overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 19 грудня 2017 року уклав шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований виконкомом Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 09. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, систематичних сварок, що виникали на побутовому ґрунті з різного роду причин. На даний час подружні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Збереження шлюбу вважає недоречним і відновлювати подружні стосунки із відповідачкою не бажає, оскільки це суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Зважаючи на те, що їх шлюб існує формально, позивач просив його розірвати. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2020 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, з урахуванням пояснень учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне зазначити про наступне. Як вбачається з свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] , тобто сторони, 19 грудня 2017року уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 09 (а.с.04). Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.07). Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують й спільне господарство як подружжям не ведеться. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з установлених обставин справи, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечать їх інтересам та інтересам дитини, у зв`язку із чим їх шлюб підлягає розірванню. Надання строку для примирення, суд вважає недоцільним, оскільки у цьому сторони не зацікавлені, та даного приводу сторонами клопотання не заявлялося. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі ст.ст. 56, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 20.01.2015 року під час проведення рейду (контрольної перевірки) представниками Голопристанського РЕЗ і ЕМ за адресою: Херсонська область Голопристанський район с. Малі Копані вул. Нова, 44 було виявлено безоблікове користування електричною енергією шляхом самовільного підключення до мереж ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» Голопристанського РЕЗ і ЕМ зі зміною схеми підключення. За зазначеною адресою фактично мешкає та являється споживачем електроенергії [PERSON]. Внаслідок самовільного підключення електрична енергія споживалася, але лічильником не враховувалася. По даному факту було складено відповідний акт № 226550 від 20.01.2015р. Таким чином, внаслідок порушення правил користування електричною енергією споживачем завдано збитків на суму 4933,22 грн., які позивач просить стягнути з [PERSON], а також компенсувати за рахунок останнього понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги на підставах, що вказані в позовній заяві та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належними чином. Суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача застосувавши заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується і повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні було встановлено, що в ході перевірки користування електричною енергією контролери Голопристанського РЕЗ і ЕМ виявили порушення правил користування електричною енергією для населення відповідачем, про що було складено відповідний акт № №226550 від 20.01.2015р. На підставі даного акту та відповідно до [PERSON] визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, було визначено розмір заподіяних [PERSON] збитків енергопостачальнику, який складає 4933,22 грн. Згідно ст.ст. 48, 53 Правил користування електричною енергією, споживач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією, розкрадання електроенергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електроенергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку. Розмір завданих енергопостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акту при виявлені порушення за методикою, затвердженої НКРЕ України. З огляду на вище наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 20.05.2013 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний банк «Дельта») та [PERSON] уклали кредитний договір № 002-21837-200513, відповідно до умов якого останній отримав споживчий кредит у сумі 14 000 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок вказаний відповідачем у договорі. Станом на 15.08.2014 року відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 19 452, 16 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 19 452, 16 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20.05.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний банк «Дельта») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-21837-200513, відповідно до умов якого останній отримав споживчий кредит у сумі 14 000 грн. на строк 36 місяців. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст.ст. 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 15.08.2014 року заборгованість відповідача становить 19 452, 16 грн., що складається з заборгованості за сумою кредиту - 12 986, 87 грн.; заборгованості за відсотками - 1 090, 69 грн.; заборгованості за комісіями - 5 374, 60 грн., суд вважає необхідним стягнути з відповідача зазначену суму. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 20.08.2014 року між Херсонським державним університетом та [PERSON] було укладено договір №500290 про навчання. Наказом ХДУ № 125-з від 14.08.2014 року [PERSON] було зараховано на другий курс на заочну форму навчання на контрактній основі за напрямом підготовки «Філологія (англійська мова та література)» для одержання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр. Однак наказом ХДУ № 203-з від 24.11.2014 року відповідача було відраховано з ХДУ за невиконання п.4.4. договору про навчання щодо своєчасної оплати. Відповідач свої зобов'язання за договором щодо своєчасної оплати не виконав, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за навчання у розмірі 1 243, 84 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявою від 08.09.2015 року просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 20.08.2014 року між Херсонським державним університетом та [PERSON], сторонами по справі, укладено договір №500290 про навчання, за умовами якого позивач зобов'язався надавати відповідачеві освітні послуги на рівні державних стандартів освіти, починаючи з 01.09.2014 року, а відповідач зобов'язався своєчасно вносити щомісячно плату за отриману освітню послугу (а.с.4-5). Положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.4.3. договору про навчання №500290 від 20.08.2014 року, за порушення строків оплати, більш ніж на один календарний місяць, виконавець зобов'язаний відрахувати студента без попередження та передати документи до суду для стягнення боргу. З довідки №122/47 від 06.02.2015 року, виданої відділом кадрів Херсонського державного університету, вбачається, що [PERSON] відрахований зі складу студентів другого курсу заочної форми навчання за порушення угоди з ХДУ за несплату навчання з 24.11.2014 року (а.с.6). Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав свої зобов'язання по погашенню заборгованості за навчання за договором №500290 від 20.08.2014 року, внаслідок чого станом на 05.02.2015 року заборгованість за навчання становить 1 243, 84 грн., дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 липня 2003 року уклав із відповідачкою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Станівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 10. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачкою не склалося через систематичні сварки та скандали, що виникали на побутовому ґрунті з різного роду причин. На даний час подружні відносини між ними припинені, протягом останнього року проживають окремо. Збереження шлюбу вважає недоречним і відновлювати подружні стосунки із відповідачкою не бажає, оскільки це суперечить їх інтересам та інтересам дітей, а тому просив розірвати шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Також додав, що між ним та відповідачкою склалися неприязні відносини, вони не спілкуються та сам він більше року проживає окремого від позивачки. На примирення із останньою не згідний, у звязку із чим просив задовольнити його вимоги. Представник позивача [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та підтриманих позивачем. Представник відповідачки [PERSON] просив суд при ухваленні рішення врахувати те, що шлюб між сторонами існує без будь-яких ознак сім'ї, проти розірвання шлюбу сторін не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивача його представника, представника відповідачки дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони, тобто [PERSON] та [PERSON], 20 липня 2003 року уклали шлюб зареєструвавши його у виконкомі Станівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецькій області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ № 065448 (а.с. 6). Від шлюбу у сторін народилося троє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 9-13). Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують й спільне господарство як подружжям не ведеться. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що шлюб між сторонами існує формально без будь-яких на то ознак сім'ї, то суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечать їх інтересам та інтересам дітей, у звязку із чим їх шлюб підлягає розірванню. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судові витрати. На підставі ст.ст. 56, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 липня 2015 року уклала шлюб із [PERSON], який був зареєстрований у виконавчому комітеті Хряцьківської сільської ради, Герцаївського району, Чернівецької області, актовий запис № 07. Через несумісність характерів, за час шлюбу в їх сімї мали місце сварки та скандали, внаслідок чого вони проживають окремо. Зважаючи на те, що їх шлюб існує формально, просив його розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Також додав, що сімейні відносини із відповідачкою не підтримує та проживає окремо від неї. На примирення з останньою не погоджується. Відповідачка [PERSON]Г будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в т.ч. і через офіційний сайт судової влади, в судове засідання не зявилася без поважних причин, відзив на позов не надала, в звязку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Зі свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 144431 вбачається, що [PERSON] та [PERSON]Г, тобто сторони, 20 липня 2015 року уклали шлюб який був зареєстрований виконавчим комітетом Хряцьківської сільської ради Чернівецькій області, актовий запис № 07. (а.с.05). Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують й спільне господарство як подружжям не ведеться. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що шлюб між сторонами існує формально без будь-яких на то ознак сім'ї, то суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечать їх інтересам, у звязку із чим їх шлюб підлягає розірванню. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судові витрати. На підставі ст.ст. 56, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 червня 1998року уклав шлюб з відповідачкою в Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя, актовий запис № 203. Від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час однією сім'єю не проживають, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Крім того, позивач більше року має іншу родину та чекає на дитину. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати, на примирення не згоден. Позивач в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Строк на примирення позитивних наслідків не дав. Відповідачка в судовому засіданні не визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, просила відмовити в задоволенні позову та надати додатковий строк на примирення, однак свою позицію нічим не підтвердила. Суд, вислухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 20 червня 1998року в Іллічівському Відділі реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя, актовий запис № 203. Від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO]. Тривалий час сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Задовольнивши клопотання відповідачки, ухвалою суду від 22 вересня 2014 року сторонам було надано строк на примирення 1 місяць. Після спливу зазначеного терміну сторони не примирились, спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що усне клопотання позивачки про надання додаткового строку на примирення є нічим іншим, як спробою затягти розгляд справи, та, з урахуванням умов, які склалися в їх сім'ї, вважає недоцільним надавати сторонам додатковий строк для примирення, оскільки це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Таким чином, вивчивши всі обставини справи, відношення сторін до збереження шлюбу, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сімєю, втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 21.08.2014 року при перевірці користування електричною енергією контролери Голопристанського РЕЗ і ЕМ встановили у відповідача порушення правил користування електричною енергією, а саме: безоблікове споживання електричної енергії, шляхом самовільного підключення до мереж ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» Голопристанського РЕЗ і ЕМ з порушенням схеми підключення. Про виявлене порушення було складено акт №225911 від 21.08.2014р.. Таким чином, внаслідок порушення правил користування електричною енергією споживачем завдано збитків на суму 1764,79 грн., які позивач просить стягнути з [PERSON] також компенсувати за рахунок останнього понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги на підставах, що вказані в позовній заяві та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належними чином. Суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача застосувавши заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується і повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні було встановлено, що в ході перевірки користування електричною енергією контролери Голопристанського РЕЗ і ЕМ виявили порушення правил користування електричною енергією для населення відповідачем, про що було складено відповідний акт № №225911 від 21.08.2014р. На підставі даного акту та відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, було визначено розмір заподіяних [PERSON] збитків енергопостачальнику, який складає 1764,79 грн. Згідно ст.ст. 48, 53 Правил користування електричною енергією, споживач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією, розкрадання електроенергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електроенергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку. Розмір завданих енергопостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акту при виявлені порушення за методикою, затвердженої НКРЕ України. З огляду на вище наведене та

Outcome: approved