Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 5413 гривень 64 копійки заборгованості та судові витрати у справі. Позов мотивовано тим, що 8 серпня 2016 року між сторонами укладено договір про надання освітніх послуг. На підставі наказу № 444-с від 11 серпня 2016 року відповідач була зарахована на навчання до Харківського державного університету харчування та торгівлі за денною формою навчання, освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» зі скороченим терміном навчання в Навчально-науковий інститут харчових технологій та бізнесу. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] не виконала у повному обсязі свої обов'язки за договором і у неї перед університетом виникла заборгованість в сумі 2397 гривень 50 копійок. Позивач вважає, що відповідно до пункту 12 договору за несвоєчасну оплату освітніх послуг відповідачеві нарахована пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, що складає 268 гривень 14 копійок. Крім того, позивач вказав, що 29 серпня 2016 року між сторонами було укладено договір № 67 на проживання в гуртожитку № 1 університету. На підставі наказу № 486-с від 31 серпня 2016 року відповідач була поселена у гуртожиток № 1 (кімната 540) строком з 1 вересня 2016 року по 31 серпня 2017 року. Вартість проживання в гуртожитку № 1 для студентів денного відділення університету склала 330 гривень на місяць. На підставі наказу № 281-с від 1 червня 2017 року відповідач [PERSON] була відрахована з числа студентів університету за порушення умов контракту та виселена з гуртожитку, при цьому у неї перед університетом виникла заборгованість в сумі 2748 гривень. Листом № 01-40-02/1054 від 13 листопада 2017 року університет попереджав відповідача про наявність заборгованості та вимагав повного виконання прийнятих обов'язків за договором, однак звернення відповідачем залишилось без задоволення та офіційної відповіді. 15 травня 20187 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. 9 листопада 2018 року справа призначена до судового розгляду. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 8 серпня 2016 року між Харківським державним університетом харчування та торгівлі, як виконавцем та громадянкою [PERSON] було укладено договір про надання освітніх послуг (а.с. 6-7). На підставі наказу № 444-с від 11 серпня 2016 року відповідач [PERSON] була зарахована на навчання до Харківського державного університету харчування та торгівлі за денною формою навчання, освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» зі скороченим терміном навчання в Навчально-науковий інститут харчових технологій та бізнесу (а.с. 8). Відповідно до пункту 9 договору від 8 серпня 2016 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 12150 гривень, зокрема: 1 курс - 6075 гривень; 2 курс - 6075 гривень (а.с. 7). Пунктом 10 укладеного договору від 8 серпня 2016 року визначено, що замовник вносить оплату щосеместрово, безготівково у термін до початку семестру/навчального року (до 25 серпня та до 1 лютого поточного навчального року. Оплата за один семестр складає 50 відсотків встановленої суми відповідного курсу та форми навчання (а.с. 7). Крім того, відповідно до пункту 12 укладеного договору від 8 серпня 2016 року за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день построчення (а.с. 7). Як вбачається зі звіту по студенту [PERSON], станом на 23 березня 2018 року борг на кінець періода склав 2397 гривень 50 копійок; пеня нарахована в сумі 268 гривень 14 копійок; загальна сума заборгованості склала 2665 гривень 64 копійки (а.с. 9). 29 серпня 2016 року між Харківським державним університетом харчування та торгівлі, як виконавцем та громадянкою [PERSON] було укладено договір № 67 на проживання в гуртожитку № 1 університету (а.с. 10). На підставі наказу № 486-с від 31 серпня 2016 року відповідач була поселена у гуртожиток № 1 (кімната 540) строком з 1 вересня 2016 року по 31 серпня 2017 року (а.с. 11-18). Вартість проживання в гуртожитку № 1 для студентів денного відділення університету склала 330 гривень на місяць (а.с. 19). На підставі наказу № 281-с від 1 червня 2017 року відповідач [PERSON] була відрахована з числа студентів університету за порушення умов контракту та виселена з гуртожитку (а.с. 20). Станом на 1 червня 2017 року у відповідача [PERSON] перед університетом виникла заборгованість в сумі 2748 гривень (а.с. 22). 13 листопада 2017 року та 19 грудня 2017 року позивач направив на адресу відповідача вимоги щодо повного виконання прийнятих обов'язків за договором (а.с. 23-24). Докази надання відповідачем [PERSON] відповідей на звернення позивача, в справі відсутні. Дослідивши та оцінивши в сукупності докази, які надані у справі, суд дійшов висновку про те, що позивач повністю довів обставини, які викладені у позовній заяві. Встановлені факти вказують на такі права та обов'язки сторін. Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України). Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 2 статті 903 ЦК України). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина 1 статті 546 ЦК України). Відповідно до частин 1 і 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що відповідач зобов'язана виконати обов'язки за укладеними договорами та сплатити пеню за порушення зобов'язання. Судові витрати необхідно віднести за рахунок відповідача, враховуючи вимоги частини 1 статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved