Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, за якою просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 64\~486,48 грн. та судовий збір. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що з позовом не згоден, оскільки, згідно ч. 1 ст. 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Тому просить суд у позові відмовити. Ухвалою Шевченківського районного суду від 28.11.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванню обставин справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.09.2014 року наказом №203о/с сержанта міліції [PERSON] призначено міліціонером взводу охорони обєктів Жовтневого міжрайонного відділу УДСО, з 09.09.2014 р., після закінчення Вінницького вищого професійного училища. 02.10.2015 року в м. Запоріжжя по вул. Іванова в районі гаражного кооперативу «Лада» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 212140», державний номер 081301, власником якого є Управління поліції охорони в Запорізькій області, під керуванням [PERSON], та автомобіля «SKODA RAPID», державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], під керуванням [PERSON] Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2015 р. по справі №336/7429/15 водія [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. 22.06.2017 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя по справі №336/8371/15ц стягнуто з Управління поліції охорони в Запорізькій області на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 58\~848,00 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., та судові витрати в сумі 638,48 грн., всього стягнуто 64\~486,48 грн. Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 09.08.2018р. вище вказане рішення залишено без змін. Платіжним дорученням №6645 від 24 вересня 2018 р. Управління поліції охорони в Запорізькій області перерахувало на підставі виконавчого листа №336/8371/15-ц від 05.09.2018 р. на користь [PERSON] суму боргу 64\~486,48 грн. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначено, що за правилами ст.132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Відповідно до ч. 3 ст. 136 КЗпП України, порядок покриття шкоди, заподіяної працівником провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми відшкодування в порядку регресу підлягають частковому задоволенню розмірі середнього місячного заробітку відповідача (7822,02 гривень, про що слідує із відповідної довідки). Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Доводи відповідача про пропуск позивачем строку, передбаченого ч.3 ст. 233 КЗпП України, не впливають на висновок суду, оскільки встановлено, що лише у вересні 2018 року платіжним дорученням Управління поліції охорони в Запорізькій області перерахувало суму боргу. На підставі викладеного,

Outcome: partial