Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 06 жовтня 2011 року в розмірі 22063,98 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву від 06 жовтня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Також відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява від 06 жовтня 2011 року разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Згідно умов вказаного договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. В разі непогашення боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом відповідач зобовязався сплатити відсотки в розмірі, визначеному в [PERSON], що діють на дату нарахування, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобовязань за кредитним договором від 06 жовтня 2011 року відповідач зобовязався сплатити відсотки в подвійному розмірі від визначених в тарифах [PERSON], що діють на дату нарахування; при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100,00 гривень сплатити пеню відповідно до встановлених тарифів; пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. За порушення строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених договором про надання банківських послуг від 06 жовтня 2011 року, більше ніж на 30 днів відповідач зобовязався також сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором кредиту від 06 жовтня 2011 року, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач свої зобовязання щодо повернення коштів не виконав, в результаті чого, станом на 31 травня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 22063,98 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав суду клопотання, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, тому суд на підставі письмової згоди представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до анкети - заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 06 жовтня 2011 року, відповідач надав згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору про надання банківських послуг від 06 жовтня 2011 року, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачуючи позивачу, щомісячно до 25 числа кожного місяця мінімально 7% від заборгованості, але не менше 50,00 гривень та не більше залишку заборгованості, а також оплачувати перевитрати платіжного ліміту, комісії на умовах, передбачених договором. За несвоєчасне погашення заборгованості відповідач зобовязалася сплатити пеню, а за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених договором, більше ніж на 120 днів - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором про надання банківських послуг від 06 жовтня 2011 року та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених вказаним договором і в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач свої зобовязання щодо повернення грошових коштів не виконав, в результаті чого станом на 31 травня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 22063,98 гривень з яких: -заборгованість за кредитом у розмірі 12631,90 гривень; -заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 3429,45 гривень; -заборгованість за пенею у розмірі 5245,77 гривень; -заборгованість за штрафами у розмірі 750,00 гривень; -штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; -штраф (процентна складова) у розмірі 1026,86 гривень, (з них 1520,00 гривень внесено коштів на погашення заборгованості з 01 червня 2015 року), яка підтверджена розрахунком заборгованості за договором від 06 жовтня 2011 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобовязання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором від 06 жовтня 2011 року, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved