Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що йому та відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що з моменту розірвання шлюбу з [PERSON], спільне проживання та користування належною їм квартирою стало неможливим через неприязні стосунки і невелику площу житла, у зв'язку з чим він вимушений звернутись до суду із позовом про визначення його долі у праві спільної сумісної власності, стягнення компенсації за вартість його частки квартири з відповідачів та припинення права власності. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити її з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що сплатити компенсацію вартості частки позивача не має можливості, оскільки працює у Кам'янському міжрайонному управлінні водного господарства і отримує невелику заробітну плату. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, вказуючи, що не має можливості сплатити компенсацію вартості частки позивача, оскільки вона є пенсіонеркою та має незначний дохід. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідачів, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло №11189, яке видане Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради 15.07.1998 року, квартира яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, а згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, оскільки обставин, щоб вказували на інший розподіл часток між сумісними власниками щодо сумісного спільного майна на підставі домовленості між ними чи рішення суду, чи інших обставин, у судовому засіданні не встановлено, слід визначити частки кожного з співвласників квартири кожному по 1/3 частки за співвласниками. У зв'язку з цим є підстави для визнання за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Вимоги позивача про стягнення з відповідачів компенсації за вартість частки квартири, та припинення права власності є такими, що задоволенню не підлягають виходячи з наступного. У Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року, яка є обов'язковою для застосування, викладено правову позицію згідно якої, судам при вирішенні справ про стягнення грошової компенсації за належну частку в праві спільної власності на квартиру слід враховувати загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому судам слід ретельно вивчати обставини справи з метою з'ясування, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. Обмежуючи право позивача на грошову компенсацію вартості частки квартири, якою фактично володіють та користуються лише відповідачі, і виходячи при цьому з інтересів останніх (їх скрутного матеріального становища), суду необхідно перевіряти можливість сплати відповідачами такої компенсації і врахувати, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної сумісної власності.

Outcome: partial