Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, покликаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 22 лютого 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором заборгованість відповідача, станом на 30 квітня 2017 року, становить 27296,60 грн. Просить стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 22 лютого 2012 року в сумі 27296,60 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності та окрім того, позивачем не надано суду жодних доказів укладення між ним та відповідачем кредитного договору саме у розмірі 300,00 грн. та зі сплатою відсотків у розмірі 30,00%. Вважає позов безпідставним, просить у його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що 22 лютого 2012 року відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до послуг та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк». /а.с. 7/ Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. А також, згідно ст. 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність і, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. У відповідності до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс 14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього місяця дії картки. Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Загальна позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Із розрахунку заборгованості за договором від 22 лютого 2012 року вбачається, що станом на 31 травня 2013 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті процентів, а тому про невиконання відповідачем договірних зобов'язань ПАТ КБ «Приватбанк» стало відомо 31 травня 2013 року і саме з цього часу почався перебіг строку позовної давності для звернення позивача за захистом порушеного права. З даним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося 12 червня 2017 року, тобто після спливу строку позовної давності. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, суд вважає безпідставним покликання представника позивача на укладення кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем згідно анкети-заяви про приєднання до послуг та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк» від 22 лютого 2012 року, оскільки у такій анкеті не зазначено, що відповідачу [PERSON] надано саме кредит чи кредитну карту та у випадку його надання розмір такого кредиту, не зазначено номер карти, наданої відповідачу, процентну ставку такого кредиту, а також тариф, за яким обслуговуватиметься кредитна картка. Також, згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте представником позивача не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо надання ПАТ КБ «Приватбанк» відповідачу [PERSON] кредиту саме у розмірі 300,00 грн. з процентною ставкою у розмірі 30,00% та на умовах якого саме тарифу, а відтак суд вважає, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed