Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував таким. 03 грудня 2004 року між ним, [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], з іншої сторони було укладено письмовий договір купівлі продажу, предметом якого зазначено транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 21011, 1976 року випуску, зеленого кольору, кузов №2006304, державний реєстраційний номерний знак В9714ВІ, який належав Продавцю на підставі технічного паспорта АЩ083095, виданого Липовецьким ВРЕВ УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області «03» вересня 2009 року. Ними, як сторонами цього договору, було дотримано та виконано усі істотні умови договору купівлі-продажу, а саме 03.12.2004 року відповідачем було передано йому зазначений автомобіль, ключі та реєстраційні документи на нього, що засвідчено актом приймання - передачі від 03.12.2004 року. На момент укладання договору купівлі-продажу, відповідач засвідчив, що автомобіль не перебуває під забороною для відчуження. На підтвердження своїх намірів щодо передачі права власності на автомобіль, Відповідач уповноважив його нотаріально посвідченою довіреністю, правами пов'язаними з експлуатацією автомобіля, щодо користування та розпорядження вказаним автомобілем, яка була посвідчена приватним нотаріусом Іллінецького нотаріального округу 28.04.2007 року. 03 грудня 2004 року відповідачем було складено розписку, в якій вказано, що Відповідач продав, а він, [PERSON], купив автомобіль за 1500 (одна тисяча пятсот) гривень. 10.02.2016 року в МРЕВ м. Вінниці йому, [PERSON], було повідомлено, що на вищенаведений автомобіль постановою державного виконавця ВДВС Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області було накладено арешт та заборону його відчуження. Позивач вважаючи, що вищевказане рухоме майно він набув правомірно, відтак є його власником, права якого порушуються та не визнаються, просить суд встановити юридичний факт, укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу ВАЗ 21011, 1976 року випуску, зеленого кольору, кузов №2006304, державній реєстраційний номерний знак В9714ВІ між ним, [PERSON], та [PERSON]; визнати за ним, [PERSON], право власності на транспортний засіб та зобовязати відділ державної виконавчої служби Липовецького районного управління юстиції, зняти арешт з автомобіля ВАЗ 21011, 1976 року випуску, зеленого кольору, кузов 2006304, державній реєстраційний номер В9714ВІ. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений за зареєстрованою адресою місця проживання, надав суду також заяву, згідно якої позовні вимоги визнав, не заперечував проти її задоволення, розгляд справи просив суд здійснювати у його відсутності. Прийнявши до уваги те, що сторони використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового засідання засобами технічної фіксації. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. 03.12.2004 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони в селі [PERSON] було укладено письмовий Договір купівлі продажу транспортного засобу, відповідно до якого предметом договору зазначено - автомобіль ВАЗ 21011, 1976 року випуску, зеленого кольору, кузов №2006304, державний реєстраційний номерний знак В9714ВІ, який належить продавцю на підставі технічного паспорта АЩ083095, виданого Липовецьким ВРЕВ УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області 03.09.2009 року. У вказаному договорі у п.2.1 сторони узгодили ціну транспортного засобу, яка становить 1\~500 гривень, порядок розрахунків, відповідно до якого, оплата вартості транспортного засобу здійснюється в готівковому порядку в день підписання договору, про що продавець складає розписку. Також у п.3.2. [PERSON] Продавець взяв на себе обовязок не пізніше 20 днів, після підписання сторонами цього договору вжити всіх залежних від нього заходів для здійснення перереєстрації (реєстрації) транспортного засобу на Покупця. Волевиявлення сторін договору засвідчено їх підписами. Цього ж дня, 03.12.2004 року, сторонами вищевказаного договору було складено Акт приймання передачі, в силу якого [PERSON] передав [PERSON] транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 21011, 1976 року випуску, зеленого кольору, кузов №2006304, державний реєстраційний номерний знак В9714ВІ, а також технічний паспорт на вказаний транспортний засіб. Цією ж датою, 03.12.2004 року [PERSON] написав розписку, згідно якої він отримав грошові кошти в сумі 1\~500 гривень від [PERSON], за належний йому транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 21011, 1976 року випуску, зеленого кольору, кузов №2006304, державний реєстраційний номерний знак В9714ВІ, передавши його та технічну документацію на нього, та взявши на себе зобовязання оформити на покупця доручення та тимчасовий талон. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 208 ЦК України, передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, коли сторони в належній формі досягли з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту передавання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності надувається в порядку, визначеному законом. Зібрані у справі докази підтверджують правомірність набуття права власності позивача за договором купівлі - продажу на транспортний засіб, вказана обставина не оспорюється сторонами, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині встановлення факту укладення договору купівлі продажу підлягають до задоволення, оскільки від цього залежать майнові права позивача, а їх встановлення можливе лише в судовому порядку, так як іншого в даному випадку законом не встановлено, що відповідає правилам ст. 256 ч.2 ЦПК України. Згідно відповіді начальника територіального сервісного центу від 06.02.2016 року, судом встановлено, що транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 21011, 1976 року випуску, зеленого кольору, кузов №2006304, державний реєстраційний номерний знак В9714ВІ, технічний паспорт АЩ083095, виданий Липовецьким ВРЕВ УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області 03.09.2009 року залишається зареєстрованим за [PERSON] 16.08.2012 року постановою головного державного виконавця було накладено арешт на вказаний вище транспортний засіб в рамках вимоги про стягнення із [PERSON] боргу за вимогою Управління пенсійного фонду України у Липовецькому районі. Як було встановлено судом, відповідач взяв на себе обовязок відповідно до п.3.2. [PERSON] не пізніше 20 днів, після підписання сторонами цього договору вжити всіх залежних від нього заходів для здійснення перереєстрації (реєстрації) транспортного засобу на Покупця, однак в порушення загальних правил щодо виконання зобовязання, такий обовязок у визначений умовами строк не виконав добровільно. В судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів було встановлено, що право власності позивач на транспортний засіб набув за договором купівлі продажу правомірно, однак відповідачем таке право не визнається. З урахуванням положень\~частини першої статті 15\~та\~статті 392 ЦК\~власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Згідно п.40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, зазначено, що зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що порушене право позивача з боку відповідача підлягає захисту судом у спосіб, що ним обраний шляхом визнання за першим права власності на рухоме майно та таке рішення суду є підставою для зняття транспортного засобу з обліку в державних органах з попереднього власника та його перереєстрацію на добросовісного набувача майна в даному випадку на позивача. Вирішуючи вимоги позовної заяви про зобовязання відділ ДВС Липовецького РУЮ у Вінницькій області зняти арешт з автомобіля ВАЗ 21011, 1976 року випуску, зеленого кольору, кузов №2006304, державний реєстраційний номерний знак В9714ВІ, суд вважає, що вказані вимоги не підлягають до задоволення, оскільки ВДВС Липовецького РУЮ у Вінницькій області не є відповідачем у даній справі, а третьою особою, відтак останній не може нести відповідальність як субєкт порушеного матеріального права. При цьому позивач не використав надану йому законодавцем можливість, що передбачено ст.33 ЦПК України. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується нормами ст.88 ЦПК України, відтак з урахуванням понесених та документально підтверджених позивачем витрат, а також того, що в задоволенні позову частково відмовлено та те, що позивачем не у повному розмірі було сплачено суму судового збору за предявленими вимогами при зверненні до суду, присуджує судові витрати в дохід держави із відповідача пропорційно до задоволеної та відхиленої частини позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial