Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що отримала у нотаріуса інформаційну довідку № 34560038 відносно її [ADDRESS] на яку накладено арешт постановою б/н від 15.09.2003 р., яка була винесена слідчим СУ ГУ МВС України в м. Києві (як вказано у позові). Як вказує позивач, вона не має жодного відношення до накладеного арешту і тому вважає, що такий арешт є неправомірним і потребує скасування, так як позивач є єдиним та повноважним власником квартири. Тому просить суд зняти арешт із [ADDRESS], накладений постановою б/н від 15.09.2003 р. У судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги в повному об'ємі. Представник відповідача - ГУ Національної поліції у м. Києві у судове засідання своїх представників не надіслав. У відповідності до положень ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України захисту в порядку цивільного судочинства підлягає лише порушене право. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до договору купівлі-продажу від 01.06.2000 р. позивач [PERSON] купила [ADDRESS]. У відповідності до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно постановою б/н 15.09.2003 р. слідчим управлінням Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності становлять три складові - право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Володіння майном - це юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника встановлювати, змінювати та припиняти юридичне існування майна. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, як з'ясував суд, у відповідності до постанови ст. слідчого СВ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві (на той час) [PERSON] від 15.09.2003 р. на [ADDRESS], яка (як вказано у постанові) належала [PERSON] було накладено арешт, так як 01.06.2000 р. [PERSON] за попередньою змовою з невстановленими особами шляхом шахрайства та зловживаючи довірою оформила договір купівлі-продажу квартири, а у подальшому заволоділа грошима за продаж даної квартири. Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2001 р. Мінським (Оболонським) р/с м. Києва було винесено рішення щодо задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання останнього не чинити перешкод у користуванні [ADDRESS]. Таким чином на підставі вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] - як власника майна підлягає задоволенню, так як було встановлено, що своїми діями ст. слідчий СВ (на той час) Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві - як працівник відповідача повинен був у відповідності до чинного законодавства та отриманих документів від позивача скасувати даний арешт, але так цього і не зробив. На підставі викладеного та

Outcome: approved