Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, покликаючись на те, що відповідно до укладеного договору №Е/V 3161 від 31 серпня 2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 70000,00 доларів США строком до 31 серпня 2012 року. У порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 14 грудня 2015 року має заборгованість 47355,93 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір поруки між банком та [PERSON], відповідно до якого він на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязаннях відповідача [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Просить стягнути солідарно з відповідачів борг за кредитним договором №Е/V 3161 від 31 серпня 2007 року в сумі 47355,93 доларів США та судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 31 серпня 2007 року, ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], згідно укладеного кредитного договору №Е/V 3161 від 31 серпня 2007 року, надано кредит у сумі 70000,00 доларів США на строк до 31 серпня 2012 року, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 15,00% річних, у випадку порушення зобовязань по поверненню кредиту 32,00% річних. Погашення заборгованості здійснюється «20» числа кожного місяця у сумі 1665,00 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із суми траншу кредиту, відсотків, сальдо та винагороди. /а.с. 16-18/ Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У встановлені договором строки відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору №Е/V 3161 від 31 серпня 2007 року щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно п.п. 6.1., 6.2. кредитного договору №Е/V 3161 від 31 серпня 2007 року при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання щодо повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди і комісії, позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 00,20% від суми простроченного платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійнох облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня. А також при порушенні позичальником зобовязань позичальник сплачує банку штраф у розмірі 02,00% від суими кредиту. /а.с. 17/ У відповідності до п. 6.6. кредитного договору №Е/V 3161 від 31 серпня 2007 року при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого угодою, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250,00 грн.+05,00% від суми позову. /а.с. 17/ Станом на 14 грудня 2015 року, внаслідок порушення відповідачем [PERSON] зазначених умов закону та договору, заборгованість за кредитним договором №Е/V 3161 від 31 серпня 2007 року становить 30671,91 доларів США заборгованість за кредитом, 9690,01 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 4728,99 доларів США пеня за насвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 2265,03 доларів США штрафу, а всього 47355,93 доларів США, що стверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №Е/V 3161 від 31 серпня 2007 року. /а.с. 7-10/ На забезпечення виконання кредитного договору №Е/V 3161 від 31 серпня 2007 року між банком та [PERSON] 31 серпня 2007 року було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором в повному обсязі. /а.с. 20/ Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи наведене суд вважає, що заборгованість за кредитним договором №Е/V 3161 від 31 серпня 2007 року, слід стягнути також і з відповідача [PERSON], як з поручителя. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідачів у повному обсязі.

Outcome: approved