Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який було уточнено в процесі судового розгляду (а.с. 131-132), до [PERSON] (далі відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2) про стягнення заборгованості в сумі 28 580, 01 грн., з яких: 14 289, 68 грн. - заборгованість за кредитом; 13 987, 93 грн. - заборгованість за відсотками; 302, 4 грн. - заборгованість по пені та комісії, посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, внаслідок невиконання останнім вимог якого виникла зазначена заборгованість. [INFO] [PERSON] померла. У відповідності до відповіді П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори відповідачі є спадкоємцями померлої, та відповідно до чинного законодавства зобов'язані задовольнити вимоги кредитора. Представник позивача в поданій до суду заяві просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач 1, користуючись послугами перекладача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. В поданих до суду запереченнях посилалась на те, що правовідносини між банком та [PERSON] дійсно існували, однак не відповідали вимогам законодавства, у зв'язку з тим, що кредитний договір не був укладений в письмовій формі, доказів на підтвердження ознайомлення [PERSON] з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» суду не надано. Крім зазначеного, просила застосувати строки позовної давності, оскільки строк дії банківської картки закінчився в 2012 році. Окремо просила врахувати, що є інвалідом ІІІ групи, пенсіонером, у зв'язку з чим не має доходів для погашення зобов'язання. Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про день та час розгляду справи. Зокрема, в попередньому судовому засіданні заперечував щодо вимог позову. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.01.2011 р. між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, у відповідності до якого остання отримала кредит в розмірі 14 700 грн., зі сплатою 30 % річних. Зазначений факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у відповідності до якої [PERSON] погодилась з тим, що підписана заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг, про те, що вона згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладений між сторонами є договором приєднання, з яким погодився відповідач, підписавши заяву на видачу кредиту та ознайомившись із Умовами і правилами надання банківських послуг. Зазначене вище спростовує посилання відповідача 1 на відсутність письмового кредитного договору між позивачем та [PERSON], та не ознайомлення останньою з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Банком зобов'язання за договором виконались, а саме [PERSON] надались кредитні кошти. У свою чергу позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитними договорами. [PERSON], не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до свідоцтва про смерть, [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. З наведеного вбачається, що обов'язок покійної [PERSON] повернути кошти позивачу її смертю не припинився і дане зобов'язання щодо повернення коштів може бути виконане іншою особою, тобто її спадкоємцями, які відповідно прийняли спадщину до складу якої також входить невиконаний обов'язок спадкодавця щодо повернення коштів (боргу) по вказаному кредитному договору. У відповідності до копії спадкової справи, наданої П'ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою, спадкоємцями померлої [PERSON] є відповідачі по справі. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.06.2015 р. відповідачі є спадкоємцями майна [PERSON] в рівних частках. (а.с. 36) Спадщина, на яку в указаних частках видано вказане свідоцтво, складається з 5/8 частин [ADDRESS]. Отже, відповідачі є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] У відповідності до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення ст. 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданою стороною позивача та неоспореного стороною відповідачів, заборгованість за відсотками нарахована банком до 01.10.2014, незважаючи на те, що смерть боржника сталась [INFO] Тобто відсотки нараховані не за життя боржника, а тому сума заборгованості за процентами за період з 22.09.2014 по 01.10.2014 р. не підлягає до стягнення. Суд не бере до уваги посилання відповідача 1 на те, що є підстави застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що останній платіж по договору було вчинено за життя боржника - 16.09.2014 р. Зокрема, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з матеріалів справи, померла [PERSON] протягом 2011-2014 років періодично вносила платежі по кредиту, що свідчить про визнання нею свого боргу. Зокрема, доказів зворотного стороною відповідачів не надано. Отже, не зважаючи на строк закінчення дії картки, навіть якщо такий настав в 2012 р., [PERSON] в наступному вносила платежі, чим переривала строки позовної давності, а отже суд приходить до висновку, що заява відповідача 1 не підлягає до задоволення, банком не пропущено строк звернення до суду. Крім того, відповідачем 1, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не надано доказів закінчення строку дії картки, з клопотаннями про витребування зазначеної інформації остання до суду не зверталась. Суд не приймає до уваги посилання відповідача 1 на скрутне матеріальне становище, як на підставу звільнення від відповідальності за невиконання зобов'язання, оскільки такої підстави законодавство України не містить. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором є частково обґрунтованими та підлягають до задоволення в розмірі 27 073, 73 грн., з яких: 14 289, 68 грн. - заборгованість за кредитом; 12 481,65 грн. - заборгованість за відсотками; 302, 4 грн. - заборгованість по пені та комісії. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial