Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Лайм Кеш» та відповідачем [PERSON] 27.02.2020 року був укладений кредитний договір №ЛК-00920414, за яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 3500 грн. з умовою його повернення та сплати процентів за його користування за 16 календарних днів з дня надання кредиту в розмірі 2% на день, за наступні 80 календарних днів - в розмірі 2,5% на день. 04.06.2020 року між ТОВ «Лайм Кеш» та ТОВ «Лайм Кепітел» укладений договір факторингу, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченими кредитним договором №ЛК-00920414від 27.02.2020 року, перейшло до ТОВ «Лайм Кепітел». Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 10.06.2021 року становить 11 766,06 грн., з яких: 3500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1120,00 грн. - заборгованість за відсотками за перші 16 днів; 7000,00 грн. - заборгованість за відсотками наступні 80 календарних днів до 96 дня; 146,06 гривень - три відсотки річних. 29.06.2021 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з тим направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення (в матеріалах справи наявне поштове повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання повістки ). Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на адресу суду від відповідача не надходило. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, 03.06.2021 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши наявні у справі матеріали (копію анкети-заяви позичальника від 27.02.2020 року; копію кредитного договору №ЛК-00920414 від 27.02.2020 року з додатками; копію видаткового касового ордеру від 27.02.2020 року; копію договору факторингу №ЛЛ-04/06-20 від 04.06.2020 року; копію акту приймання-передачі документів від 04.06.2020 року; копію виписки з додатку №1 до акту приймання-передачі документів від 04.06.2020 року; копію повідомлення від 04.06.2020 року; копію вимоги від 07.04.2021 року; розрахунок заборгованості), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 27.02.2020 року між ТОВ «Лайм Кеш» та відповідачем [PERSON] був укладений договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 3500 грн. з умовою його повернення та сплати процентів за його користування за 16 календарних днів з дня надання кредиту в розмірі 2% на день, за наступні 80 календарних днів - в розмірі 2,5% на день. Строк користування кредитом становив 96 днів, строк дії кредитного договору становив 365 днів та відповідно до детального опису сукупної вартості кредиту за 96 днів користування кредитом проценти становили 8120 грн. 04.06.2020 року між ТОВ «Лайм Кеш» та ТОВ «Лайм Кепітел» укладений договір факторингу №ЛЛ-04/06-20, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченими кредитним договором №ЛК-00932752 від 27.02.2020 року, перейшло до ТОВ «Лайм Кепітел». Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача станом на 10.06.2021 року становить 11766,06 грн., з яких: 3500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8120 грн. - заборгованість за процентами; 146,06 грн. - три проценти річних. Відповідно частин 1, 3 ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Виходячи з вимог статей 526 і 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Факт порушення відповідачкою [PERSON] взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені договором №ЛК-00932752 від 27.02.2020 року, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача тіла кредиту у розмірі 3500,00 гривень за договором №ЛК-00932752 від 27.02.2020 року. Крім того суд вважає обґрунтованим нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору у розмірі відповідно до розрахунку наданого позивачем. Таким чином приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача відсотків за кредитним договором №ЛК-00932752 від 27.02.2020 року у розмірі 8120,00 гривень , з них : 1120,00 гривень - проценти за 16 днів, 7000,00 гривень - проценти за наступні 80 днів (до 96 днів). Разом з тим суд не погоджується з розрахунком 3 % річних нарахованих на суму боргу наданим позивачем з огляду на наступне. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 вказано, що: «враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Разом з тим приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. У тих випадках, коли в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором у відповідності з п. 2 ст. 625 ЦК України. Так в п.1.3 Договору визначено, що строк користування кредитом складає 16 днів, але може бути продовжений до 96 днів. Проценти за користування кредитом нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом ( п.1.4.1, 1.4.2 Договору): - у розмірі 2% від суми кредиту протягом 16 днів ; - у розмірі 2,5 % від суми кредиту протягом наступних 80 днів до 96 календарного дня включно - у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язання у строк 16 днів. Таким чином кредитодавцем у кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу з 2% до 2,5 % , що слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором у відповідності з п. 2 ст. 625 ЦК України. Отже нарахування 3 % річних у період з 14.03.2020 року по 01.06.2020 року суд вважає безпідставним. Таким чином з відповідача необхідно стягнути 3% річних нарахованих на суму боргу за період з 02.06.2020 року по 01.06.2021 року включно, що складає 107,30 гривень ( 3500 грн. х 3% /366 днів х 374 дні прострочення грошового зобов`язання ). Крім того суд не погоджується з нарахуванням позивачем 3% річних на суму прострочених відсотків за період з 14.03.2020 року по 01.06.2020 року з огляду на той факт, що відповідно до ч.2ст.625 ЦК України , що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обов`язкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з відповідача [PERSON] отриманого та непогашеного тіла кредиту у розмірі 3,500 гривень, відсотків у розмірі 8 120 гривень та 3 % річних від простроченої суми відповідно до ст.625 ЦК України у розмірі 107,30 гривень. Таким чином загальна сума що підлягає стягненню з відповідача становить , що в сумі становить 11 727,30 гривень. В решті вимог позову слід відмовити. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути на користь позивача судові витрати понесені останнім на оплату судового збору, але пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, оскільки позов підлягає задоволенню лише на 99,67% від заявлених вимог, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2262,51 грн. судового збору.

Outcome: partial