Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив та остаточно просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № НАХRRХ16770100 від 27 серпня 2008 року в розмірі 40922,51 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 27 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк, правонаступником якого є позивач та відповідачем укладено кредитний договір № НАХRRХ16770100, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 1198,75 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязалася повернути кредит та щомісячно в період сплати надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати у строки та розмірі передбачені договором кредиту № НАХRRХ16770100 від 27 серпня 2008 року. Відповідач кредит отримала, але свої зобовязання за кредитним договором не виконала, в результаті чого, станом на 09 грудня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 61935,40 гривень. За рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпропетровський Банківський Союз» від 30 травня 2012 року з відповідача стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк заборгованість за кредитним договором № НАХRRХ16770100 від 27 серпня 2008 року у розмірі 24137,93 гривень. Заборгованість за кредитним договором № НАХRRХ16770100 від 27 серпня 2008 року у розмірі 40922,51 гривень відповідачем не сплачена, що змусило позивача, звернутися до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності; у позові вказав що, у разі неявки відповідача в судове засідання, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином, тому суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 27 серпня 2008 року, відповідач надала згоду на те, що вказана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору № НАХRRХ16770100 від 27 серпня 2008 року, ЗАТ Комерційний банк Приватбанк надав відповідачу строковий кредит у розмірі 1198,80 гривень на строк 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязалася повернути кредит до 26 серпня 2010 року включно та сплачувати ЗАТ Комерційний банк Приватбанк, щомісячно в період з «20» до «25» числа кожного місяця грошові кошти у розмірі 100,29 гривень (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, винагородою, комісією, а також оплати інших витрат. При порушенні зобовязань із погашення кредиту відповідач зобовязалася сплатити позивачу пеню в розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожний день прострочення, але не менше 1 гривні, а за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених договором, більше ніж на 30 днів - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми заборгованості. ЗАТ Комерційний банк Приватбанк свої зобовязання за кредитним договором № НАХRRХ16770100 від 27 серпня 2008 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному договором, відповідач кредит отримала, про що свідчить рахунок-фактура № ХП-РФ-05-000263 від 27 серпня 2008 року, але свої зобовязання щодо повернення грошових коштів не виконала, в результаті чого станом на 09 грудня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 61935,40 гривень з яких: -заборгованість за кредитом у розмірі 1198,80 гривень; -заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 137,69 гривень; -заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 700,16 гривень; -пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 59898,75 гривень, -штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; -штраф (процентна складова) у розмірі 1924,88 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором № НАХRRХ16770100 від 27 серпня 2008 року. Також судом встановлено, що 30 квітня 2009 року відповідно до рішення загальних зборів акціонерів найменування Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» змінено на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»; позивач є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», про що свідчать Загальні положення Статуту Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в новій редакції. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпропетровський Банківський Союз» від 30 травня 2012 року по справі № 1223/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № НАХRRХ16770100 від 27 серпня 2008 року в розмірі 24137,93 гривень; витрати по оплаті третейського збору у розмірі 250,00 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № НАХRRХ16770100 від 27 серпня 2008 року не виконала, суд вважає що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, при цьому стягненню підлягає сума боргу у розмірі 2424,88 гривень і сума пені у розмірі 2424,88 гривень виходячи з наступного. Судом встановлено, що загальна сума боргу без урахування пені складає 4461,53 гривень (4461,53 гривень = 61935,40 гривень (загальна сума боргу) 59898,75 гривень (пеня) + 500,00 гривень (штраф фіксована частина) + 1924,88 гривень (штраф процентна складова), з яких за рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпропетровський Банківський Союз» від 30 травня 2012 року без урахування пені стягнуто 2036,65 гривень (2036,65 гривень = 24137,93 гривень (стягнута сума боргу) 22101,28 гривень (пеня), тому невідшкодованою є сума 2424,88 гривень (2424,88 гривень = 4461,53 гривень (сума боргу без урахування пені) 2036,65 гривень (стягнута сума боргу без урахування пені), яку суд стягує з позивача на користь відповідача. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача суми пені за прострочення виконання зобовязань за кредитним договором № НАХRRХ16770100 від 27 серпня 2008 року в розмірі 59898,75 гривень, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобовязання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що незважаючи, на те що розмір пені визначений договором, приймаючи до уваги, що суд, стягнув з відповідача суму заборгованості за тілом кредиту, по процентам та комісії за користування кредитом у загальному розмірі 2424,88 гривень, сума пені у розмірі 59898,75 гривень, з якої за рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпропетровський Банківський Союз» від 30 травня 2012 року вже стягнуто 22101,28 гривень, підлягає зменшенню до суми стягнутої заборгованості до розміру 2424,88 гривень, оскільки нарахована сума неустойки є не співмірною із сумою заборгованості і перевищує її розмір більше ніж у п'ятнадцять разів, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, що визначені у п. 6 ч. 1 ст. 3; ч. 3 ст. 509 ЦК України, а саме щодо справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача, та стягує з відповідача на користь позивача борг в загальному розмірі 4849,76 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на корить позивача суму судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial