Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати дійсним Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений та зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] на Регіональній універсальній товарній біржі «Таврійська» 14.03.2001 р. У судове засідання позивач не з»явився, у своїй письмовій заяві просив справу розглянути у свою відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач, будучи повідомленим належним чином, у судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомила. За згодою позивача суд розглянув справу на підставі наявних доказів в порядку заочного розгляду у відповідності зі ст. ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які є у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається що 14 березня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений регіональною універсальною товарною біржею «Таврійська». Позивач прийняв майно і своє право власності на спірну квартиру зареєстрував 14 березня 2001 року в Каховському державному бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. Відповідно до ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За приписами ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною 1 ст.47 УРСР визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №3 від 28 квітня 1978 року, чинної на час виникнення правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори: довічного утримання, застави, купівлі-пролажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування житлового будинку (квартири) чи його (її) частини, дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Згідно ч.2 ст.48 ЦК УРСР якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В матеріалах справи відсутні докази ухиляння відповідача [PERSON] від нотаріального посвідчення договору, про такі обставини не зазначив і позивач у своїй позовні заяві. Інших підстав для визнання договору дійсним позивачем не заявлено, як і підстав для визнання за ним права власності. Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах об'єктів нерухомого майна і, зокрема, квартир, вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню. Спірний договір нотаріально посвідчений не був. За таких обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, які не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed