Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що 15.11.2005 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2013 року з нього, позивача, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 46476,02 грн. станом на 31.08.2013 року та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 12.06.2015 року вказане заочне рішення скасоване та призначено до розгляду в загальному порядку. При новому розгляді справи ПАТ КБ «ПриватБанк» уточнив позовні вимоги та просив стягнути заборгованість у розмірі 17150,93 грн. за період з 31.08.2012 року по 31.08.2015 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у зв'язку із пропуском останнім строку позовної давності. Позивач зазначив, що він є пенсіонером і у жовтні 2017 року, отримавши пенсію, дізнався, що із його пенсії було відраховано 737,10 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання виконавчого напису нотаріуса. Так, звернувшись до державного виконавця Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області він дізнався, що на виконанні у ДВС перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] 11.08.2016 року за реєстровим № 6830 про стягнення з нього, позивача, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 15.11.2005 року у розмірі 65\~066,46 грн. Позивач вважає, що нотаріус була введена в оману представником ПАТ «КБ «ПриватБанк» щодо безспірності стягнення суми заборгованості за кредитним договором а тому вказаний виконавчий напис нотаріуса вчинений незаконно, оскільки виконавчий напис видається нотаріусом лише у разі безспірності вимог, що нотаріусом перевірено не було. Просив визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, скасувати постанови державного виконавця Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 29.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54542187 та про арешт майна боржника та стягнути з відповідача незаконно утримані грошові кошти на виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса у розмірі 2\~211,30 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк», [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, указавши, що позивач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором б/н від 15.11.2005 року, а тому виконавчий напис нотаріусом вчинено правильно. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи, Головного територіального управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу [PERSON], вчиненого 11.08.2016 року з позивача, який є пенсіонером на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» з пенсії відраховано певну суму за період з жовтня по грудень місяці 2017 року. Просив вирішити спір на розсуд суду. Треті особи, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], представник Індустріального районного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2013 року з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 15.11.2005 року у розмірі 46476,02 грн. та судові витрати. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2015 року вказане заочне рішення скасоване та призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 10). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у зв'язку із пропуском останнім строку позовної давності (а.с. 11, 12-13). Указане рішення набрало законної сили. Як встановлено судом, 11.08.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинений виконавчий напис за реєстровим № 6830 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 15.11.2005 року за період з 15.11.2005 року по 30.06.2016 року у розмірі 63\~366,46 грн., що складається із: 8\~655,94 грн. залишку заборгованості за кредитом; 51\~693,07 грн. - залишку заборгованості за відсотками; 3\~017,45 грн. штрафу (а.с. 19). Судом встановлено, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Відповідно до наданої позивачем довідки № 7631, виданої 23.10.2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, із пенсії позивача у жовтні 2017 року на виконання виконавчого напису нотаріуса було утримано на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 737,10 грн. (а.с. 25). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом МЮУ від 03.03.2004р. №20/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Відповідно ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до вищезазначеного напису нотаріуса стягнення за ним здійснюється за період з 15.11.2005 року по 30.06.2016 року, тобто більше ніж за встановлений законом трирічний строк. Отже, нотаріусом при вчинені виконавчого напису були порушені вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Крім того, судовим рішенням встановлено, що правових підстав для стягнення з позивача на користь Банку заборгованості за кредитним договором немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині вимог щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та вважає можливим визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] за кредитним договором б/н від 15.11.2005 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», 11.08.2016 року і зареєстрований за № 6830, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача утримані у жовтні 2017 року грошові кошти на виконання виконавчого напису у розмірі 737,10 грн. Суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з ПАТ «КБ «ПриватБанк» грошової суми у розмірі 2\~211,30 гривень не можуть бути задоволені з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ставлячи питання про стягнення з відповідача на його користь 2\~211,30 грн.( грощової суми, яка відрахована з пенсії позивача на користь відповідача за жовтень, листопад, грудень 2017 року), [PERSON] відповідної заяви та доказів щодо утримання цієї суми до суду не надав. А представник ПАТ «КБ»ПриватБанк» заперечує факт стягнення з позивача на користь відповідача цієї суми. Проте позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідними вимогами у встановленому законом порядку. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо скасування постанов державного виконавця Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 29.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54542187 та про арешт майна боржника задоволенню не підлягаю з огляду на наступне. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Згідно із ч. 1 ст. 40 цього Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. З огляду на зазначене, враховуючи, що визнання судом виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення державним виконавцем виконавчого провадження, у суду відсутні правові підстави для скасування постанов державного виконавця, оскільки вони були винесені правомірно відповідно до вимог чинного законодавства. З цих підстав суд приходить до висновку про відмову позивачеві у задоволенні позову в цій частині вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи і відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 640,00 грн. та за вимогу майнового характеру у розмірі 640,00 грн., а всього 1 280,00 грн.

Outcome: partial