Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить постановити рішення, яким за визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,03 га, що розташована на території Батятицької сільської ради, Кам`янка-Бузького району, Львівської області. У підтвердження заявлених вимог покликається на те, що [INFO] померла його бабця [PERSON] , яка проживала за адресою [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 3,03га, що розташована на території Батятицької сільської ради, Кам`янка-Бузького району, Львівської області. 09 лютого 2000року [PERSON] склала заповіт, згідно якого належну їй середню земельну частку площею 3,03 га вона заповіла своєму внукові [PERSON] , у зв`язку з чим позивач являється єдиним спадкоємцем [PERSON] . Однак, коли позивач звернувся із заявою до нотаріуса, йому було надане роз`яснення стосовно неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), який було втрачено). Після звернення до Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації позивачу видано сертифікат нового зразка від 07 грудня 2017 року, серія [NUMBER] . Просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлений позов в підстав наведених у позові, просили позов задовольнити. Представник відповідача Кам`янка-Бузька міська рада у поданому відзиві просила проводити розгляд справи у відсутності представника за наявними матеріалами. Зазначили, що у покійної [PERSON] наявний потенційний спадкоємець [PERSON] , який здійснював поховання померлої та догляд за неї, проживав з нею в одному будинку без реєстації. В останнього наявні свідоцтво про смерть та оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Представник третьої особи [PERSON] адвокат Манукян М.А. подала суду письмові пояснення та в судовому засіданні проти задоволення представник та третя особа проти позову заперечили з тих підстав, що [PERSON] доглядав за покійною мамою [PERSON] , здійснив її поховання і фактично вступив в управління спадковим майном. Натомість позивач не проживав із померлою на момент смерті. Окрім цього, 08 лютого 1994 року згідно складеної померлою [PERSON] заповіту, вбачається, що в разі смерті померлої усе майно успадкує її син [PERSON] . Про існування заповіту на користь позивача нічого [PERSON] не було відомо, незважаючи на постійне проживання із матір`ю до моменту смерті, а тому він ставить під обгрунтований сумнів правдивість та достовірність такого заповіту. Вважають, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , так як прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном і спадкової справи не було відкрито жодним іншим спадкоємцем, зокрема [PERSON] . Третя особа зазначив, що оригінал сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну ділянку) серія ЛВ №089393 площею 3,03 га, що розташована на території Батятицької сільської ради, Кам`янка-Бузького району, Львівської області знаходився одразу після смерті [PERSON] у нього, він безпосередньо вступив в управління такою земельною ділянкою та йому не зрозуміло, з яких причин [PERSON] звертався для видачі сертифікату нового зразку у зв`язку із втратою оригіналу. Позивач не вступив в управління спадщиною після смерті [PERSON] та не звернувся у шестимісячний термін до нотаріуса з метою відкриття спадкової справи за померлою [PERSON] та спадкування за заповітом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що йому відомо, що [PERSON] складала заповіт на позивача на земельний пай взимку 2000 року, а перед тим складала заповіт на будинок. Покійна часто приходила до позивача, вона проживала одна в кінці села, а позивач біля сільської ради. Син [PERSON] приїжджав до неї лише на вихідні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона проживає через сад з позивачем, працювала поштаркою. Вона щомісяця бачила [PERSON] Меланію, та їй розповідала, що заповіла пай [PERSON] , оскільки в нього проблеми з здоров`ям, виховувався без батька, а будинок [PERSON] Позивач часто провідував бабцю, бо вона жила одна, а коли та вже хворіла, біля неї був син третя особа. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] її сусід, він був зразковим сином для [PERSON] . Він щовихідних приїжджав до матері, допомагав по господарству, зробив ремонт, викопав криницю. За чотири роки до смерті Меланії постійно проживав з матір`ю. Позивач приходив до бабці рідко, в основному на свята. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що була сусідкою померлої [PERSON] [PERSON] щовихідних і навіть частіше приїжджав до матері, доглядав її, вів господарство. З 2001 року [PERSON] мала проблеми із здоров`ям, виходила тільки на подвір`я. Свідок повідомляла третю особу, що слід переоформити земельну ділянку (пай), однак він повідомив, що не буде цього робити і нехай кошти за користування землею йдуть на потреби села. Позивач з мамою раз в місяць приходили провідувати бабцю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що була близькою сусідкою [PERSON] Її син [PERSON] дуже часто приїжджав до матері, обробляв город, допомагав по господаству. [PERSON] дуже рідко приходив до бабусі, хоча проживали в одному селі. [PERSON] повідомляв їй, що віддає пай на розвиток села. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що була сусідкою [PERSON] . Її син [PERSON] проживав з матір`ю, оскільки та майже нікуди не виходила по стану здоров`я, хіба до церкви. Він постійно доглядав за мамою, робив ремонти, викопав криницю. Меланія казала, що все майно заповість Мількові. Позивач приходив раз в місяць, його мама- невістка покійної була в поганих стосунках з [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] була бабцею позивача [PERSON] , що встановлено рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.11.2018 року (справа № 446/657/18). Згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 089393 та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0129282 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 3,03 га. Дану середню земельну ділянку, згідно заповіту від 09 лютого 2000 року посвідченого секретарем виконкомому Батятицької сільської ради, [PERSON] заповіла внукові [PERSON] . Третя особа [PERSON] , [INFO] був сином [PERSON] , що стверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 08 лютого 1994 року, згідно складеного померлою [PERSON] заповіту, посвідченого секретарем виконкомому Батятицької сільської ради, у разі смерті померлої усе майно успадкує її син [PERSON] . Згідно довідки Батятицького старостинського округу №1 Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 02.11.2018 року за № 851 разом із померлою [PERSON] без реєстрації проживав її син [PERSON] , який доглядав, здійснив ремонт, здійснив поховання і фактично вступив в управління спадковим майном. [PERSON] померла у 2002 році, тобто до прийняття ЦК України 2004 року. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року, відносини регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи наведене, норми ЦК застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно правовідносини щодо спадкування майна після померлої [PERSON] регулюються нормами ЦК УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. Згідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Частиною 2 ст. 549 ЦК УРСР зазначено, що вищевказані дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Частиною 1 ст.550 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 цього кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Позивачем не надано суду докази, що він вступив в управління та володіння спадковим майном, у судовому засіданні [PERSON] повідомив, що не звертався із заявою про продовження пропущеного строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки є інвалідом та юридично неграмотним та вважає, що має право на земельну ділянку, оскільки таке належить йому згідно заповіту. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ст. 13 ч. ч. 1, 2 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є безпідставні, не доведені та не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відмовляючи у задоволенні позову, суд не стягує із позивача судового збору, оскільки він звільнений від сплати такого на підставі ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України Про судовий збір як інвалід першої групи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed