Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом [PERSON] 29.04.2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 674 таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.10.2007 року між ним та Закритим акціонерним товариством «Альфа банк», правонаступником якого є відповідач, укладено кредитний договір № 800002391 та іпотечний договір № 800002391-И. 29 квітня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис (реєстровий № 674) щодо звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Даний виконавчий напис було вчинено з метою задоволення грошових вимог банку у розмірі 378 596,26 грн. Позивач вважає, що даний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом з порушенням встановленого актами цивільного законодавства України порядку вчинення нотаріусами виконавчих написів, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості, пропущено встановлений трирічний строк, а також його вчинено стосовно боржника, який помер та просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючи на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність і необґрунтованість. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові пояснення, у яких проти позову заперечив, оскільки в його основу покладено вимоги та аргументи, що суперечать чинному законодавству. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 26.10.2007 року між позивачем [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Альфа банк», правонаступником якого є відповідач, укладено кредитний договір № 800002391 та іпотечний договір № 800002391-И. 29 квітня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис (реєстровий № 674) щодо звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Даний виконавчий напис було вчинено з метою задоволення грошових вимог банку у розмірі 378 596,26 грн. Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та /або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель в праві розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до п.1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджую безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Як вбачається із надісланої позивачу досудової вимоги, позивач отримав від відповідача досудову вимогу про наявність загальної заборгованості по кредиту в розмірі 341 922,29 грн., тоді як у виконавчому написі зазначена загальна сума заборгованості становить 378 596,26 грн., що перевищує суму, яка зазначена відповідачем у досудовій вимозі. Виходячи з вимог діючого законодавства, відповідач повинен був проінформувати позивачів про збільшення розміру заборгованості або звернутися із заявою про вчинення виконавчого напису на суму заборгованості, яка була зазначена у вимогах та яку позивач та треті особи не оспорювали. Отже, відповідачем не надано доказів підтвердження того, що сума заборгованості, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса була безспірною, а отже позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. Крім того, згідно із ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як вбачається із змісту вказаного виконавчого напису від 29 квітня 2013 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] право вимоги за кредитним договором виникло 26.05.2009р., тобто на день його вчинення минуло більше трьох років. (а.с.80) Також, відповідно до наданої суду копії свідоцтва про смерть від 5.02.2009р. боржник [PERSON] помер [INFO] (а.с.51) Тобто, вчинення оспорюваного виконавчого напису щодо померлої особи, на думку суду, також свідчить про безпідставність даного виконавчого напису. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов'язок нотаріуса перевіряти точність розрахунків особи, яка звернулась до нього за вчиненням виконавчого напису, а подання документів, визначених переліком, підтверджує і наявність, і безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, оскільки суд встановив, що існують суперечності щодо суми заборгованості боржника, у відповідності до вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», розділу 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 та положень п.284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса належить визнати таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 114 гривень 71 коп.

Outcome: approved