Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказанимпозовом, посилаючись, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається із земельної ділянки площею 2.7125 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Савинецької сільської ради Рокитнянського району Київської області. Він являється спадкоємцем вказаного нерухомого майна за складеним померлою 25.10.2018 та посвідченим приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Липовенко Н.І. за реєстровим № 1299 заповітом, дублікат якого видано 31.10.2019 за реєстровим № 1443. Зазначає, що у встановлений законом строк він не звернувся до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] , оскільки не орієнтувався у цивільному законодавстві. Спадщина в установленому законом порядку відумерлою не визнана. Звернувшись до державного нотаріуса Рокитнянської районної державної нотаріальної контори із такою заявою, він отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що він пропустив встановолений законом шестимісячний строк для звернення із такою заявою та не проживав разом із померлою на день її смерті. Просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] терміном до трьох місяців. Будучи належним чином повідомленими, учасники справи у судове засідання не з`явилися, подавши натомість письмові заяви, якими позивач позов підтримав, а відповідач визнав та просили розглянути справу за їх відсутності. За викладеного та у відповідності до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалює провести судовий розгляд справи у відсутності сторін спору. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх учасників справи не здійснюється, що відповідає вимогам частини другої статті 247 вказаного Кодексу. Дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, мають регулюватися положеннями ст.ст. 1270, 1272 ЦК України. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ст.. 82 ЦПК України не підлягають, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин спору вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . Місцем відкриття спадщини після померлої є с. Савенці, Рокитнянського району Київської області. [PERSON] залишила заповіт, в якому спадкоємцем зазначила позивача - [PERSON] .. Разом з тим, із заявою про прийняття спадщини у визначений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк позивач до нотаріуса не звернувся з поважних причин. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зважаючи,що суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, з метою поновлення порушених прав позивача на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] позов підлягає задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 384.20 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved