Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 лютого 2018 року між ним та відповідачем був укладений договір позики. За умовами угоди [PERSON] повинен був надати [PERSON] грошові кошти в сумі 35000 грн., а той в свою чергу повинен був повернути вказану суму в повному обсязі до 26 лютого 2018 року без сплати процентів за користування. Позикодавець свою частину зобов'язань виконав належним чином, оскільки передав позичальнику обумовлену суму позики. Проте, у визначений термін [PERSON] грошові кошти не повернув та на теперішній час вимоги позивача стосовно повернення йому коштів ігнорує і не бажає виконувати їх в добровільному порядку. В зв'язку з цим, [PERSON]. просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 35000 грн., а також штраф у розмірі 50% від неповерненої суми боргу в розмірі 17500,00 грн. що передбачено п. 7 договору позики та 20% річних за весь час прострочення, що складає 1093,00 грн. згідно п. 8 укладеної між сторонами угоди. Ухвалою суду від 06.08.2018р. з метою забезпечення позову було накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0778 га. кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться по [ADDRESS] та зареєстрована за [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві та наполягала на їх повному задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв'язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13 лютого 2018 року, між сторонами було укладено договір позики. Згідно п.1 Угоди, позикодавець передає позичальнику грошові кошти в сумі 35000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути їх позикодавцю до 26 лютого 2018 року. Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується підписом позичальника на договорі позики, оскільки п. 2, 10 угоди передбачено, що позика передається безпосередньо при підписанні сторонами цього договору готівкою. Пунктом 5 договору встановлено, що повернення позики може бути здійснено раніше та підтверджується заявою про повний розрахунок,Ю справжність підпису на якій, засвідчується у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2-3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (положення ч. 1 ст. 530 ЦК України). В ході розгляду справи відповідачем не було підтверджено повернення суми боргу в повній чи частковій мірі, а також на огляд суду було надано оригінал договору позики, який знаходиться в позикодавця. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність невиконаного зобов'язання зі сторони боржника. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Також положеннями ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пунктом 7 договору позики передбачено, що при простроченні повернення позики позичальник сплачує штраф у розмірі 50% від неповерненої суми позики. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 8 договору позики передбачено, при простроченні повернення позики, позичальник додатково до штрафу, передбаченого п. 7 договору сплачує проценти в розмірі 20% річних, виходячи з неповерненої суми за весь строк прострочення. При цьому позичальник зобов'язаний повернути суму позики, збільшену з урахуванням індексу інфляції за весь строк прострочення. Виходячи з вищевикладених обставин справи та положень матеріального права, суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума позичених коштів в розмірі 35000 грн., штраф у розмірі 50% від неповерненої суми боргу, що становить 17500,00 грн. та 20% річних за весь строк прострочення, що складає 1093,00 грн. (35000 * 20% * 57 (кількість днів прострочення) / 365. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, на користь [PERSON] також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 704 гривень 80 коп.

Outcome: approved