Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 22 червня 2012 року, на ? частину земельної ділянки, загальною площею 0,2067 га, виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), розташованої за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Лупареве, вул. Шкільна. 48. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті батька у спадок залишилася зазначена земля, однак оформити спадщину в нотаріальному порядку він не взмозі в звязку з відсутністю належно оформленого правоустановлюючого документу, а саме: після отримання у власність ? частини зазначеної ділянки в порядку спадкування після смерті своє матері [PERSON] батько не зареєстрував отримане свідоцтво про право на спадщину разом з державним актом в територіальному органі Держземагенства. Посилаючись на те, що він прийняв спадщину після смерті батька, але через зазначену обставину не може її оформити в нотаріальному порядку, хоча фактично батько отримав ділянку у свою власність в порядку спадкування, тому просив в судовому порядку визнати за ним право власності на землю. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому представник відповідача в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. 18 липня 2007 року померла громадянка [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки площею 0,2067 га, розташованої в с. Лупареве Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, по вул. Шкільна, 48. Земельна ділянка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 05739, виданого Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 12 травня 1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 491. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (день смерті спадкодавця) відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Спадкоємцями після смерті [PERSON] за складеним нею заповітом були її діти: [PERSON] та [PERSON]. 8 вересня 2011 року Жовтневою державною нотаріальною конторою їм було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на зазначену земельну ділянку по ? частині за кожним. При цьому, на державному акті про право власності на землю, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 439 від 6 травня 2009 року Про деякі питання посвідчення права власності, якою був затверджений Порядок здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, нотаріусом була здійснена відмітка про перехід до них права власності на ділянку. В той же час, 22 червня 2012 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після його смерті були: дружина [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON]. Дружина та син [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини на користь іншого спадкоємця [PERSON]. Він, в свою чергу, своєю заявою до нотаріальної контори спадщину після смерті батька прийняв. Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є син [PERSON], тобто позивач у справі. Він, бажаючи оформити спадщину після смерті батька на зазначену землю, звернувся до нотаріуса, але отримав письмове роз'яснення про неможливість вчинення такої нотаріальної дії, оскільки не представив належним чином оформлений правоустановлюючий документ, який би підтверджував зареєстроване право власності спадкодавця на земельну ділянку. Так, спадкодавець [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки після смерті матері, зобов'язаний був подати ці документи до територіального органу Держземагентства за місцем знаходження ділянки, який повинен був на протязі 14 календарних днів з дня подання, здійснити реєстрацію права власності на ділянку і на державному акті також здійснити відповідну відмітку про реєстрацію права власності. В той же час, [PERSON], вважаючи, що перехід до нього рава власності на частину земельної ділянки повністю здійснився, вказаних дій не вчинив. В теперішній час, в зв'язку зі зміною законодавства і втратою чинності зазначеного нормативного акту, існує інший порядок реєстрації права власності земельних ділянок, тому вказаний недолік на тепер виправити неможливо. Однак це не скасовує належності землі [PERSON], оскільки ділянка перейшла до його власності відповідно до діючого та не скасованого свідоцтва про право на спадщину та державного акту, в якому нотаріусом здійснено відповідну відмітку про перехід прав власності. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі в трати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що вказана 1/2 частина ділянки належала [PERSON] і після його смерті вона входить до складу спадщини та повинна перейти у власність до спадкоємців, а беручи до уваги відмову від спадщини інших спадкоємців - до позивача. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved