Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 11 березня 2012 року\~ помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами № 59 в с. Маюрки Перечинського району. Так, фактом спільного проживання з спадкодавцем дружина [PERSON] та внук останнього [PERSON] прийняли спадщину за ним у рівних частинах. Однак, 14 лютого 2015 року померла його матір, а 08 січня 2017 року племінник. При цьому, він з поважних причин пропустив строк встановлений ст. 1270 ЦК України\~ для\~ прийняття\~ спадщини за [PERSON], у звязку з чим судом було визначений такий додатково. Оскільки він прийняв спадщину за племінником, однак нотаріусом у оформленні такої було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання [PERSON] не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не зявився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Перечинського районного суду від 18 вересня 2018 року встановлено, що 11 березня 2012 року помер батько [PERSON] та [PERSON] [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 131547, виданим виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 12 березня 2012 року (а. с. 4, 7, 8, 46). Також встановлено, що згідно довідок виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області [PERSON], який помер 11 березня 2012 року, був головою домогосподарства № 59 в с. Маюрки Перечинського району Закарпатської області, де на момент смерті останнього і до 11 вересня 2012 року були зареєстровані та проживали його дружина [PERSON], [INFO], та онук (син [PERSON]) [PERSON], [INFO] (а. с. 8-12). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54330749 від 04 грудня 2018 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], який помер 11 березня 2012 року, відсутня (а. с. 39). Так, [PERSON] як спадкоємець першої черги одноосібно прийняла спадщину за чоловіком, оскільки постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від такої. Однак, 14 лютого 2015 року померла [PERSON], а 08 січня 2017 року [PERSON] (а. с. 5, 6). Відповідно до довідок виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області на день смерті [PERSON] та до 14 липня 2015 року в будинку № 59 в с.Маюрки Перечинського району\~ Закарпатської\~ області\~ був\~ зареєстрований\~ та\~ проживав [PERSON] (а. с. 13). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54330768 від 04 грудня 2018 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла 14 лютого 2015 року, відсутня (а. с. 40). Таким чином, оскільки [PERSON] постійно проживав разом із бабусею на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовився від неї, а інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], не встановлено (а. с. 13, 40), тому він прийняв таку одноосібно та аж до смерті 08 січня 2017 року був головою домогосподарства № 59 в с. Маюрки Перечинського району (а. с. 27). Згідно довідки виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 2682 від 25 жовтня 2018 року на момент смерті [PERSON] за вказаною адресою зареєстровані особи були відсутні, ніхто не проживав (а. с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Так, 25 жовтня 2018 року [PERSON] на підставі рішення Перечинського районного суду від 18 вересня 2018 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 29/2018 стосовно спадкодавця [PERSON], який помер 08 січня 2017 року, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не відмовився від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину (а. с. 43-52). Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 97/01-16 від 25 жовтня 2018 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], який помер 08 січня 2017 року, оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 59 в с. Маюрки Перечинського району, відсутній (а. с. 16). Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи те, що [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовився від неї, а інших спадкоємців першої-третьої черг, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], не встановлено (а. с. 14, 43-52), тому позивач прийняв таку одноосібно. Оскільки у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до меморіального ордеру № [NUMBER] від 26 жовтня 2018 року позивачем сплачено 704,80 грн. судового збору (а. с. 1). Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, [PERSON] з державного бюджету слід повернути 352,40 грн. (704,80 грн. х 50%), а інші 50% судового збору стягнути на його користь з Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, що відповідає положенням ст. ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved