Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості. У позовній заяві вказував, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 08.04.2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5328,68 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов і правил банк має право проводити договірне списання з відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 26.05.2019 року має заборгованість 26002,06 грн., яка складається з наступного: -4430,75 грн. - заборгованість за кредитом; -1,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -8152,58 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -13416,93 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 09.09.2019 року. Позивач в судове засідання не з`явився, надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що 08.04.2015 року відповідач маючи невиконані кредитні зобов`язання за якими ним неодноразово порушені строки та порядок погашення заборгованості, за власним бажанням звернувся до банку з метою створення сприятливих умов для виконання зобов`язань по кредитним договорам. Генеральною угодою сторони погодили новий строк погашення заборгованості, а саме з 08.04.2015 по 31.10.2015 року, розмір заборгованості, розмір відсоткової ставки, порядок і спосіб внесення платежів. Сторонами при укладанні договору були обговорені всі істотні умови. Щодо строків позовної давності зазначив, що позивачем при зверненні до суду дотримано строк позовної давності, оскільки за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовної заяви, пояснила, що вона розрахувалась по своїм боргам, розрахунок позивача є незрозумілим, заявила клопотання про застосування загального і спеціального строку позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , яка після одруження змінила прізвище на [PERSON] , 08.04.2015 року уклала Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н. Сторони погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. За умовами договору відповідач отримав строком на 6 місяців, тобто з 08.04.2015 року до 31 жовтня 2015 року включно, кредитні кошти у розмірі 5328,68 грн. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі, зі сплатою процентів в розмірі 0,001% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві до 25 числа кожного місяця кошти у сумі 888,11 грн. (щомісячний платіж) упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом в заяві. Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідно до п.2.5 Генеральної угоди про реструктуризацію боргу та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту, процентів, оплатити винагороду Банку. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач отримав кошти по укладеному договору, але не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 26.05.2019 року має заборгованість 26002,06 грн., яка складається з наступного: -4430,75 грн. - заборгованість за кредитом; -1,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -8152,58 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -13416,93 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Таким чином, на підставі досліджених доказів суд вважає, що відповідач дійсно має борг перед Банком за вказаним кредитним договором. Однак у задоволенні позовних вимог позивача належить відмовити у зв`язку з пропуском банком позовної давності з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Остання зобов`язалася повертати кредит з процентами періодичними платежами впродовж 6 місяців до 31 жовтня 2015 року включно. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 6 місяців - до 31 жовтня 2015 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 31 жовтня 2015 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно із ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч. 4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відтак, оскільки умовами укладеного договору визначено кінцевий строк повернення кредиту 31.10.2015 року, тому 01.11.2018 року сплив строку позовної давності, а позивач звернувся до суду 07.06.2019 року. Посилання позивача у відповіді на відзив, що перебіг строку позовної давності потрібно рахувати з моменту закінчення строку дії кредитної картки, дія якої закінчується 11.2018 року, суд вважає помилковим, а практика Верховного Суду з даного питання стосується випадків де кінцевий строк повернення кредиту сторонами не визначений. Ст. 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки. Таким чином позовна давність спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Приймаючи до уваги наведене, суд визнає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, але вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування позивачу судового збору не має.

Outcome: dismissed