Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування своїх позовних вимог вказують на те, що квартира [ADDRESS] на обслуговуванні ЛКП «Затишне». Станом на квітень 2013 року заборгованість за житлово-комунальні послуги становить 12 525,20 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказав що 08.05.2013 року Франківським районним судом м. Львова було скасовано судовий наказ про стягнення з відповідача 12 525,20 грн. заборгованості. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, подала до суду письмові заперечення в яких зазначає, що позивачем не долучено доказів, які б підтверджували обслуговування ним будинку [ADDRESS], не доручено доказів визначення та закріплення за будинком [ADDRESS] прибудинкової території. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували статус позивача як суб'єкта господарювання, який має право на надання житлово-комунальних послуг. Вказує, що в другому кварталі 2006 року розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №1247 в квартирі [ADDRESS] було вирішено демонтувати центральне опалення та влаштувати індивідуальні системи опалення в кожній квартирі. З часу відключення опалення в 2006 році квартира відповідача стала непридатною до використання згідно з призначенням. Відповідач не має коштів відремонтувати квартиру та відповідно з 2006 року не проживає в ній. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши обставини справи, розглянувши матеріали та дослідивши докази по справі, суд вважає що позов підлягає до часткового задоволення. Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувачем будинку є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Як встановлено судом, 02.08.2006 року рішенням Франківського районного суду м. Львова з відповідача солідарно було стягнуто 3463 грн. 72 коп. боргу за комунальні послуги (а.с.55). Дане рішення суду відповідачем не оскаржувалось, крім цього відповідачем даний борг було сплачено відповідно до квитанції 05.06.2007 року (а.с.56), а відтак можна зробити висновок, що між сторонами був укладений усний договір. Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Наданий представником позивача акт від 29.10.2012 року підписаний сусідами відповідача про не проживання останнього з 07.09.2007 року в квартирі у зв'язку з ремонтними роботами (а.с.51), на думку суду, не являється документально оформленою тимчасовою відсутністю споживача послуг. Разом з тим, як встановлено судом, розпорядженням голови Франківської районної адміністрації № 1247 від 20 липня 2006 року «Про заміну опалення в будинку [ADDRESS]» було вирішено демонтувати центральнее опалення та влаштувати індивідуальні системи опалення в кожній квартирі. На виконання розпорядження в квартирі відповідача було відключено центральне теплопостачання. Таким чином стягнення боргу з відповідача за центральнее опалення не підлягає до задоволення. Крім цього, відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у відповідній частині заявленного позову. Обставини, які б свідчили про поважність пропуску цих термінів та причини для їх відновлення в позовній заяві не зазначено і під час судового розгляду не встановлено. Згідно вимоги ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, тому з відповідача слід стягнути суму заборгованості в межах трирічного строку позовної давності в сумі 5324 грн. 40 коп.

Outcome: approved