Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя, встановивши порядок користування двокімнатною квартирою № 8 з господарськими спорудами, яка знаходиться в смт. Олександрівка Кіровоградської області по вул. Шевченка 48-а та усунути перешкоди в користуванні нею, шляхом вселення позивача та стягнення судових витрат. В судовому засіданні позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, а саме визнати житлову квартиру № 8, яка знаходиться в смт. Олександрівка Кіровоградської області по вул. Шевченка, 48-а, спільним майном подружжя та визнати за ним власності на ? частину житлової квартири № 8, яка знаходиться в смт. Олександрівка Кіровоградської області по вул. Шевченка, 48-а, разом з господарськими спорудами, а також усунути перешкоди в користуванні житлом, шляхом вселення його в зазначену квартиру. Відповідач звернулась з зустрічним позовом про визнання за [PERSON] Анатолієвною, в порядку поділу майна подружжя, права власності на квартиру [ADDRESS] та припинення за [PERSON] права власності на ? частку вказаної квартири та стягнення судових витрат. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, зустрічного позову не визнали. Позивач та представник позивача по первинному позову-відповідача по зустрічному позову суду пояснили, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.12.1995 року, який було припинено 16.09.2014 року. В період шлюбу, в 1999 році придбали квартиру [ADDRESS], з господарськими спорудами, яку зареєстрували на імя відповідача та в якій позивач 29 грудня 1999 року зареєстрував своє місце проживання. Після розірвання шлюбу позивач продовжував проживати у вказаній квартирі до 04.10.2014 року коли відповідач змінила замки на вхідних дверях, в результаті чого позивач позбувся доступу до квартири та вимушений проживати в іншому житлі. Позивач та представник позивача по первинному позову - відповідача по зустрічному вважають, що незаконно позбавлений права користуватись спільною сумісною власністю, а саме житлом тому вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Відповідач та представник відповідача позивача по зустрічному позову позовних вимог не визнали, підтримують позовні вимоги по зустрічному позову, суду пояснили, що дійсно сторони перебували в шлюбі під час шлюбних відносин придбали у власність вказану квартиру. Після припинення шлюбних стосунків дійшли добровільної згоди про поділ спільного майна подружжя, відповідно якої позивачу-відповідачу по зустрічному позову сплачено вартість його частки у спільному майні подружжя в сумі 10000 доларів США, про що він власноручно склав розписку в присутності свідків. Свідок [PERSON] суду показала, що була присутня під час передачі грошей її дочкою за належну, бувшому чоловікові, частину квартир. Свідок [PERSON] суду показав, що був присутній під час передачі [PERSON] грошей в сумі 10000 доларів США, який при ньому склав про це розписку. Зазначену суму грошей, зі слів матері, визначив сам [PERSON], половину з яких мати позичила в інших осіб, а 5000 доларів позичив їй особисто. Суд заслухавши показання сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.12.1995 року Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, згідно договору купівлі-продажу квартири від 11 грудня 1999 року АВЕ № 445258, придбали квартиру № 8 в смт. Олександрівка Кіровоградської області по вул. Шевченка, 48-а та є спільним майном подружжя, яка була зареєстрована на імя [PERSON] (а.с. 97). Шлюб між сторонами було розірвано 16 вересня 2014 року, свідоцтво про розірвання шлюбу серії I-ОЛ № 057780 (а.с. 6). В 2015 році [PERSON] звернулась до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовом про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2015 року по цивільній справі № 397/2108/14-ц позов задоволено частково. Визнано дійсним договір розділу майна подружжя, укладений 30.09.2014 року між [PERSON] та [PERSON], що є у їх спільній сумісні власності, а саме - квартира [ADDRESS] а в смт. Олександрівці Кіровоградської області. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], понесені нею судові витрати судовий збір 2327 гривень 72 копійки витрат за проведення експертизи 1798 гривень 84 копійки (а.с. 68-69). Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28.05.2015 року, рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області, від 2 березня 2015 року скасовано. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно відмовлено (а.с. 86-87). Зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та усунення перешкод в користуванні квартирою, яка ухвалою суду першої інстанції від 26.01.2015 року була залишена без руху, а потім ухвалою від 02.02.2015 року повернута позивачу відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 11 березня 2015 року було задоволено апеляційну скаргу [PERSON]. Скасовано ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2015 року, а матеріали направлено до суду першої інстанції, які суд на даний час і розглядає по первинному позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 17 вересня 2015 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року залишено без змін (а.с. 144-145). Суд вважає, що відносини, що склалися, відносяться до сімейних правовідносин, а саме права спільної сумісної власності подружжя та набуття права власності на майно. Згідно ч.2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На угоди про поділ між співвласниками спільного майна поширюються загальні положення цивільного законодавства про укладення угод в усній, письмовій (простій та нотаріальній) формах. Спірна квартира як предмет поділу є обєктом нерухомості, тому вона може бути поділена подружжям лише за нотаріально посвідченою угодою. Відповідно до ч. ч. 3, 4, ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації права власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно розяснень, викладених у п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визначення правочинів недійсним», вирішуючи спір про визнання правочину , який підлягає нотаріальному посвідченню дійсним, судам необхідно врахувати, що норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 210, 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. Позивач по первинному позову відповідач по зустрічній позовній заяві та його представник підтримали позовну вимогу про поділ по ? частині господарських споруд біля житлової квартири [ADDRESS] та визнання на них права власності. Законодавством визначено порядок оформлення права власності на господарські забудови, що знаходяться на території загального двору багатоквартирного будинку. Суду не надано доказів прийняття в експлуатацію господарських будівель, земельна ділянка, на яких вони збудовані, для подальшого оформлення права власності сторонам не надавалась А тому суд вважає, що до спільного майна подружжя відноситься лише квартира, оскільки право власності на господарські споруди за сторонами не зареєстровано, а тому у задоволенні позовної вимоги про їх поділ необхідно відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. В суді було встановлено, що дійсно в 2015 році [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2015 року по цивільній справі № 397/2108/14-ц позов задоволено частково. Визнано дійсним договір розділу майна подружжя, укладений 30.09.2014 року між [PERSON] та [PERSON], що є у їх спільній сумісній власності, а саме - квартира [ADDRESS] а в смт. Олександрівці Кіровоградської області. В решті позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28.05.2015 року, рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області, від 2 березня 2015 року скасовано. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 17 вересня 2015 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року залишено без змін. Таким чином встановлено, що в суді розглядається спір між тими самими особами та з тих самих обставин, які не доказуються, оскільки вони доказані рішенням апеляційної інстанції, та залишені в силі рішенням касаційної інстанції. Разом з тим вимоги позивача по первинному позову-відповідача по зустрічному позову базуються на законі і підлягають задоволенню. Судові витрати необхідно розподілити у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved