Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача 500 гривень майнової шкоди та 5000 гривень моральної шкоди. Посилається на те, що є власником земельної ділянки по [ADDRESS], а відповідач є власником суміжної земельної ділянки по [ADDRESS]. Порушуючи правила добросусідства, відповідач чинить перешкоди в користуванні належної йому земельної ділянки, пригородивши собі її частину та висадивши на межі земельних ділянок дерева та кущі. Неодноразово позивач звертався до Гланишівської сільської ради з питань відновлення межі та усунення перешкод з боку відповідача в користуванні земельною ділянкою. На даний час порушення з боку відповідача усунено: огорожа знята, кущі та дерева зрізані, але при цьому відповідач побив та забрав належний позивачу паркан. Однак захист свого права позивач здійснював протягом тривалого часу, витратив на це певні кошти. Крім того, зазначає, що такими діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, оскільки він був позбавлений спокою та можливості займатися повсякденними справами, зазнав душевних страждань, позбавився свого майна (паркану). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить задовольнити в повному обсязі. Підтвердив, що на сьогодні всі спірні питання з відповідачем вирішені. Також зазначив, що вже протягом шести років з відповідачем має неприязні відносини, що впливає на його душевний спокій. Вважає, що і за такі дії відповідач має сплатити 5000 гривень моральної шкоди, що буде достатнім для купівлі та встановлення нової огорожі. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, заперечують проти його задоволення. Зазначають, що позов заявлено безпідставно, оскільки будь-яких порушень з боку [PERSON] як сусіднього землевласника встановлено не було. Судом встановлено наступне. Згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку ЯК № 301606, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель в [ADDRESS], а відповідач [PERSON] є власником суміжної земельної ділянки (державний акт ЯЛ №261233). Згідно акту встановлення в натурі та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 21.10.2013 року, за замовленням [PERSON] інженер-землевпорядник [PERSON] провела встановлення в натурі на місцевості меж земельної ділянки. Відповідно до квитанції від 21.10.2013 за проведення даної роботи позивачем було сплачено 500 гривень З акту земельної комісії Гланишівської сільської ради № 2 від 25.10.2013 вбачається, що в присутності членів даної комісії 21.10.2013 року інженером-землевпорядником [PERSON] було проведено огляд, заміри та встановлення межових знаків земельної ділянки, що належить позивачу [PERSON]. Даним оглядом було встановлено, що [PERSON] (відповідач по справі) встановив на межі огорожу із сітки, яка на відрізку близько 12 м. заходить на земельну ділянку позивача на 1кв.м. Крім того, і [PERSON], і [PERSON] висадили дерева та кущі на своїх земельних ділянках з порушенням вимог ДБН 360-92*. Тому комісією було зобов'язано відповідача [PERSON] протягом 10 днів забрати огорожу на належну відстань згідно встановлених межових знаків та ліквідувати зелені насадження, що висаджені з порушенням існуючих норм. Позивача [PERSON] також було зобов'язано протягом 10 днів ліквідувати зелені насадження, які затіняють земельну ділянку [PERSON] З акту земельної комісії Гланишівської сільської ради № 3 від 05.12.2013 вбачається, що було проведено повторний огляд межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] [PERSON] забрав огорожу від земельної ділянки [PERSON] згідно встановлених межових знаків та обрізав гілки дерев. В свою чергу [PERSON] не ліквідував зелені насадження, які затіняють земельну ділянку сусіда. Факту пошкодження [PERSON] огорожі [PERSON] не підтверджено. Встановлено, що [PERSON] повинен встановити огорожу на своїй земельній ділянці сам. Відповідно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей ( затінення, задимлення тощо). Відповідно до ст. 105 цього Кодексу, у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. В силу ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають, зокрема, самостійно господарювати на землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав на земельні ділянки здійснюються шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків. В силу ч. 1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч.2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] шляхом встановлення огорожі частково на земельній ділянці позивача [PERSON], було порушено право останнього на користування своєю земельною ділянкою. Для відновлення свого порушеного права та відновлення межі позивач [PERSON] поніс документально підтвердженні витрати в розмірі 500 гривень. Отже, позовні вимоги в частині відшкодування цих витрат підлягають до задоволення на підставі ст. 22 ЦК України. Щодо моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Позивач на обґрунтування моральної шкоди зазначає, що протягом тривалого часу має неприязні відносини з відповідачем, між ними часто виникають конфліктні ситуації з різних приводів, однак належних та допустимих доказів цьому не надав. Крім того, він зазначає, що витратив значні грошові кошти на відновлення свого порушеного права і 5000 тисяч гривень буде достатнім відшкодуванням на купівлю та встановлення нової огорожі, при цьому ним не доведено факт знищення чи пошкодження належного йому майна (огорожі) відповідачем. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial