Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача на свою користь, [PERSON], грошових коштів в сумі 4 980 000,0 гривень, на обґрунтування чого посилався на те, що 13 грудня 2013 року відповідач отримав від позивача позику на суму в розмірі 4 980 000,0 гривень, що складало еквівалент 600 000,0 доларів США, про що було укладено договір позики №01/02. За п.3.1 зазначеного договору відповідач зобов'язався повернути позику в строк до 12 квітня 2014 року. Листом від 10 квітня 2014 року позивачем було встановлено строк для повернення суми позики у повному обсязі до 15 квітня 2014 року. Втім, на час звернення до суду з позовом та розгляду справи відповідач заборговані грошові кошти не повернув, у зв'язку із чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою суду від 25 червня 2014 року за заявою позивача замінено первісного позивача - Капобель Андрія Андрійовича на належного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНСС». Представник відповідача надав суду заяву, якою пред'явлені позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, просив розглядати справу та вирішити спір за його відсутності. Позивач надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути позов за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Судом встановлено, що 13 грудня 2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНСС», від імені якого діяв директор Капобель Андрій Андрійович, укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 4 980 000,0 гривень, що за домовленістю сторін (із розрахунку 8 гривень 30 копійок за 1 долар США) є еквівалентним 600 000,0 доларів США, а останній зобов'язався їх повернути в порядку, передбаченому умовами цього договору, проте в будь-якому випадку до закінчення терміну, обумовленого розділом 3 договору. Відповідно п.п. 2.1., 2.2. зазначеного договору передання позикодавцем позичальнику зазначеної в п.1.1 грошової суми здійснюється готівкою в національній валюті України в повному обсязі на момент підписання договору. Підписання сторонами договору підтверджує факт одержання позичальником від позикодавця грошових коштів в сумі, обумовленій в п.1.1 договору, та є доказом передачі позики від позикодавця позичальнику. Згідно з п. 3.1. договору термін надання позики становить 4 місяці, тобто до 12 квітня 2014 року. Листом від 10 квітня 2014 року позивачем встановлено дату повернення суми позики у повному обсязі до 15 квітня 2014 року. 18 квітня 2014 року [PERSON] направлено претензію відповідачу щодо неповернення суми боргу, проте до сьогоднішнього дня позичальник коштів не повернув та ухиляється від повернення суми позики. Таким чином, грошове зобов'язання виконано відповідачем належним чином не було, чим порушено вимоги ст. 1049 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строки й у порядку, установлений договором. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно із ст. ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 524 ЦК України валютою зобов'язання є національна валюта України. Згідно з правилом частини 2 статті 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на 25.06.2014 року офіційний курс гривні складає 1188,19 за 100,0 доларів США. З огляду на ці правила, враховуючи, що між сторонами виникло зобов'язання із договору позики, за умовами якого відповідач повинен повернути позивачу суму боргу, що є еквівалентом 7 128 000,0 гривень на день ухвалення рішення. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи, що наданий позивачем розрахунок здійснений у відповідності до іншого курсу, загальна сума заборгованості визначена позивачем у розмірі 4 980 000,0 гривень, суд має задовольнити вказану вимогу в межах, заявлених позивачем, що не позбавляє його права пред'явити такі вимоги в іншому провадженні. В решті позовних вимог суд має відмовити, оскільки для спірних правовідносин можливість застосування таких способів захисту цивільних права чинним законодавством не передбачена, тому ці способи захисту є неприйнятними та неналежними. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. У відповідності до ст.88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 3654,0 гривень судового збору.

Outcome: partial