Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , з якою він постійно проживав на день смерті. В складі спадщини, яка залишилась після померлої матері [PERSON] , є 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , який належав їй на праві приватної власності відповідно до Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 12 січня 1975 року. Після смерті матері [PERSON] він звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом до державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В. В., яким і була заведена відповідна спадкова справа № 12/2019 (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.03.2019 року, № 55521422). Однак у оформленні спадщини після померлої матері на підставі Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 12 січня 1975 року йому було відмовлено. Свідоцтво про право власності на домоволодіння, видане виконкомом Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області 12 січня 1975 року на ім`я [PERSON] згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради від 15 грудня 1975 року, взамін свідоцтва про право особистої власності виданого 14 серпня 1962 року на підставі рішення виконкому Куликівської селищної ради № 13 від 06 липня 1962 року, зареєстроване в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації 12 січня 1976 року, про що записано в реєстрову книгу № 4 за реєстровим № 557. У цьому документі зазначено, що житловий будинок належить голові колгоспного двору, спадкодавцю - [PERSON] . Відповідно до Довідки № 1955 від 10 липня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Куликівської селищної ради, у житловому будинку, що заходиться за адресою : [ADDRESS] , с таном на 01.07.1991 року були зареєстровані: позивач - [PERSON] , його дружина - [PERSON] , його діти - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після -припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, якщо в документі, що посвідчує право власності на майно вказано, що житловий будинок відноситься до категорії колгоспного двору, при цьому зазначено лише голову колгоспного двору (після смерті якого і відкривається спадщина), а інформація про інших членів двору відсутня, а за даними Куликівської селищної ради вбачається, що в житловому будинку разом з померлим проживали і особи, які також мають право на частку в майні колгоспного двору, то оформити спадщину на підставі такого документа, що посвідчує право власності, не вбачається за можливе. На цій підставі державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієва В. В. 10 липня 2019 року винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовивши йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки № 313 від 12.12.2018 року, виданої КП «Чернігівське МБТІ» ЧОР, за [PERSON] (станом на 31.12.2012 року) зареєстровано право власності на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлям та спорудами, що знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності від 12 січня 1975 року. Відповідно до Інформаційної довідки № 313 від 12.12.2018 poку, виданої КП «Чернігівське МБТІ» ЧОР, за [PERSON] (станом на 31.12.2012 року) зареєстровано право власності на 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлям та спорудами , що знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS] , на підставі Договору дарування від 01 грудня 1984 року за р.№ 1288. В зв`язку з тим, що державний нотаріус коли існують розбіжності у правовстановлюючих документах на житловий будинок, не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у нього немає можливості вирішити питання, пов`язані одержанням житлового будинку у спадщину, інакше, як у судовому порядку. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, він є спадкоємцем першої черги. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовляються від належних їм часток у колгоспному дворі на його користь. Інших спадкоємців у померлої матері, крім нього, немає. Просить суд визнати за ним, [PERSON] , право власності на житловий будинок надвірними будівлями та спорудами садиби [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі, про що надали письмові заяви, справу просять розглянути за їх відсутності. Від Чернігівської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про проведення судового засідання без участі державного нотаріуса. Позовна заява надійшла до суду 07.08.2019 року. 23.08.2019 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 16.09.2019 та відкладалось на 09.10.2019 та 28.12.2019. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Безпосередньо дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина, до якої, зокрема, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 2220 від 25.07.2019 на день смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] і мала склад сім`ї: син [PERSON] , невістка [PERSON] , онука [PERSON] (а.с. 9). Згідно з довідкою Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 1955 від 10.07.2019 станом на 01.07.1991 в будинку [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] (а.с. 52). Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 14 серпня 1962 року 3/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] , належало [PERSON] на праві особистої власності, свідоцтво було видано у зв`язку з тим, що село Куликівка стало селищем міського типу. Свідоцтво про право власності на 3/5 частини домоволодіння в [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] було видане виконкомом Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області 12 січня 1975 року на підставі довідки виконкому Куликівської селищної ради від 15 грудня 1975 року взамін свідоцтва про право особистої власності, виданого 14 серпня 1962 року на підставі рішення виконкому Куликівської селищної ради № 13 від 06 липня 1962 року, з зазначенням, що домоволодіння належить їй як голові колгоспного двору (а.с. 13). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 лютого 1976 року [PERSON] успадкувала 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] . Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 01 грудня 1984 року [PERSON] подарувала успадковані 2/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] сину [PERSON] (а.с. 14-15). У 1984 році [PERSON] отримала від Куликівської селищної ради дозвіл на будівництво сараю та будівельний паспорт на будівництво господарсько-побутових приміщень (а.с. 16-17). Аналіз наведених документів дає підстави для висновку, що домоволодіння [ADDRESS] фактично не мало статусу колгоспного двору, оскільки такі відомості відсутні у довідці з місця проживання, свідоцтві про право про право особистої власності на домоволодіння від 14 серпня 1962 року, у свідоцтві про право на спадщину та у договорі дарування, нотаріальні дії вчинялись без посилання про належність будинку до колгоспного двору. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що спадкування домоволодіння [ADDRESS] має здійснюватися на загальних підставах, оскільки його належність до категорії колгоспного двору наданими суду доказами не підтверджена. Державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієва В. В. 10 липня 2019 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовивши [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , посилаючись на те, що в документі про право власності зазначено, що житловий будинок належить спадкодавцю -голові колгоспного двору [PERSON] (а.с. 10). Таким чином, спадкові права [PERSON] підлягають судовому захисту. Зі спадкової справи № 147/1989 вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку. Відповідно до Інформаційної довідки № 313 від 12.12.2018 року, виданої КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» ЧОР за [PERSON] (станом на 31.12.2012 року) зареєстровано право власності на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлям та спорудами, що знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності від 12 січня 1975 року, за [PERSON] (станом на 31.12.2012 року) зареєстровано прав власності на 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлям та спорудами, що знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS] , на підставі Договору дарування від 01 грудня 1984 року за р.№ 1288. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно з п. 23 вищезазначеної постанови, у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 529 УК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] першої черги та прийняв спадщину фактично, вступивши в володіння спадковим майном. Інших спадкоємців померлої [PERSON] судом не виявлено. Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. За таких умов, враховуючи, що померлий [PERSON] за життя належало 3/5 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , побудованого до 05.08.1992 року, правовстановлюючі документи на який мають розбіжності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] як спадкоємця першої черги за законом, та визнати за ними право власності на 3/5 частини зазначеного будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування. У суду нема підстав для визнання за [PERSON] права власності на будинок вцілому, оскільки 2/5 частини домоволодіння вже належать йому за договором дарування від 01.12.1984 року, тому позовні вимоги задовольняються частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial