Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за розпискою, посилаючись на те, що передав чоловікові відповідача [PERSON] у позику 86800 доларів США до 07 липня 2014 року останній, зобовязався повернути кошти у розмірі 107632 доларів США. Від повернення коштів дружина відповідача яка є спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину відмовляється тому вимушений звернутися до суду про стягнення боргу. Представник позивача у судове засідання зявився, підтримав позовні вимоги та надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідач та представник у судове засідання з'явилися, заперечили щодо предявленого позову. Пояснили суду, що позивач з порушенням строку заявив вимоги кредитора до спадкоємців. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] отримав від позивача у позику 86800 доларів США на строк до 07 липня 2014 року та зобовязався повернути кошти у розмірі 107632 доларів США про що написав розписку. Останній у визначений строк зобовязання не виконав так, як 29 жовтня 2013 року помер, що вбачається з даних свідоцтва про смерть серії І-БВ №220319. З даних спадкової справи судом вбачається, що відповідач, дружина померлого [PERSON] єспадкоємцем за законом, що прийняла спадщину після смерті чоловіка. Позивачем [PERSON] 20 січня 2015 року заявлено до нотаріуса вимогу про повідомлення спадкоємців про кредитну заборгованість яка прийнята та приєднана до матеріалів спадкової справи. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Суд вважає, що волевиявлення відповідача підтверджується власноруч написаною розпискою. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення коштів за розпискою. Вимогами ст.99 Конституції встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому [PERSON] держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Судом не беруться до уваги показання представника відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення з кредиторською вимогою до спадкоємців оскільки зазначене звернення прийняте нотаріусом та приєднане до матеріалів спадкової справи. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позивач має право на повернення основного боргу в гривневому еквіваленті у розмірі 2008196 грн. з розрахунку (період з 07.07.2013 р. до 28.10.2013р., що складає 113 днів, розмір відсотків 2% в місяць, станом на 08.07.2015 р. курс НБУ гривні по відношенню до долара США становить 21,7 грн. таким чином (86800х2%/31)х113 = 137317 грн., розмір позики 1870878 грн.) тому суд рахує, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що знайшли підтвердження у судовому засіданні тому сума заборгованості у зазначеному розмірі, підлягає до стягнення. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають стягненню з відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved