Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив зобовязати відповідача не чинити йому перешкод у вихованні сина [PERSON] покликаючись на те, що з 02.08.2003 року року він перебував у зареєстрованому шлюбу з відповідачкою [PERSON], який 29.09.2014 року було розірвано. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON]. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з відповідачкою, та з того часу остання почала чинити перешкоди в спілкуванні з дитиною. Вказує на те, що неодноразово намагався вирішити дане питання мирним шляхом. Просить зобов'язати відповідача не перешкоджати брати участь у вихованні та у вільному спілкуванні з сином та визначити способи його участі у вихованні; крім визначених днів та годин районною адміністрацією, просить встановити необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв»язку; 20 календарних дніва спільного відпочинку з сином в межах України в період літніх канікул. В судовому засіданні позивач та його представник, давши аналогічні пояснення, просять позов задоволити в повному обсязі. Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов заперечили частково та пояснили, що позивачем не зазначений точний період спільного відпочинку з сином протягом року та те, що відповідачкою унеможливлюється проводити контроль спілкування позивача із сином через засоби зв'язку;проти побачень позивача з сином у визначені дні не заперечує. Представник органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради у судовому засіданні позов заперечив частково та пояснив, що підтримує позицію відповідно до розпорядження Органу опіки та піклування ГРА ЛМР. Щодо рішення, покликається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до частково задоволення з наступних мотивів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02.08.2003 року, який розірвано рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29.09.2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.ст. 141, 150 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини; батьки зобовязані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей; зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний і духовний та моральний розвиток та інше. Згідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Згідно розпорядження Органу опіки та піклування ГРА ЛМР №332 від 18.08.2014 року встановлено позивачу дні та години зустрічі з малолітнім сином /а.с.11/. Відповідно до ст. 158 СК України рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання. Наданий висновок суд вважає обґрунтованим, оскільки він об»єктивно і максимально забезпечує можливість виконання батьком своїх обов»язків щодо виховання сина. При вирішенні даного спору суд виходить із конституційних засад рівності прав та обовязків жінки і чоловіка. Паритетність у виборі форм, методів виховання, виборі навчального закладу, тощо зумовлює необхідність порозуміння між матір»ю та батьком дитини. Ця обставина зумовлює покладення обовязку по вихованню дитини фактично на плечі матері. Однак, відсутність батьківської лінії виховання, в будь-якому випадку, не сприятиме повноцінному розвитку дитини на засадах сімейності, почуттях любові та поваги до батьків, взаємної допомоги та життєвої підтримки. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення, зокрема, слід встановити дні та години зустрічей [PERSON] із сином :кожну 1 та 3 суботу місяця з 11:00 год. до 20:00 год., кожну 2 та 4 неділю місяця з 11:00 год. до 20:00 год., кожну середу з 18:00 год. до 21:00 год . Щодо інших вимог, зокрема, встановлення необмеженого спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв»язку; 20 календарних днів спільного відпочинку з сином в межах України в період літніх канікул, то такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.Суду не доведено, що в цій частині позивачу чиняться перешкоди з боку матері дитини.

Outcome: partial