overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 07.04.1989 року № 62 [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Проте, відповідно до інформаційної довідки з реєстру від 16.04.2019 року за вказаною адресою виникло обтяження від 04.06.2006 року підставою якого є договір застави б/н від 12.03.1986 року укладений між Типографією м. Цюрупинськ. Даний арешт було накладено у 1986 році на підставі договору застави з Типографією м. Цюрупинськ який позивачем було вже більш 30 років тому виплачено, на даний час банку не існує, а [PERSON] не може вільно розпоряджатися своєю власністю та розпоряджатися їй на власний розсуд. Окрім цього, 05.11.1999 року Суворовським районним судом було накладено арешт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , по вказаній справі провадження було закрито в зв`язку з відсутністю спору, на даний час справа знищена та арешт можливо зняти тільки за окремим позовом. Просить звільнити з-під арешту дане майно шляхом виключення з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 2481345 та 3294414. Позивач надав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Виходячи з наведеного суд вважає, що вказаний арешт майна накладений без підстав, отже, підлягає скасуванню, оскільки жодного виконавче провадження станом на день розгляду справи, де боржником є позивач, немає. На підставі викладеного, оскільки арешт перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 07.04.1989 року № 62 [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Проте, відповідно до інформаційної довідки з реєстру від 16.04.2019 року за вказаною адресою виникло обтяження від 07.10.2005 року підставою якого є договір застави б/н від 14.08.1985 року укладений між Цюрупинським відділенням ДЕРЖБАНК. Даний арешт було накладено у 1985 році на підставі договору застави в Стройбанку який позивачем було вже більш 30 років тому виплачено, на даний час банку не існує, а він не може вільно розпоряджатися своєю власністю та розпоряджатися нею на власний розсуд. Окрім цього, 05.11.1999 року Суворовським районним судом було накладено арешт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] а, по вказаній справі провадження було закрито в зв'язку з відсутністю спору, на даний час справа знищена та арешт можливо зняти тільки за окремим позовом. Відповідачем є [PERSON] оскільки арешт накладався за його позовом до [PERSON] про стягнення боргу та моральної шкоди. Просить звільнити з-під арешту дане майно шляхом виключення з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 2481336 та 2469106. Позивач надав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Виходячи з наведеного суд вважає, що вказаний арешт майна накладений без підстав, отже, підлягає скасуванню. На підставі викладеного, оскільки арешт перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 16.09.2002 року №2981 вона та [PERSON] є власниками квартири у м.Олешки по пров.Будівельний, 8А, кв.1. Відповідно до інформаційної довідки з реєстру від 30.05.2018 року за даною адресою виникло обтяження від 17.06.2006 року, підставою якого є рішення Цюрупинського народного суду №1-898/97 від 19.12.1997 року. До даного арешту вона не має ніякого відношення, вона не може вільно розпоряджатись вказаним майном. Просить звільнити з-під арешту дане майно та виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про державну реєстрацію обтяження та внести відмітку про погашення в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 3347234 - вказану квартиру. \~ \~ \~ \~Позивач надав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~ Відповідач подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. \~ \~ \~ \~В даному випадку судом встановлено правомірність переходу права власності на спірне майно. Встановлено також те, що позивач не має відношення до наявного обтяження на майно. Наявне обтяження порушує права позивача як власника. На підставі викладеного, оскільки арешт перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що він є власником земельної ділянки у м.Олешки по вул.Арктична, 23, відповідно до договору купівлі-продажу від 27.10.2017 року. Відповідно до відомостей з реєстру на дану земельну ділянку встановлено обтяження від 10.10.2005 року, підставою якого є договір застави, укладений між СельхозБанком та [PERSON] Будь-якого відношення до вказаного арешту він не має. Дане обтяження порушує його права як власника. Просить скасувати арешт на дане майно та виключити з державного реєстру заборон відомості про його обтяження за даною адресою. Позивач надав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подано заяву про розгляд справи у її відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки у м.Олешки по вул.Арктична, 23, відповідно до договору купівлі-продажу від 27.10.2017 року. Відповідно до відомостей з реєстру на дану земельну ділянку встановлено обтяження від 10.10.2005 року, підставою якого є договір застави, укладений між СельхозБанком та [PERSON] Право власності на вказану земельну ділянку перейшло до позивача за договором купівлі-продажу від 27.10.2017 року, який було укладено між позивачем та [PERSON] Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу нотаріусом було перевірено належність вказаної земельної ділянки [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В даному випадку судом встановлено правомірність переходу права власності на земельну ділянку до позивача. Встановлено також те, що позивач не має відношення до наявного обтяження на майно, оскільки нотаріус при реєстрації договору купівлі-продажу перевірив належність земельної ділянки. Наявне обтяження порушує права позивача як власника. На підставі викладеного, оскільки позивач є власником нерухомого майна на яке накладено арешт та вказаний арешт перешкоджає йому вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши, що 20 січня 2012 року з вини відповідача, який керував належним йому автомобілем, сталася ДТП, внаслідок якої йому були спричинені тілесні ушкодження. Він переніс моральні страждання та просить відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 1000000 гривень. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надіслали до суду заяву, в який просять розглядати справу у їх відсутністі. Відповідач прибув в судове засідання 18 липня 2013 березня, більш в судове засідання не зявився. Саме 18 липня 2013 року, відповідач заявив суду, що більше із міста Києву в [PERSON] Ріг не приїде, та пояснив, що сам став інвалідом і в нього значно змінилося матеріальне становище, предоставив суду документи (а.с. 71-75). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2012 року з вини відповідача, який керував належним йому автомобілем, сталася ДТП, внаслідок якої позивачу були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознаками тривалості розладу здоровя. Вказані обставини встановлені та підтверджуються вироком суду від 11 травня 2012 року (справа № 444/2950/12, а.с. 170). Із пояснень в судовому засіданні, яке відбулося 11 травня 2012 року, підсудного (відповідача по цієї справі) та потерпілого (позивача по цієї справі) вбачається, що на час розгляду справи відповідач сплатив позивачу 3600 гривень, позивач по цій справі не заявляв, що відповідач не повністю розрахувався з ним за спричинену шкоду, але казав, що йому ще потрібно лікування (справа № 444/2950/12, а.с. 168-169). В цьому позові відсутні будь-які посилання на додаткові матеріальні витрати позивача, втрачені доходи та будь-які матеріальні втрати, але додані докази встановлення позивачеві другої групи інвалідності включно до 31 травня 2013 року і призначення йому пенсії (а.с. 13-15). Суд вважає, що потерпілому, який внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача, довгий час був змушений лікуватися, відчувати біль та значні обмеження, чий звичний уклад життя змінився, були спричинені моральні страждання. В той же час суд вважає, що заявлений розмір компенсації моральних страждань 1000000 гривень не відповідає їхньому ступеню, суперечить загальним засадам цивільного права: справедливості, добросовісності та розумності. Тому позов задовольняється частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог за яким зазначив, що 13 березня 2015 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» був укладений договір фінансового лізингу №000789, за умовами якого відповідач як лізингодавець взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу трактор Донгфенг 244 у власність та передати його у користування лізингоодержувачу, толбто позивачу, на строк та на умовах, передбачених цим Договором. [PERSON] зазначає, що на виконання умов Договору він сплатив на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» у м. Хмельницькому грошові кошти в сумі 20 000 грн., однак через деякий час після звернення до офісу відповідача дізнався, що замовити доставку трактора можливо лише після оплати 50% його вартості, що вказана в Договорі лізингу, а вже сплачені ним 20 000 грн. це адміністративний платіж за організацію та укладення самого Договору. Позивач вважає умови оспорюваного Договору несправедливими, посилається на їх невідповідність чинному законодавству, вказує не недотримання вимог щодо нотаріального посвідчення Договору та просить суд визнати Договір фінансового лізингу №000789 від 13 березня 2015 року недійсним, стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь позивача сплачені кошти в сумі 20 000 грн. та понесені судові витрати. [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи не заперечення позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 25 липня 2014 року між [PERSON] від його імені та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу належної йому на праві власності земельної ділянки кадастровий номер 322148501:01:052:0071 площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Вказуючи, що він, як продавець не надавав [PERSON] доручення на відчуження вказаної земельної ділянки, посилаючись на відповідні положення цивільного законодавства, позивач просить визнати зазначений договір недійсним. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив їх задовольнити з викладених у ній підстав. Пояснив, що він не видавав [PERSON] довіреність щодо розпорядження сказаною земельною ділянкою, а тому вважає дії останнього злочинними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Враховуючи, що судову повістку надіслану відповідачу [PERSON] за адресою реєстрації місця його проживання повернуто до суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою»,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що ним, на виконання Договору добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 13381 від 31.01.2019 року, укладеного між ним і [PERSON] , за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, сплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 117 643 гривні 60 копійок. Оскільки, постановою уповноваженого органу відповідача визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, позивач зазначає, що на підставі статті 27 «Про страхування» і статті 993 ЦК України, до нього перейшло право вимоги до особи відповідальної за завдані збитки та просить стягнути з відповідача грошові кошти у вказаній сумі. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Враховуючи, що судову повістку про виклик відповідача, який було надіслано судом за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання, відповідачу не вручено та повернуто до суду із відміткою листоноші «не проживає»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 20.09.2010 року за наказом МО/К-01714 він був прийнятий на роботу до Мостозагіна №12 ПАТ «Мостобуд» на посаду монтажника по монтажу сталевих та з/б конструкцій 5-го розряду. У трудових відносинах з відповідачем він перебував з 20.09.2010 по 09.09.2013 року, коли припинив трудові відносини на підставі ст.38 КЗпП України. На день його звільнення була нарахована проте не виплачена сума заборгованості по заробітній платі та відрядженні, яка станом склала 20 424 грн. 40 коп., з яких - 15 375 грн. 66 коп. заборгованість з виплати заробітної плати, 5 048 грн. 74 коп. заборгованість з виплат коштів на відрядження. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 20 424 грн. 40 коп. В судове засідання позивач не з»явився, про розгляд справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що пред'явлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться у день звільнення. Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено у судовому засіданні, 20.09.2010 року за наказом МО/К-01714 позивач був прийнятий на роботу до Мостозагіна №12 ПАТ «Мостобуд» на посаду монтажника по монтажу сталевих та з/б конструкцій 5-го розряду. У трудових відносинах з відповідачем він перебував з 20.09.2010 по 09.09.2013 року, коли припинив трудові відносини на підставі ст.38 КЗпП України. Встановлено, що на день звільнення позивача відповідачем була нарахована, проте не виплачена заробітна плата та грошові кошти на відрядженні, сума заборгованості з виплати яких склала 20 424 грн. 40 коп., з яких - 15 375 грн. 66 коп. заборгованість з виплати заробітної плати, 5 048 грн. 74 коп. заборгованість з виплат коштів на відрядження, не виплачена ця заборгованість і на теперішній час, тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування кого зазначає, що 07.03.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] був укладений кредитний договір №31-465/08-ШД, відповідно до якого позичальнику було надано кредитні ресурси в сумі 9 800,00 грн. Поручителем за вказаним договором виступила [PERSON]. Станом на 13.01.2011 року заборгованість відповідачів за кредитним договором складала 30\~176,36 грн., однак рішенням суду від 24.05.2011 року позовні вимоги банку були задоволені частково та стягнуто суму заборгованості, яке виконано в повному обсязі відповідачами в червні 2015 року. Станом на 10.08.2015 року відповідачі мають заборгованість по донарахованих відсотках, комісії та пені за період з 13.01.2011 року по 10.08.2015 року в сумі 51\~061,32 грн., яку позивач просить стягнути в солідарному порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи не заперечення представника позивача,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування кого зазначає, що 21.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (назва якого перейменовано на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/9092/74/125043, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в сумі 188 790,00 грн. строком до 21.11.2027 року зі сплатою 12,95% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено договір поруки між банком та [PERSON]. Відповідач [PERSON]. зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 04.09.2014 року утворилася заборгованість в сумі 540 209,74 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи не заперечення представника позивача,

Outcome: partial