Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики, який був укладений 01 серпня 2016року, а саме борг у сумі 45940 доларів США, три відсотки річних- в сумі 3931,00 доларів, інфляційні витрати у розмірі 13118,94 доларів США, а всього 62989,94 грн., а також стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 37\~770 євро, а також три відсотка річних в сумі 3232,00 євро, та інфляційні витрати у сумі 10785,86 євро, а всього 51\~787,86 євро. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 9605,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує наступним, 01 серпня 2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу позику в сумі 35\~940 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот сорок) доларів США, та 14\~720 (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять ) євро, а відповідач отримав позику та зобов`язався повернути отриману в позику грошову суму до 01 січня 2017 року. Відповідач свої зобов`язання про повернення позики не виконав, позику до цього часу позивачу не повернув. Крім того, 01 серпня 2016 року між [PERSON] , та [PERSON] був укладений ще один договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США, а також 23\~000 (двадцять три тисячі) євро, а відповідач отримав позику та зобов`язувався повернути отриману в позику грошову суму до 01 січня 2017 року. Відповідач свої зобов`язання про повернення позики не виконав, позику до цього часу позивачу не повернув, що і стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте, надав до суду заяву, в якій вказав, що на позові наполягає, просить його задовольнити, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Про дату, час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином, Відзив на позов не надав. Декілька разів відповідачем було надіслано заяви про перенесення судового засідання, що свідчить про обізнаність відповідача про справу. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 серпня 2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу позику в сумі 35 940 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот сорок) доларів США, та 14 720 (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять ) євро, а відповідач отримав позику та зобов`язався повернути отриману в позику грошову суму до 01 січня 2017 року. Відповідач свої зобов`язання про повернення позики не виконав, позику до цього часу позивачу не повернув. Крім того, 01 серпня 2016 року між [PERSON] , та [PERSON] був укладений ще один договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США, а також 23 000 (двадцять три тисячі) євро, а відповідач отримав позику та зобов`язувався повернути отриману в позику грошову суму до 01 січня 2017 року. Відповідач свої зобов`язання про повернення позики не виконав, позику до цього часу позивачу не повернув, що і стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За правилами ч.1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки». Таким чином, суд прийшов до висновку, що між сторонами 01 серпня 2016 року були укладені договори позики. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] виконав свої зобов`язання за договорами позики та повернув грошові кошти. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договорами позики від 01.08.2016 року у розмірі 45\~940,00 доларів США, а також 37\~770 євро. У відповідності до ч.1ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням вимог ст. ст. 625, 1050 ЦК України в разі допущення Позичальником прострочення виконання грошових зобов`язань перед Позикодавцем, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу та три проценти річних від простроченої суми. Три проценти річних від суми боргу, згідно доданого до позову розрахунку складає 3\~931,00 доларів США та 3232,00 євро за договором позики від 01.08.2016 року. Також, інфляційні витрати, згідно доданого до позову розрахунку складають 13118,00 доларів США, та 10785,86 євро за договором позики від 01.08.2016 року, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім того, згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Стягнення заборгованості за договором позики та трьох процентів річних, інфляційні витрати в іноземній валюті узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (Постанова від 16 січня 2019 року, справа №373/2054/16-ц). Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. \~ \~ \~ \~Стосовно стягнення на користь позивача судового збору у розмірі 9605,00 грн., суд зазначає наступне. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову на відповідача;2)у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК). Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.9. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Позивачем не було надано доказів сплати судового збору, тому суд дійшов, про відмову в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 10510,00 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial