Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 125 972,61 грн. та судового збору. Обґрунтовує позов тим, що на підставі кредитного договору № 490042227 від 25 червня 2007 року позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 36 755,94 доларів США. Забезпечення виконання зобов'язань за згаданим кредитним договором забезпечене заставою, а з відповідачем [PERSON] 25 червня 2007 р. укладено договір поруки № 490042227-П. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, порушила умови кредитного договору, тому станом на 18 травня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором № 490042227 від 25.06.2007 у розмірі 2256630,56 грн., а саме по відсоткам - 125 972, 61 грн., пеня - 2 130 657, 95 грн. З огляду на принцип розумності та справедливості, ПАТ «Альфа - Банк» як клієнто-орієнтовний Банк, користуючись своїми процесуальними правами, дбаючи про виконання Позичальником своїх зобов'язань зменшив суму нарахованої пені до 0% (нуля відсотків), тому розмір пені становить 0,00 грн., що відображено в прохальній частині позовної заяви. Просить позов задоволити і стягнути відсотки за користування кредитом в розмірі 125 972,61 грн. У судовому засіданні представник позивача Стрихар А.І., діючи згідно довіреності, позов підтримав. Вказала, що відповідач отримав кредитні кошти, його зобов'язання забезпечені переданим в заставу банку автомобілем і укладеним договором поруки з співвідповідачем [PERSON] Наполягає, що протягом всього часу, незважаючи на момент реалізації заставленого автомобіля, банк вправі продовжувати нарахувувати відсоткі за користування грошовими коштами, пеню. Зазначає, що рішення суду про стягнення заборгованості з відповідачів ухвалено у 2013 році, грошові кошти як заборгованість за кредитним договором надійшли на рахунок банку лише у травні 2016 році, тому весь час банк вправі проводити нарахування. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], діючи згідно договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні проти позову заперечив. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, врахувати існування судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, повне виконання рішення суду у зв'язку із реалізацією заставленого автомобіля. Зазначив, що заборгованість за тілом кредиту погашена повністю, а заборгованість за нарахованими відсотками частково, тому станом на 19.05.2016 може існувати лише заборгованість в розмрі 2905,08 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ дорівнює 73 374 грн. 43 коп., що підтверджено довідкою аудитора. Вважає, що банк неправильно здійснив нарахування відсотків за період з дати ухвалення судового рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, заяви про перенесення судового засідання не надходило. Суд зі згоди представника позивача і представника відповідача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних доказів, які є у справі. Заслухавши пояснення представників сторін, оцінюючи зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно, повно, об'єктивно і безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оглянувши матеріали справи за № 464/33/13-ц за позовом ПАТ «Альфа - Банк»до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, суд позовні вимоги задовольняє з наступних підстав Встановлено, що 25 червня 2007 р. між позивачем ЗАТ «Альфа - Банк», яке перейменовано у ПАТ «Альфа - Банк» (кредитодавець), та відповідачем [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №490042227, із змінами та доповненнями від 27 березня 2009 року, згідно з яким банк надає позичальнику кредит на умовах, визначеними сторонами, в розмірі 36 755,94 доларів США грн. з остаточною датою повернення кредиту 25 червня 2017 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, відповідно до ст.ст.546, 553 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. З'ясовано, що з метою забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов'язань по кредитному договору, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки від 25 червня 2007 року за №490042227-П, із змінами та доповненнями від 27 березня 2009 року. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. З рішення № 464/333/13-ц Сихівського районного суду м.Львова від 14.06.2013 вбачається, що з відповідачів на користь ПАТ «Альфа - Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 490042227 від 25.06.2007 у розмірі 142264, 25 грн., а саме: за кредитом - 139 119, 62 грн., по відсотках- 1876,12 грн., пені - 1268, 51 грн. Тим самим, позивач у 2013 році скористався своїм правом дострокового погашення кредиту. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 р. із змінами, надані роз'яснення, згідно з якими зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. За положеннями ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею ж 3 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, судом встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» скористався своїм правом на дострокове стягнення кредиту, заборгованість стягнута судовим рішенням, звернуто стягнення на заставлене майно. У зв'язку з непогашенням заборгованості банк продовжував проводити нарахування по відсоткам і станом на 18.05.2016 розмір складає 125 972, 61 грн. З вимоги про дострокове повернення кредиту за Вих № 42802-102-б/б від 17.05.2016 вбачаться, що на виконання умов направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом з'ясовано, що відповідачі не виконали свої зобов'язання, рішення суду від 14.06.2013 виконано лише 26.05.2016, що надало право позивачу продовжувати нарахування відсотків. Суд приймає розрахунок заборгованості, наданий позивачем як належний та допустимий доказ позовної вимоги, і при цьому, не приймає до уваги позицію представника відповідача про те, що за відсутності тіла кредиту, яке вирішено стягнути примусово за рішенням суду, правильним буде нарахування відсотків в розмірі 73 374,43 грн. На переконання суду, в даних правовідносинах визначальним є надходження коштів на рахунок банку, а не дата ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Покликання представника відповідача на довідку аудитора як доказ неправильно здійсненого позивачем нарахування відсотків не може братись судом до уваги і слугувати підставою для стягнення суми, обрахованої аудитором. Оскільки відповідачами не представлено будь-якого іншого доказу, крім довідки аудитора, в спростування заборгованості, суд вважає представлений позивачем розрахунок належним доказом для стягнення визначеної в ньому суми в примусовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки за невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору відповідальність за порушення зобов'язання лежить також на поручителі [PERSON] Тому з відповідачів слід примусово стягнути заборгованість по відсоткам солідарно. Крім цього, згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір по 944,79 грн. з кожного, сплачені останнім і які документально підтверджені. На підставі статей 11, 509, 525, 526, 527, 530, 533, 543, 549, 554, 599, 611, 623, 624, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved