Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив Визнати [PERSON] таким, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , обґрунтовуючи свою вимогу тим, що з 2017 р. відповідач за вказаною адресою не проживає, через що позивач не може вільно розпоряджатись своїм майном, що значно обмежує його права як власника. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно, причин неявки до суду чи заперечень не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що позивач є власником частини житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується договором дарування частини житлового будинку. В частині будинку, що перебуває у власності позивача разом з ним зареєстрований [PERSON] , що стверджується довідкою про склад зареєстрованих осіб. Починаючи з 2017 року відповідач у будинку не проживає, не користується ним та не приймає участі в його утриманні. Відповідно до довідки депутата Васильківської міської ради від 11 грудня 2019 року № 601, відповідач з 2017 року в будинку за вказаною адресою не проживає, веде асоціальний спосіб життя. Відповідно до статті 41 Конституції У країни, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено частиною 1 статті 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - частиною 1 статті 317 ЦК України. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності, як вказано у частині 2 статті 321 ЦК України. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). У відповідності з приписами частини 2 статті 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, вони підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на житлове приміщення. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved