Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, обґрунтовуючи, яку зазначив, що 30 квітня 2014 року померла його дружина [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємцями майна є він та відповідач. 07.04.2016 року між сторонами було укладено договір про поділ спадщини, згідно якого позивачу відійшло право на земельну ділянку за адресою Обухівський район с. Деремезна, вул. Лесі Українки, 24 площею 0,247 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належала покійній дружині на підставі державного акту. Після смерті дружини звернувся до нотаріальної контори, та подав заяву про прийняття спадщини, однак в оформленні земельної ділянки було відмовлено, оскільки відсутній оригінал державного акту, а є лише копія його нотаріально посвідчена. Так як іншим чином захистити своє права він не може та не має змоги отримати у власність спадкове майно після смерті дружини, тому звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку за вказаною адресою. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася подавши до суду клопотання про слухання справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та наявних матеріалах. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , подавши до суду заяву про слухання справи в його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 квітня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданими 05 травня 2014 року (а.с.5). Відповідно до договору про поділ спадщини від 07 квітня 2016 року [PERSON] та [PERSON] поділили спадщину після смерті [PERSON], згідно вказаного договору [PERSON] відійшло право на земельну ділянку за адресою Обухівський район с. Деремезна, вул. Лесі Українки, 24 площею 0,247 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належала покійній дружині на підставі державного акту. (а.с.7-9). Відповідно до постанови державного нотаріуса [PERSON] від 03 червня 2015 року, відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на вищевказану земельну ділянку в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, у звязку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за заповітом і за законом і його звернення до суду є правомірним. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з матеріалів справи позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто прийняв спадщину, що не спростовується відповідачем у справі. Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Суб'єктами права цієї власності можуть бути фізичні особи, що передбачене ч.1 ст. 374 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст.78 ЗК України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивач, набувши право на спадкове майно, набув його правомірно, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, що вказує на незаконність набуття позивачем права власності, а тому суд для захисту прав позивача вважає за необхідне визнати власником частини майна в порядку спадкування. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved