Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом, в якому просить визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO], виключивши з її актового запису про народження відомості про відповідача [PERSON] як батька дитини та внести його відомості як батька. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали та зазначили, що з 2009 року позивач проживав у цивільному шлюбі із [PERSON] У [INFO] [PERSON] народила дитину. І свідоцтві про її народження відомості про батька були внесені про відповідача [PERSON], оскільки офіційно [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] Однак, [INFO] його цивільна дружина [PERSON] померла, але за декілька днів перед смертю вона повідомила позивача, що біологічним батьком її дочки [PERSON] є саме він. Тому, вони просять визнати позивача батьком [PERSON] та внести відповідні зміни в її актовий запис про народження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, не заперечує щодо заявлених позовних вимог /а.с.51/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїх письмових запереченнях зазначає, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки він знав, що народжена дитина [PERSON] є його дочкою, він сам наполягав на її народженні, приймав участь при її народженні у пологовому будинку, називав її своєю дочкою. Він вважає. що встановлення батьківства потрібно позивачу для отримання державної допомоги на дитину. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов не визнала та пояснила, що позивач з самого народження знав, що [PERSON] є його дочкою. Після того, як він перестав проживати разом із [PERSON] з грудня 2015 року ніяких претензій щодо дитини він не пред'являв, поїхав до РФ, де знаходився до липня 2017 року. Вона вважає, що йому дитина не потрібна, а лише державна допомога на дитину. Сама дівчинка не хоче проживати із позивачем, а хоче бути зі своїми братом та сестрою, розлучати дітей неможна. Представник третьої особи - Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області у судове засідання не з'явився, однак, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність, заперечень не надано. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом [PERSON] народилася [INFO]. В її свідоцтві про народження батьками вказані [PERSON] та [PERSON], оскільки на той час вони були у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв /а.с.6,7/. Відповідно до ст.133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Але, як встановлено у судовому засіданні на той час відповідач [PERSON] та [PERSON] разом не проживали, оскільки остання жила у цивільному шлюбі із позивачем в м.Мелітополі, що підтверджується довідкою старшої по будинку, завіреною виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради /а.с.9/. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть мати дівчинки [PERSON] померла [INFO] /а.с.5/. За рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2017 року [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно [PERSON], якій в подальшому розпорядженням Рогатинської районної держадміністрації від 02 серпня 2017 року було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування /а.с.20-21, 31/. На даний час малолітня [PERSON] знаходиться під опікою відповідача [PERSON], який був призначений її опікуном розпорядженням голови Чаплинської райдержадміністрації /а.с.32-33/. Той факт, що відповідач [PERSON] не є батьком дитини зазначено в його нотаріально завіреній заяві /а.с.19/, тоді як позивач вважає себе батьком малолітньої [PERSON]. Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до ч.2 ст. 128 СК України, яка кореспондується зі ст. 129 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно висновку експерта №231 від 22 лютого 2018 року вірогідність того, що позивач [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами дослідження складає не менше 99,99999% /а.с.73-75/. Твердження відповідача про пропущений позивачем передбачений ч.2 ст.129 СК України строк звернення до суду є безпідставним, оскільки суду не надано доказів, що позивач дійсно міг дізнатися про своє безперечне батьківство з народження дитини. Так, з пояснень позивача, вбачається, що він припускав своє батьківство, але оскільки [PERSON] офіційно перебувала у шлюбі з іншими чоловіками, тому він не знав про це до її смерті. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO]. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved