Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та просив суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № б/н від 06.09.2007 року у сумі 28846,66 гривень та судові витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що згідно кредитного договору № б/н від 06.09.2007 року [PERSON] було надано кредит у розмірі 11000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав та станом на 31.03.2016року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 28846,66 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю, посилаючись на підстави зазначені у позові та на свої пояснення надані в судовому засіданні, просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що 06.09.2007 року вона підписала кредитний договір з позивачем на суму 500,00грн., який на даний час нею погашений повністю. Іншої картки та грошових коштів від банку вона не отримувала. Просить суд відмовити у задоволені позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи в їх сукупності, доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в договірних правовідносинах. 06.09.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, який складається із заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг, відповідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 11000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, порядком і умовами погашення заборгованості по кредиту, сплатою нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат (далі Договір) (а.с.8-16). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач ознайомився та погодився при підписанні договору, відповідач повинен погашати заборгованість по кредиту, проценти за його використання та комісію. Крім того, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення строків платежів, відповідач зобовязаний сплатити Банку штраф (у фіксованій та процентній частинах). Згідно п. 3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Як передбачає ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Проте, на порушення умов Договору, відповідач належним чином не виконав зобовязання, передбачені цим Договором. Відповідно до розрахунку заборгованості по Договору, станом на 31.03.2016 року сума заборгованості становить 28846,66 грн., з яких 10778,86 грн. заборгованість за кредитом, 14881,50 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом,1336,46 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. штраф (фіксована частина), 1349,84 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-7). Приймаючи рішення по суті заявлених вимог, суд керується положеннями ст. ст. 610, 611 ЦК України, якими передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання і при цьому порушенні наступають правові наслідки встановлені договором або законом. З приводу зазначеного, суд погоджується з доводами позивача, що мало місце неналежне виконання відповідачем договірних зобовязань. Так, Банк у повному обсязі виконав свої зобовязання, натомість відповідач порушив умови договору, в наслідок чого банк не може повернути кредитні кошти, які були видані відповідачу у тимчасове користування зі сплатою процентів за користування даними коштами. Оскільки позичальником не надано суду доказів самостійної вчасної оплати\~та погашення кредиту, суд не бере до уваги заперечення відповідача, оскільки вони правового значення для вирішення зазначеного правового спору не мають, зазначені посилання є необґрунтованими. Таким чином, сума заборгованості по кредитному договору заявлена в позові підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. \~\~ Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1378,00грн., сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved