overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнив його та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 08.06.2018 перебував в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобовязання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачці від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на його користь невиплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 27949,92 грн. Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Представник позивача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити, справу просить розглядати без його участі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 08.06.2018 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно ч.1ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116\~КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі становить 27949,92 грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 27949,92 грн. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнив його та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 10.09.2018 перебував в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобов'язання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачці від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на його користь невиплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 126630,54 грн. Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Представник позивача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги уточнив та просить стягнути з ПАТ «СМНВО» на користь позивача невиплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 126230,54 грн. з урахуванням утриманих податків. Справу просить розглянути без його участі та участі позивача. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 10.09.2018 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі становить 126230,54 грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 126230,54 грн. з урахуванням утриманих податків. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнив його та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 13.06.2018 перебував в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобовязання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачці від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на його користь невиплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 12675,52 грн., та компенсацію втрати частини доходу за порушення строків виплати заробітної плати. Позивач в судовому засіданні надав суду письмову заяву в якій уточнив позовні вимоги та просить стягнути з ПАТ «СМНВО» на його користь невиплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 12675,52 грн., та компенсацію втрати частини доходу за порушення строків виплати заробітної плати в розмірі 624,20 грн. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 13.06.2018 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно ч.1ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116\~КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі становить 12675,52 грн. Компенсацію втрати частини доходу за порушення строків виплати заробітної плати, відповідно до розрахунку зробленого сумською обласною радою професійних спілок та наданого позивачем, становить 624,20 грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 12675,52 грн., та компенсацію втрати частини доходу за порушення строків виплати заробітної плати в розмірі 624,20 грн. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнив його та свої вимоги обґрунтовує тим, що до 27.06.2018 перебував в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобовязання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачу від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 29490,81 грн., в т.ч. сума нараховану вихідну допомогу в розмірі 10730,18 грн. Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій просить справу слухати в його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Суд, згідно ст.280 ЦПК України, та враховуючи думку позивача, вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутності відповідача, оскільки зібрано достатньо доказів щодо прав та обовязків сторін. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 27.06.2018 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.5) Згідно ч.1ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116\~КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 29490,81грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Оскільки відповідач не виплатив позивачу належну до сплати суму заробітної плати, то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнив йогота\~свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що до\~30.11.2018\~перебував в\~трудових відносинах\~з ПАТ\~«СМНВО».\~Передбачені ст.116\~КЗпП України\~зобовязання відповідач\~не виконав,\~а саме:\~не виплатив\~всіх сум,\~що належить\~позивачу від\~підприємства,\~що є\~грубим порушенням\~вимог КЗпП\~України.\~Тому позивач\~просить стягнути\~з Публічного\~акціонерного товариства\~«Сумське машинобудівне\~науково-виробниче\~обєднання» на\~його користь\~заборгованість із\~заробітної плати\~та вихідної\~допомоги в розмірі 84027,76 грн. Позивач,\~повідомлений належним\~чином про\~час та\~місце розгляду\~справи,\~в судове\~засідання не\~зявився,\~надав суду\~письмову заяву\~в якій\~позовні вимоги\~про стягнення\~з ПАТ\~«СМНВО» на\~його користь\~заборгованості із\~заробітної плати\~та вихідної\~допомоги в\~розмірі 81027,76\~грн.\~підтримує в\~повному обсязі\~та просить\~їх задовольнити.Справу просить розглянути без його участі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 30.11.2018 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно ч.1ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116\~КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі та вихідній\~допомозістановить 84027,76 грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Враховуючи наведене,\~суд вважає\~необхідним стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~із заробітної\~плати та\~вихідної допомоги в розмірі 84027,76 грн. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнив його та свої вимоги обґрунтовує тим, що з до 27.06.2018 перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобов'язання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачці від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 69536,65 грн. Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача надав суду письмову заяву в якій просить справу слухати в його відсутності та відсутності позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Суд, згідно ст.280 ЦПК України, та враховуючи думку представника позивача, вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутності відповідача, оскільки зібрано достатньо доказів щодо прав та обов'язків сторін. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебувала в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 27.06.2018 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.5) Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі. Відповідно до розрахункового листа, копія якого знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 69536,65 грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Оскільки відповідач не виплатив позивачу належну до сплати суму заробітної плати, то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши його в подальшому, до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19 жовтня 2003 року у виконкомі Михальчанської сільської ради Сторожинецького району, Чернівецької області було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON], актовий запис №36. Від шлюбу у сторін народилося двоє синів: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Причиною розпаду сім'ї послужили ті обставини, що у сторін різні погляди на життя, сторони припинили спільно проживати у грудні 2013 року. Позивач просив шлюб розірвати та дітей залишити проживати біля нього. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, питання про місце проживання дітей біля нього просив судом не розглядати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, визнавши позовні вимоги про розірвання шлюбу. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 19.10.2003 року у виконкомі Михальчанської сільської ради Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис №36, від якого народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO], які проживають біля позивача. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд виходить із встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, а також враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на це суд знаходить, що уточнені позовні вимоги про розірвання шлюбу є обгрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки позивач не хоче примирення, а відповідач не надала заперечень на позов, тому, на думку суду дана сім`я розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши його, в якому просить шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 26 липня 2008 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1592 розірвати, покликаючись на те, що подружнє життя не склалось, через постійні суперечки спільне життя стало неможливим, відносини поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, тривалий час проживають окремо та не ведуть спільного господарства. У шлюбі народилася донька - [PERSON] [INFO]. Вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому просить такий розірвати. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала повністю, пояснення надала аналогічні викладеним у ньому, додатково пояснивши, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, а тому просить такий задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив суду, що справді проживають окремо, не підтримує з позивачем подружніх відносин та не веде спільне господарство. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, котрі ствердили той факт, що проживають окремо, спільне господарство не ведуть та подружні відносини не підтримують. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З наведених міркувань та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (уточнивши позовні вимоги до відкриття провадження), в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 3543,40 гривень, три відсотка річних з простроченої суми 2038,00 гривень, моральну шкоду у сумі 10000,00 гривень, а також судові витрати за звернення до суду. Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що 16 червня 2016 року [PERSON] уклад договір позики з [PERSON], згідно з яким останній було передано в борг 1395,00 гривень. При фактичному одержанні вказаної суми, відповідачем було надано розписку, в якій зазначено, що відповідач зобовязується повернути до 29.07.2017. 11 вересня 2014 року [PERSON] уклад ще один договір позики з [PERSON], згідно з яким останній було передано в борг 500,00 гривень. При фактичному одержанні вказаної суми, відповідачем було надано розписку, в якій зазначено, що відповідач зобовязується повернути до 11.12.2014. В порушення взятих на себе зобовязань Відповідач по теперішній час не повернув Позивачу суми отриманої позики. З урахування наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який (а.с.16), просить розірвати шлюб з відповідачкою посилаючись на те, що спільне життя не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Вони не проживають однією сімєю з березня 2016 року та спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що проти задоволення позовних вимоги не заперечує та просить розглядати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ЖД № 130827, сторони перебувають у шлюбі з 26.02.2005 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 011674 та серії І-ЖД № 292678 відповідно (а.с.3, 8, 9). Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, а тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу подружжя суперечить їх інтересам.

Outcome: approved