Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 16 листопада 2012 року, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підписом у заяві підтвердила свою згоду на те, що така разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та позивачем договір про надання банківських послуг.АТ КБ « ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідач [PERSON] заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05 липня 2018 року має заборгованість 13176,93 грн., з яких 3168,44 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 9006,67 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 603,66 грн. штраф (процентна складова).На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Оскільки відповідача було належним чином оповіщено про час та місце розгляду справи, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, то суд вирішив ухвалити заочне рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що 16 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, згідно якого банк надав позичальнику 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році та обов'язкових щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості). Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотків за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Разом з цим встановлено, що відповідач [PERSON] порушила зобов'язання по кредитному договору. Таким чином, заборгованість за нею станом на 05 липня 2018 року склала з 13176,93 грн., з яких 3168,44 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 9006,67 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 603,66 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При укладанні вказаного Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 1 ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 2.1.1.5.5-2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевищення кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. У випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання щодо повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафта), оплати винагороди банку. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання за Договором про надання банківських послуг від 16 листопада 2012 року, суд вважає, що позовна заява про стягнення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним є обґрунтованою. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved