Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтуванні позову зазначив, що [INFO] померла мати позивача та відповідача - [PERSON] Як виходить з медичної документації [PERSON] померла в результаті крововиливу у головний мозок. Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з кооперативної [ADDRESS], орієнтованою ринковою вартістю 884000 грн. та банківських вкладів в ПАТ «Дельта-банк», ПАТ «КБ «Актив Банк» та ПАТ «КБ «Приватбанк» на загальну суму на день відкриття спадщини 108182,26 грн., які входять до складу спадщини згідно ст.1218 ЦК України. Як вказує позивач, за життя [PERSON] заповіт не склала, а тому спадкування її прав та обов'язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості, і спадкоємцями 1 черги за законом є позивач та відповідач, як діти померлого. Тому позивач вважає, що відповідача, як спадкоємця 1 черги необхідно усунути від права спадкування спадщини за законом, так як крововилив в мозок, внаслідок якого в подальшому настала смерть спадкодавця [PERSON], стала наслідком дій відповідача [PERSON] При цьому відповідач більше 30 р. зловживає алкоголем, і веде аморальний образ життя, а у квартирі, де відповідач зареєстрований, останній не проживає з 1990 р. Також відповідач [PERSON] ніколи не допомагав матері (зі слів) і постійно, не дивлячись на вік, вимагав в неї гроші на життя. Як вказує позивач, за 1,5 р. до смерті їх спільна мама з травмою потрапила до лікарні, але відповідач [PERSON] жодного разу не поцікавився її здоров'ям, усунувся від допомоги їй, а позивач із 6-місячною дитиною на руках доглядала маму у лікарні та вдома, так як мешкала із померлою з матір'ю, доглядала її, готувала їжу та прибирала, а на ніч їхала до своєї квартири, де проживає разом з чоловіком із дітьми: [PERSON] та [PERSON]. При цьому двоє інших синів позивача: [PERSON] та [PERSON] проживали із бабусею - [PERSON] постійно, і позивач забезпечувала спільну матір всім необхідним. Через це мати позивача мала можливість відкладати гроші, які вона заробляла та депозитні рахунки. Як вказано у позові, відповідач [PERSON] знав, що у їх матері проблеми з тиском, але не зважаючи на це приходив до неї у нетверезому стані та влаштовував скандали, шантажував мати по телефону. При цьому 19.01.2014 р. приблизно о 18 год. відповідач [PERSON] підстеріг маму на сходовій клітинці квартири, де остання проживала та влаштував їй черговий скандал в присутності свідків - сусідів. При цьому відповідач був в нетверезому стані та викликав міліцію для того, щоб начебто вселитись в спірну квартиру, хоча ніяких майнових прав на квартиру не має (зі слів позивача). Коли приїхала міліція, відповідач продовжив скандал, але на очах у міліції та свідків матері стало зле і остання впала. Співробітники міліції викликали швидку медичну допомогу, яка констатувала інсульт - крововилив у мозок. Мама позивача та відповідача - [PERSON] була госпіталізована, а [INFO] померла у лікарні. Як вказує позивач [PERSON], весь цей час вона майже постійно знаходилась в лікарні, купувала ліки та інші необхідні речі, спілкувалась із лікарями та медсестрами та намагалась підтримати свою маму. За свій рахунок позивач проводила різні діагностичні дослідження, намагаючись будь-якими способами вилікувати свою маму, але відповідач жодного разу не тільки не приїхав до лікарні, але й навіть не зателефонував позивачу, щоб поцікавитись здоров'ям їх мами. Усі витрати на похорони також несла позивач, так як відповідач не прийняв у цьому жодної участі, і не з'явився на похорони своєї мами. Тому позивач вважає, що дії відповідача [PERSON] потягли за собою тяжку хворобу та смерть їх матері [PERSON], і його дії були схожі на те, що останні місяці він просто «добивав» їх спільну маму своїми нічними дзвінками, сварками та погрозами. Також вважає, що відповідач [PERSON] втратив право на спадкування за законом, так як пропустив строк встановлений законом для прийняття спадщини, і реєстрація його у квартирі матері не підтверджує його факту його постійного проживання з нею на час відкриття спадщини. На день смерті спадкоємиця [PERSON] була власником кв. [ADDRESS]. В той же час, за життя мати не оформила свідоцтво про право власності на квартиру хоча, як вказувалось вище сплатила повністю свій пайовий внесок і набула право власності на квартиру. Також, на день відкриття спадщини у власності [PERSON] знаходились грошові кошти, що знаходились на депозитних рахунках у ПАТ «Дельта банк», ПАТ «КБ «Актив Банк» та ПАТ «КБ «Приватбанк» на загальну суму на день відкриття спадщини 108182,26 грн. Тому просить суд позбавити відповідача права на спадкування за законом та визнати за позивачем право власності на усю квартиру та зазначені вище грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках, а також стягнути із відповідача судовий збір. У судовому засіданні позивач та її представники підтримали позовні вимоги у повному об'ємі. Відповідач [PERSON] та його представники позов не визнали. При цьому що позивач дання з'явився та підтримав даний позов. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON] [PERSON], [PERSON], дослідивши інші докази та усі обставини справи в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] [PERSON], яка є матір'ю позивача та відповідача померла. За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За положеннями ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. При цьому, як з'ясовано судом, у відповідності до ордеру № А 24722 від 28.07.1965 р. кооперативна [ADDRESS] була отримана на [PERSON], [PERSON] - мати сторін та відповідача [PERSON], а позивач є також зареєстрованою у даній квартирі. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на кооперативну [ADDRESS] та банківські вклади у ПАТ «Дельта-банк», ПАТ «КБ «Актив Банк» та ПАТ «КБ «Приватбанк» на загальну суму на день відкриття спадщини 108182,26 грн. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ч. 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] вбачається, що позивач прийняв спадщину шляхом подання до 1 Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України (а.с. 125). При цьому відповідач [PERSON] пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини, і лише 19.07.2014 р. подав до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, згідно якої «спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї». Ч. 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Як з'ясовано судом, відповідач заперечує той факт, що смерть їх спільної із позивачем матері сталася у зв'язку із крововиливом у мозок 19.01.2014 р., так як в той час відповідач своєю поведінкою у нетверезому стані та викликом працівників міліції для «нібито» вселення у спірну квартиру. При цьому суд з'ясував відповідач [PERSON] веде аморальний образ життя, а у квартирі, де зареєстрований, останній не проживає із 1990 р., і у даній квартирі проживали позивач та її діти. У відповідності до ст. 1224 ЦК України (на яку посилається сторона позивача), не мають права на спадкування за законом батьки, повнолітні діти, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Також відповідно до даної статті не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині. Як передбачено у п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за № 7, «правило абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правилом ч. 5 ст. 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування». За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність усунути відповідача [PERSON] від спадкування на підставі ст. 1224 ЦК України, оскільки відповідач як спадкоємець 1 черги за законом ухилився від надання допомоги [PERSON] - матері, яка внаслідок хвороби перебувала у безпорадному стані і потребувала інтенсивного лікування та підтримки. Зважаючи на те, що перша вимога позивача [PERSON] задоволена суд вважає, що вимога позивача про визнання за нею права на власності на спірну [ADDRESS] та банківські вклади на ім'я [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору то суд вважає, що у зв'язку із задоволенням позову [PERSON] на підставі ст. 88 ЦПК України із відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума 3897,60 грн., а 121,80 грн. судового збору сплачених за заяву про забезпечення позову потрібно стягнути в дохід держави. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: partial