Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому просить в рахунок задоволення його вимог за договором позики від 28 січня 2011 року на суму 751015 гр. 25 коп. звернути стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями № 16 по вулиці Механізаторській в селі Руські Тишки Харківського району Харківської області шляхом застосування визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання йому права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, для чого надати йому право предявляти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавця), до КП «ХМБТІ», ДМС України, Державної реєстраційної служби України та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання витягів та інших документів, довідок про склад сімї, а також вчиняти всі інші дії, повязані з виконанням цих питань. Крім того, позивач просить передати йому в управління предмет іпотеки на період до його реалізації за визначеною ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедурою продажу, виселити відповідачів з іпотечного майна, звільнити житловий будинок від їхнього майна, предметів побуту та речей особистого вжитку, а також стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28 січня 2011 року відповідачі позичили у нього за договором позики 38400 гривень та 8000 доларів США на умовах повернення частинами (з розстроченням) із кінцевим терміном остаточного розрахунку до 28 січня 2013 року. В забезпечення зобовязань відповідачів перед позивачем за договором позики, 28 січня 2011 року відповідач [PERSON] уклав іпотечний договір, за яким в разі невиконання відповідачами зобовязань з повернення позики позивач набуває право звернути стягнення на переданий йому в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями № 16 по вулиці Механізаторській в селі Руські Тишки Харківського району Харківської області. Відповідачі належним чином не виконували покладені на них договором позики обовязки, внаслідок чого виникла заборгованість. Позивач вживав заходи позасудового врегулювання спору, направляв відповідачам вимогу про дострокове повернення боржником всієї суми боргу та про можливе звернення стягнення на заставлене майно в разі його неповернення. У звязку з ігноруванням відповідачами вимог позивача, він звернувся за захистом своїх прав в суд із позовом про стягнення з відповідачів боргу за договором позики. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 травня 2013 року було стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 747574 грн. 25 коп. та 3441 грн. судового збору. Зазначене судове рішення набрало законної сили, однак, відповідачі його не виконують, у звязку з чим позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок всіх його вимог за основним зобовязанням. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилися, надали суду заяву в якій позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві та просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що від своїх забов`язань не відмовлялися, однак не знали кому їм сплачувати гроші, також не знали, що [PERSON] знаходиться у місцях позбавлення волі. Суд, вислухавши пояснення відповідачів, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 28 січня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав у власність відповідачів, а відповідачі солідарно прийняли валютні цінності в сумі 8000 дол. США і 38400 гривень та зобовязалися повертати їх частинами по 1600 гривень не пізніше 28 числа кожного місяця та здійснити остаточне повернення позики не пізніше 28 січня 2013 року, а також сплатити на користь позивача неустойку в розмірі 3 % від суми простроченого зобовязання за кожен день прострочення. Договір викладений письмово і посвідчений нотаріально приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за № 198. Як засіб забезпечення виконання зобовязання відповідачів з повернення позивачеві боргу за вказаним договором позики, 28 січня 2011 року між відповідачем [PERSON] та позивачем укладений і нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 201 іпотечний договір, за яким відповідач [PERSON] передав позивачеві в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями № 16 по вулиці Механізаторській в селі Руські Тишки Харківського району Харківської області, який є приватною власністю відповідача [PERSON] і належить йому на підставі Акту, виданого 18 березня 1977 року Виконавчим комітетом Харківської районної ради народних депутатів Харківської області, розпорядження представника Президента України Харківської районної державної адміністрації Харківської області «Про передачу переселенського будинку у радгоспі ім. Карла Маркса в особисту власність [PERSON]» від 21 серпня 1992 року за № 537, довідки виданої Русько-Тишківською сільською радою народних депутатів Харківського району Харківської області 30 березня 1992 року, довідки Державної податкової інспекції Харківського району Харківської області від 01 жовтня 1992 року за № 30-334/543. Право власності зареєстроване Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 10 грудня 1992 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 45, згідно Реєстраційного посвідчення, виданого КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 10 грудня 1992 року. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 27871791, виданого КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 03.11.2010 року, реєстраційний № 31961143, номер запису: 45 в книзі: 1, предмет іпотеки складається з: будинок літ. А-1, житловою площею 54,5 кв. м., загальною площею 86,4 кв. м., сарай літ. Б, погріб літ. В, вбиральня літ. Г, огорожа № 1-3, колодязь літ. [PERSON] іпотеки розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер: 6325183501:00:002:0205, згідно витягу, виданого управлінням держкомзему у Харківському районі Харківської області, запис № 6440 від 23.08.2010 року. В п. 3 іпотечного договору сторони оцінили предмет іпотеки в суму 200000 грн. 00 коп. 26 липня 2012 року позивачем через представника була направлена вимога відповідачам про дострокове повернення всієї суми боргу в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України у звязку з простроченням поточних повернень, із пропозицією сплатити борг протягом 30 днів з моменту отримання вимоги, а також з попередженням про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначена вимога була направлена відповідачам цінними та рекомендованими листами, які відповідачі отримали, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштового відправлення. З урахуванням всіх цих обставин, 27 травня 2013 року Харківським районним судом Харківської області винесене заочне рішення у справі № 635/815/13-ц за позовом [PERSON] про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] боргу за договором позики, яким вирішено стягнути з відповідачів на користь позивача 747574 грн. 25 коп. в рахунок боргу, який згідно мотивувальної частини рішення складається з неповернутої частини позики в сумі 8000 дол. США та 35200 гривень, процентів за користування коштами виходячи з облікової ставки НБУ в період з 28.01.2011 року по 22.01.2013 року на суму 1214 дол. США та 5375 грн. 67 коп., трьох процентів річних за період з 04.05.2011 року по 22.01.2013 року в сумі 96 дол. США та 957 грн. 11 коп., інфляційного збільшення боргу в сумі 289 грн. 60 коп., неустойки в розмірі 35280 дол. США та 349344 грн. 00 коп., що загалом відповідно до встановленого НБУ на дату винесення заочного рішення офіційного курсу валют складало 747574 грн. 25 коп. Також було стягнуто з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 3441 грн. 00 коп. Оскільки зазначене заочне рішення набрало законної сили, згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені цим судовим рішенням судом не доказуються, оскільки у даній справі беруть участь ті самі особи щодо яких встановлено ці обставини. Згідно інформації з наданих представником позивача і залучених судом до матеріалів справи роздруківок з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, відповідачі не виконали вказане судове рішення і виконавче провадження на час розгляду справи триває. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про задоволення його вимог до відповідачів за договором позики від 28 січня 2011 року на суму 751015 грн. 25 коп. зверненням стягнення на переданий йому відповідачем [PERSON] в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями № 16 по вулиці Механізаторській в селі Руські Тишки Харківського району Харківської області. Згідно ст. 39 Закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві. В. п. 11 іпотечного договору від 28 січня 2011 року сторони визначили позасудовий порядок звернення стягнення на іпотечне майно шляхом або набуття іпотекодержателем права власності на нього, або шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку». В своїй заяві позивач просить звернути стягнення на іпотечне майно шляхом надання йому як іпотекодержателевю права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі в порядку процедури згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно ч. 2 ст. 36 Закону, визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умови п. 11 іпотечного договору, право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя належить останньому. Визначені договором способи задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджають застосувати інші встановлені законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р., право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК, ст. ст. 3 і 4 ЦПК України). Тому, суд приходить до висновку про законність вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду на підставі ст. 39 Закону України «Про іпотеку» із застосуванням визначеної ст. 38 Закону процедури продажу шляхом надання позивачу як іпотекодержателеві права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцю та вчинення всіх необхідних юридично значимих дій, повязаних з таким продажем. Згідно розяснень, що містяться в п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р., резолютивна частина рішення суду, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, має відповідати як вимогам ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, а саме в ній повинна бути зазначена початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна). Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням, предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. З метою реального виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу його позивачем як іпотекодержателем будь-якій особі - покупцю, суд вважає за доцільне і можливим задовольнити вимогу позивача про передачу предмета іпотеки йому в управління на період до його реалізації. Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Разом з тим, в ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 Закону встановлений певний порядок дій іпотекодержателя: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у цей або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено і в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач через свого представника 01 березня 2012 року направляв іпотекодавцю [PERSON] цінні та рекомендовані листи із вимогою про виселення з іпотечного майна іпотекодавця та всіх мешканців, що проживають там зі згоди останнього або без такої згоди. Вказані листи із вимогою про виселення були отримані іпотекодавцем [PERSON], про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення. Таким чином, позивачем дотримано передбачену ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України процедуру направлення іпотекодавцю вимоги про добровільне звільнення житлового приміщення не менш ніж за 30 днів до подання в суд позову із вимогою про примусове виселення, і тому суд вважає цю вимогу також обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. З огляду на вказану вимогу закону, враховуючи задоволення судом вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, вбачається необхідним визнати такими, що не підлягають виконанню видані позивачу на підставі заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 травня 2013 року у справі № 635/815/13-ц виконавчі листи щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики та судового збору. В задоволенні позову в частині звільнення житлового будинку від належних відповідачам, майна, предметів побуту і речей особистого вжитку суд вважає необхідним відмовити, оскільки позивач не довів суду наявність таких речей у будинку. Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 79, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: partial