Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] площею 30,10 [ADDRESS] , в порядку поділу спільного майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що з 21 вересня 2009 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2018 року. За час шлюбу сторони придбали у власність Ѕ частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована за відповідачем та однокімнатну квартиру [ADDRESS] 16,30 кв.м [ADDRESS] , яка зареєстрована за позивачем. Оскільки вказані об`єкти нерухомості були придбані в шлюбі, позивач та відповідач є співвласниками спірного майна, але згоди щодо порядку його поділу між ними не досягнуто, тому позивач звернувся до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 квітня 2019 року відкрито провадження по справі. Представник позивача Міщенко Н.І., яка діє на підстав ордеру серії ХВ № 000059 від 27 березня 2019 року, у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій вимоги позивача підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, також просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій проти задоволення вимог позивача не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши доказі по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 21 вересня 2009 року перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2018 року; рішення суду набрало законної сили 01 грудня 2018 року. 10 жовтня 2013 року за договором купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В., реєстр № 1931 [PERSON] придбала Ѕ частини житлового будинку загальною площею 141 кв.м., житловою площею 78,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 148946669, сформована 11 грудня 2018 року. 10 жовтня 2018 року за договором купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Цидибрагою С.О., реєстр № 1120 [PERSON] придбав за 117200 гривень квартиру [ADDRESS] , [ADDRESS] площею 30,10 [ADDRESS] , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 148943720, сформована 11 грудня 2018 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 140883275, сформований 10 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Цидибрагою С.О. Також в якості доказів суду надано: технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , сформований Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 26 червня 2017 року; звіт про оцінку майна, наданий станом на 11 березня 2019 року ФО-П [PERSON] , за даними якого ринкова вартість квартири [ADDRESS] 30,10 [ADDRESS] , на дату оцінки складає 79464,00 гривень; лист Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № Е-4793 від 21 грудня 2018 року, за даними якого інвентаризаційна вартість житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 141 кв.м., житловою площею 78,5 кв.м., [ADDRESS] адресою: [ADDRESS] , станом на 13 липня 2013 року в цінах на 01 липня 2018 року складає 439956 гривень; відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 5774486. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, при цьому відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому відповідно до ст. 66 цього Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, але при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного Кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на кошти, які належали їй. Суд аналізуючи надані сторонами докази приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що в період шлюбу позивача та відповідача ними придбано майно: Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] інвентаризаційною вартістю 439956 гривень), яка зареєстрована за відповідачем та однокімнатну квартиру [ADDRESS] (вартістю згідно оцінки майна 79464,00 гривень), яка зареєстрована за позивачем. Даних, що вказані об`єкти є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка суду не надано. Враховуючи, що позивач та відповідач є співвласниками спірного майна, відповідач не заперечувала проти заявлених відповідачем вимог тому суд визнає за позивачем в порядку розподілу спільного майна подружжя право власності на квартиру [ADDRESS] площею 30,10 кв. [ADDRESS] , за відповідачем залишається право власності на Ѕ частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved