його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації. Вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій не узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України у справі №6-1935 цс 15, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст.ст.38, 39 Закону України «Про іпотеку»,у розумінні норми ст.39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст.38 цього Закону. Відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Позивач відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» не надав суду доказів щодо оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності. При укладенні іпотечного договору іпотекодавцем та іпотекодержателем була узгоджена початкова ціна предмета іпотеки в сумі 143925грн., що за курсом НБУ на день укладення договору іпотеки становить 28500дол.США. Згідно з пунктом 1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку. В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 ч.1 ст.263 ЦК України). Встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення нерухомого майна житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором,а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» за кредитним договором №1801/0308/71-047 від 20.03.2008 року в розмірі 581 860грн.24коп., визначеної станом на 01.10.2015 року, яка включає: 24600,48дол.США (за курсом НБУ 2129,5636грн./100дол.США - 523882,87коп.) - основна сума боргу за кредитом, 2195,37дол.США (за курсом НБУ 2129,5636/100дол.США - 46751,80грн.) - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 527,13дол.США (за курсом НБУ 2129,5636/100дол.США - 11225,57грн.) - заборгованість по пені, звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно: однокімнатну квартиру, що розташована в [ADDRESS], загальною площею 32,5 кв.м, житловою площею 17,6 кв.м, яка належить на праві власності [PERSON], яку передано в іпотеку за іпотечним договором №1801/0308/71-047-Z-1 від 20.03.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну предмету іпотеки, визначену за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем в сумі 143925грн., що за курсом НБУ на день укладення договору іпотеки становить 28500дол.США, відстрочивши виконання рішення в частині звернення стягнення на квартиру до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-УІІ. Суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» 3654грн. в відшкодування судового збору.

Outcome: partial