Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № А3Н7СС9F830059 від 21 лютого 2011 року у розмірі 80934,74 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21 лютого 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 19900,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору відповідач зобов'язався щомісячно сплатити позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат. Відповідач свої зобов'язання щодо виплати коштів не виконав, в результаті чого, станом на 08 січня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 80934,74 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 21 лютого 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір кредиту № А3Н7СС9F830059, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 19900,00 гривень, на строк 36 місяців, а саме до 20 лютого 2014 року включно на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору № А3Н7СС9F830059 від 21 лютого 2011 року відповідач зобов'язався з «25» по «30» число кожного місяця сплатити позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 951,82 гривень для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат; за порушення строків погашення кредиту відповідач зобов'язався сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки платежу, але не менше 1 гривні; при порушення строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів відповідач зобов'язався сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5 % від суми позову. Позивач свої зобов'язання виконав та надав відповідачу кредит у розмірі 19900,00 гривень, а відповідач кредит отримав, але свої зобов'язання щодо виплати грошових коштів за договором кредиту не виконав, в результаті чого станом на 08 січня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 80934,74 гривень, яка складається з: - заборгованість за кредитом у розмірі 17140,60 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 22,35 гривень; - заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 6736,80 гривень; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 52704,76 гривень; - штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; - штраф (процентна складова) у розмірі 3830,23 гривень, що підтверджена розрахунком заборгованості за договором № А3Н7СС9F830059 від 21 лютого 2011 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, суд вважає, що стягненню з відповідача у примусовому порядку підлягають: сума заборгованості за кредитом у розмірі 17140,60 гривень; сума заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 22,35 гривень; сума заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 6736,80 гривень; сума пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 52704,76 гривень; сума штрафу у розмірі 500,00 гривень (фіксована частина) та у розмірі 3830,23 гривень (процентна складова), а всього 80934,74 гривень. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача та стягує з відповідача у примусовому порядку суму заборгованості за договором кредиту № А3Н7СС9F830059 від 21 лютого 2011 року в розмірі 80934,74 гривень, в тому числі й суму пені у розмірі 52704,76 гривень, оскільки правові наслідки передбачені ч. 3 ст. 551 ЦК України, а саме зменшення розміру пені, суд може застосувати лише за заявою відповідача та за наявності істотних обставин, а відповідач відповідної заяви суду першої інстанції не подав і наданим правом не скористався, хоча копію позову одержав своєчасно і про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у встановлені законом строки. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved