Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], позбавити відповідача [PERSON], батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що сім'я [PERSON] та [PERSON] з 26.09.2012 року перебуває на обліку Покровського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, а з 29.04.2014 року на обліку служби у справах дітей Покровської райдержадміністрації, як сім'я, яка опинилася у складних життєвих обставинах. [PERSON] та [PERSON] перебувають у цивільному шлюбі. За місцем проживання вони характеризуються з негативної сторони, зловживають спиртними напоями, палять, ведуть аморальний спосіб життя. Часті в родині сварки. [PERSON] схильний до насилля над дітьми. На даний час у Покровському районному суді знаходиться справа [PERSON] за насилля (нанесення тілесних ушкоджень малолітньому [PERSON] у віці 8 місяців) та кримінальна справа за незаконне збереження вогнепальної зброї (саморіз). Мати часто полишає дітей на співмешканця або самих. Так, [PERSON] 08.06.2014 року залишила дітей та не з'являлася додому 5 діб. Спочатку діти були самі, а потім їх змушена була забрати прабабуся [PERSON], яка піклувалася за дітей. [PERSON] в цей час пиячив. Виконавчим комітетом Великомихайлівської сільської ради від 12 червня 2014 року № 29 було прийняте рішення про вилучення малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та влаштування їх до державного закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на повне державне забезпечення. Неодноразово як з батьком так із матір'ю дітей проводилися бесіди щодо виконання ними батьківських обов'язків. Останні півтора року з сім'єю працюють соціальні працівники, які намагалися працевлаштувати батька чи поставити на облік до Покровського центру зайнятості, вказували на наслідки їх вчинків відносно дітей. [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності згідно ст. 184 КпАП України. Службою у справах дітей райдержадміністрації [PERSON] та [PERSON] неодноразово попереджалися відносно подібного способу життя та відношення до утримання і виховання малолітніх дітей. З ними проводилася профілактична робота, пропонувалася допомога у вирішенні проблем. Ситуація в родині не змінилася. Відповідно до висновку, який надав орган опіки та піклування Великомихайлівської сільської ради [PERSON] та [PERSON] не виконують своїх батьківських обов'язків та вважають за доцільне вилучити малолітніх дітей без позбавлення їх батьківських прав. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не надала, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Під час судового засідання 07.07.2014 року позовні вимоги визнала повністю. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Великомихайлівської сільської ради у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати п до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Звертаючись до суду з даним позовом позивач Служба у справах дітей Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області посилається на те, що відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, не беруть участі у їхньому вихованні, не цікавляться їхнім здоров`ям, не піклуються про їхній фізичний розвиток як складову виховання, не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей, як складову духовного розвитку, не сприяють засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, як складову морального розвитку, не готують їх до самостійного життя, не виявляють інтересу до їхнього внутрішнього світу. Як слідує з матеріалів справи, відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с. 9, 11/. Відповідач [PERSON] являється матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 9, 10, 11/. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] та [PERSON] від 03.11.2014 року за адресою: [ADDRESS], в будинку у якому мешкає вказана сім'я антисанітарія, немитий посуд, пил. Після автомобільної аварії [PERSON] травмувався, пересувається з палицею. Від лікування відмовляється. [PERSON] після аварії також отримала травми, являється інвалідом 2 групи, нездатна самостійно себе обслуговувати та потребує лікування і реабілітації. Під час бесіди [PERSON] та [PERSON] повідомили, що на даний час у зв'язку зі станом здоров'я не здатні утримувати та виховувати своїх дітей /а.с. 124/. Аналогічні за змістом акти складалися 12.08.2013 року, 02.12.2013 року, 13.05.2014 року, 02.09.2014 року з яких вбачається, що у будинок в якому проживає [PERSON] та [PERSON] брудно, речі розкидані, багато немитого посуду, одяг дітей брудний та потребує прання /а.