Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, вказуючи, що 15.11.2014 року між ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 530501284.14, відповідно до умов якого ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли були заподіяні у зв`язку з пошкодженням, знищенням або втратою автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер [NUMBER] . 07.10.2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «Деу», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2015 року відповідача визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Toyota Rav 4» відповідно до рахунку ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» склала 26465,61 грн. На виконання умов договору та відповідно до заяви страхувальника ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на підставі рахунку ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» у розмірі 26465,61 грн., перерахувавши кошти на рахунок ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД». Відповідач у добровільному порядку не відшкодував завдану шкоду, тому позивач просив стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 26465,61 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача Храмов Я.М. в судовому засіданні, котре здійснювалося в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначаючи, що він не згодний з визначеною у висновку судового експерта вартістю відновлення пошкодженого автомобіля, оскільки його не було викликано на первинний огляд пошкодженого транспортного засобу та він вважає, що деякі ремонтні роботи, котрі були здійснені на автомобілі, не було необхідності робити, так як деякі відремонтовані частини автомобіля не були пошкоджені внаслідок ДТП. У зв`язку з викладеним, відповідач просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.10.2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та автомобіля «Деу», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача (а.с. 7). Відповідно до постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04.11.2015 року відповідача [PERSON] було винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 3). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» згідно договору добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 530501284.14 від 15.11.2014 року (а.с. 4-6). ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на підставі звіту про визначення вартості відновлювального ремонту № 123/15А від 15.10.2015 року (а.с. 8-21) було складено акт № АМ14622 про надання послуг від 27.10.2015 року, на підставі котрого було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 26465,61 грн. на рахунок ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД», що підтверджується платіжним дорученням № 2557 від 25.09.2015 року (а.с. 25). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована (а.с. 7). Відповідно до частини 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням встановленого, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 26465,61 грн. Суд критично ставитьсь до заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву і в судовому засіданні, оскільки вони суперечать письмовим доказам, що містяться в матеріалах справи, фактичним обставинам, встановленим під час розгляду справи; на спростування цих доказів відповідачем жодного доказу не надано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved