Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що Дніпровська міська\~рада є\~представницьким органом\~місцевого самоврядування,\~який відповідно\~до ст.ст.\~1,\~10\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» законом\~наділений правом\~представляти інтереси\~територіальної громади,\~приймати від\~її імені\~рішення та\~здійснює від\~її імені\~та в\~її інтересах\~функції і\~повноваження місцевого\~самоврядування,\~визначені Конституцією\~України,\~цим та\~іншими законами.\~Органи місцевого\~самоврядування \~згідно зі\~ст.\~16\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» є\~юридичними особами\~і наділяються\~цим та\~іншими законами\~власними повноваженнями,\~в межах\~яких діють\~самостійно і\~несуть відповідальність\~за свою\~діяльність відповідно\~до закону.\~До відання\~виконавчих органів\~міських рад\~ відповідно\~до ст.\~28\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» належить\~залучення на\~договірних засадах\~коштів підприємств,\~установ та\~організацій незалежно\~від форм\~власності,\~розташованих на\~відповідній території,\~та коштів\~населення,\~а також\~бюджетних коштів\~на будівництво,\~розширення,\~ремонт і\~утримання на\~пайових засадах\~обєктів соціальної\~і виробничої\~інфраструктури та\~на заходи\~щодо охорони\~навколишнього природного\~середовища.\~Права місцевого\~самоврядування захищаються\~у суді,\~зокрема орган\~місцевого самоврядування\~може звертатися\~до суду,\~якщо це\~необхідно для\~реалізації його\~повноважень і\~забезпечення виконання\~функцій місцевого\~самоврядування (ст.ст.\~ 4,18 -1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Закон України «Про планування та забудову території» втратив чинність 12.03.11 на підставі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI 17.02.2011. Відповідно до ст. 27-1 Закону України «Про планування та забудову територій» замовник, який має намір здійснити будівництво обєкта містобудування у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності та покликаний забезпечити сталий розвиток територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI набрав чинності з моменту опублікування 12.03.2011. Статтею Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» органам місцевого самоврядування надано повноваження щодо встановлення порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. На виконання цих вимог рішенням Дніпровської міської ради від 21.03.2007 №6/11 затверджено Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська. Рішенням Дніпровської міської ради від 21.07.2011 № 5/14 Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська викладений в новій редакції та має назву: Порядок залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська (Порядок №5/14). Порядок № 5/14 містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Вказаний Порядок був прийнятий та оприлюднений Дніпровською міською радою на виконання вимог ст. 22 Закону України «Про інформацію» у встановленому порядку, а саме на офіційному веб-сайті Дніпровської міської ради (https://dniprorada.gov.ua) та у газеті «Наше місто», тому відповідно до норм ч. 1 ст. 144 Конституції України є нормативно-правовим актом, обовязковим до виконання на території м. Дніпро. Порядок № 5/14 від 29.07.2011 є регуляторним актом, оскільки згідно зі ст. 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторним актом є прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та субєктами господарювання, а також прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та субєктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом. Положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у розумінні положень статті 4 Цивільного кодексу України встановлено обовязок певного кола субєктів - замовників будівництва - звернутись до відповідного органу місцевого самоврядування для укладення договору пайової участі. Згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обовязки виникають безпосередньо з актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Відповідно до ст. 648 ЦК України зміст договору укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу місцевого самоврядування, обовязкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства. За приписами ст. 641 Цивільного кодексу України пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобовязаною у разі її прийняття. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію (ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). При цьому, дотримання пятнадцятиденного терміну є визначальним лише у правовідносинах, які виникають у звязку із добровільним зверненням замовника будівництва до органу місцевого самоврядування за укладенням договору пайової участі. Згідно зі ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Істотними умовами договору пайової участі, згідно з ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невідємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Враховуючи вимоги ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку № 5/14, договір пайової участі є у відповідності зі ст. 634 ЦК договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах та який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. При цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва обєкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами. Величина пайової участі визначається у гривнях, виходячи із розміру пайової участі, визначеного за нормативами одиниці створеної потужності, і не може перевищувати граничного розміру пайової участі, визначеного у відсотковому значенні від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції), зміни функціонального призначення тощо обєктів (розділ 2 Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська, який є додатком до рішення міської ради від 29.07.2011 року №5/14). Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначений у ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та додатку № 3 до Порядку № 5/14. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт. Перелік замовників обєктів будівництва, які згідно із законом не залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначений ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Обєкт будівництва «Житловий будинок по вул. Новосамарській, 1, 3», замовником якого є відповідач, не підпадає під дію ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту між Дніпровською міською радою та відповідачем не укладався. Замовник будівництва (відповідач) не звертався до міської ради щодо укладення відповідного договору, обовязок укладення якого визначений ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно з п. 2.6 Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська та Положення про департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту від імені міської ради укладає департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, в особі його керівника. [PERSON] економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради є правонаступником фінансово-економічного департаменту міської ради відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 18.05.2016 № 28/8. Фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради був правонаступником управління економіки Дніпропетровської міської ради відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 15.12.2010 № 14/5. Листом від 24.04.2018 №10/13 232 [PERSON] економіки, фінансів і міського бюджету Дніпровської міської ради повідомив, що гр. [PERSON] здійснено будівництво житлового будинку по вул. Новосамарській, 1, 3 та рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» від 28.02.2008 та постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.07.2008 визнано право на цей обєкт. Листом від 26.03.2018 вих. № 10/15-160 відповідачу було повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору пайової участі, а також запропоновано сплатити кошти пайової участі у розмірі 328 211,26 грн. Відповіді на зазначений лист не отримано, цей лист відповідачем проігноровано, протоколу розбіжностей або укладеного договору позивачеві не направлено, що, на переконання позивача, свідчить про ухилення відповідача від укладання договору та сплати обовязкового внеску пайової участі. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, пропозиція юридичної або фізичної особи укласти певний договір цивільно- правового характеру є публічною офертою. Вона має на увазі адресовану конкретним субєктам пропозицію, чітко виражає наміри цієї юридичної або фізичної особи, яка пропонує товар чи послугу. Таким чином, з моменту отримання відповідачем листа [PERSON] та позовної заяви Дніпровської міської ради відповідач ознайомлений з необхідністю укладення договору та сплати коштів на створення і розвиток інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпра. Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття обєкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобовязання, яке прямо передбачено чинним законодавством. Посилаючись у позові на те, що такими діями (бездіяльністю) забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпра, позивач заявив позовну вимогу про знання договору між Дніпровською міською радою (ЄДРЮОФОП 26510514, проси. [PERSON], 75 м. Дніпро, 49000) в особі департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради (ЄДРЮОФОП 40506253, проси. [PERSON], 75, м. Дніпро, 49000) та [PERSON] (код РНОКПП [NUMBER], місто Дніпро, просп. Мануйлівський (Воронцова) [ADDRESS]) про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпра укладеним на умовах, передбачених Порядком залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 21.07.2011 № 5/14 в редакції, запропонованої позивачем. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач не скористалася правом брати участь в судових засіданнях та правом надання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення, оскільки одночасно наявні передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України умови, у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради за довіреністю просив задовольнити поданий позов, надав суду пояснення, аналогічні поясненням позивача. Дослідив докази, надані суду в порядку ст.ст. 76 80, 81 ЦПК України, суд дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, відповідач є власником нерухомого майна - житлового будинку №1, 3 по вул. Новосамарська у м. Дніпро, що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкт нерухомого майна (а.с. 37 - 39). 26.03.2018 на адресу відповідача листом за підписом в.о. начальника управління економіки [PERSON] (фактично відправлений 29.03.2018) повідомлялося, що [PERSON] правового забезпечення Дніпровської міської ради надано до департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради копії правовстановлюючих документів на обєкт: «Житловий будинок, за адресою: вул. Новосамарська, 1, 3», з яких вбачається, що відповідачем здійснено будівництво житлового будинку по вул. Новосамарська, 1, 3 та рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» від 28.02.2008 по справі № 12-33/08, постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.07.2008 по справі № 2-а-454/08 визнано право власності на цей обєкт, та що відповідачем порушено норми ст. 27-1 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення коштів на розвиток: інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська (рішення міської ради від 21.03.07 №6/11, зі змінами та доповненнями), а саме збудовано обєкт без укладання договору. В даному листі [PERSON] економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради направляв [PERSON] для ознайомлення та підписання два примірника проекту договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної. інфраструктури міста Дніпра по обєкту: «Розміщення житлового будинку за адресою: вул. Новосамарська, 1,3», які мають однакову юридичну силу, та підлягають поверненню до департаменту у двадцятиденний строк після отримання. Даний лист (а.с. 31 - 33) із додатками до нього, зокрема, договором, графіком сплати забудовником гр. [PERSON] пайової участі на розвиток соціальної та інженерно транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська у звязку із будівництвом будівлі станції технічного обслуговування за адресою: вул. Новосамарська, 1,3, був отриманий відповідачем 03.04.2018 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 36), втім, пропозиція укласти договір (оферта) про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста не була прийнята відповідачем. Правовідносини між сторонами виникли із спору про укладення договору. Розвязуючи позовну вимогу, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обовязків окрім договорів та правочинів згідно зі ст. 11 ЦК України є інші юридичні факти, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки виникають безпосередньо з актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Поряд з цим, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обовязків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Виконуючи обовязок доказування, позивач надав суду докази щодо його пропозиції відповідачу укласти договір (ч. 1 ст. 641 ЦК). В той же час, зважаючи на встановлені судом та зазначені вище обставини, а саме: неприйняття відповідачем (стороною договору) умов договору, невчинення відповідачем жодної дії, яка засвідчує його, тобто відповідача, бажання укласти договір, тобто неприйняття пропозиції укласти договір, вочевидь ухилення з боку відповідача від укладення договору, тому не є слушними доводи позивача щодо того, що договір є укладеним, тому в задоволенні позову має бути відмовлено. Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Outcome: dismissed