с. 13, 14, 15/. Рішенням виконавчого комітету Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області № 29 від 12.06.2014 року вирішено вилучити малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з родини [PERSON] та [PERSON], які мешкають за адресою: [ADDRESS] у зв'язку із кризовою ситуацією та загрозою життю і здоров'ю малолітніх дітей та влаштувати до державного закладу для дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на повне державне утримання. Клопотати перед службою у справах дітей Покровської районної державної адміністрації про вилучення та влаштування малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] без позбавлення батьківських прав у зв'язку із кризовою ситуацією та загрозою життю малолітніх дітей /17, 20/. З актів прийому неповнолітніх від 18.06.2014 року вбачається, що сестра медичного патр. КЗ «ДСБД «ДОР» [PERSON] прийняла, а начальник ССД Покровської РДА Демура І.О. передала малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] до КЗ «ДСБД «ДОР» /21, 22, 23/. Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2005 року [PERSON] позбавлено батьківських прав у відношенні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], передавши їх на опікування органу опіки та піклування Покровської селищної ради /а.с. 43-44/. Згідно особистою характеристики на [PERSON], 1981 р.н. за період проживання на території сільської ради у 2014 році останній притягався до адміністративної відповідальності, не працює, зловживає спиртними напоями, схильний до скоєння сімейних дебошів, насилля над малолітньою дитиною /а.с. 62/. Згідно особистою характеристики на [PERSON], 1982 р.н. зареєстрованої в [ADDRESS], остання не працює, має троє дітей, позбавлена батьківських прав у відношенні двох малолітніх дітей, одна малолітня дитина померла. [PERSON] немає постійного місця проживання, схильна до зловживання спиртними напоями, скоєння сімейних дебошів. [PERSON] характеризується грубим, неврівноваженим характером та неадекватною поведінкою. За період проживання на території сільської ради у 2014 році притягалася до адміністративної відповідальності. Змін на краще у поведінці та способі життя [PERSON] за період червень-серпень місяць не відбулося /а.с. 63/. За вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України та призначено покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців /а.с. 71-75/. Згідно з вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18.08.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки /а.с. 71-75/. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що вона працює головою Великомихайлівської сільської ради. Знає сім'ю [PERSON], [PERSON], як людей, які зловживають спиртними напоями, взагалі не займається дітьми, діти виховуються самостійно. Неодноразово з ними з цього приводу проводилися профілактичні бесіди, але позитивної дії вони не мали. Відносно двох дітей вони раніше були позбавленні батьківських прав. Допитана свідок [PERSON] показала, що вона являється бабусею [PERSON] [PERSON] зловживає спиртними напоями, за дітьми не доглядає. [PERSON] також в загалі не займається вихованням дітей. Неодноразово покидали своїх дітей одних дома, у зв'язку з чим діти знаходилися голодні. Гроші, які державною виділяються на дітей використовуються не за призначенням, а на себе. Свідок [PERSON] пояснив суду, що працює на посаді заступника начальника ДІМ Покровського РВ. Знає сім'ю [PERSON] та [PERSON] дуже добре, яка зловживає алкогольними напоями, сім'я стоїть на обліку в міліції, притягувалися як до кримінальної так і до адміністративної відповідальності. Неодноразово в складі комісій виїжджали за місцем мешкання дітей, умови були незадовільними. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини. З вказаний роз`яснень та норм закону вбачається, що тільки винна поведінка батьків, може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав. Разом з тим, cуду надано доказів саме винної поведінки, свідомого нехтування батьківськими обов'язками [PERSON] та [PERSON] відносно дітей, надано доказів і вжиття відносно відповідача заходів реагування з приводу неналежного виконання батьківських обов'язків. Зокрема це слідує з досліджених та зазначених матеріалів справи. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо невиконання відповідачами своїх батьківських обов'язків відносно дітей також свідчать про винну поведінку відповідачів та свідоме ухилення останніх від виконання ними своїх батьківських обов'язків. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що доводи, на які посилається позивач, вимагаючи позбавлення батьківських прав відповідачів, є такими, що заслуговують на застосування такого крайнього заходу впливу, яким є позбавлення батьківських прав щодо дітей. Крім того, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved