Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просила розірвати з відповідачем мирову угоду від 23.12.2011 року про визначення часу спілкування [PERSON] з сином , [PERSON], [INFO]. Мотивувала позов наступним. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2011 року було визнано мирову угоду між сторонами про порядок спілкування [PERSON] з сином , [PERSON], [INFO] на запропонованих сторонами умовах. Згідно з правовою позицією Верховного суду України від 11.11.2015 року мирова угода за своєю природою є договором, який укладається з метою припинення спору , на умовах погоджених сторонами визнав , що за своєю суттю є договором у звязку з чим до її правового регулювання можливо застосувати правила , встановлені відповідним розділом ІІ ЦК України. Згідно з вимогами ч.2 ст651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано рішенням суду на вимогу однієї із сторін та в інших випадках , встановлених договором або законом. Договір може бути розірвано у звязку з істотною зміною обставин . На даний час відбулась істотна зміна обставин. У сина виявлено ряд захворювань, які впливають на можливість виконання мирової угоди. Захворювання потребують особливого нагляду. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області визначено інший ніж в мировій угоді порядок спілкування з дитиною, що робить мирову угоду такою, що втратила сенс. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги ,дала пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач позов не визнав. Вважає ,що в правовій позиції Верховного суду України не передбачено порядку розірвання мирової угоди. Крім того розірвання договору за законодавством можливо за умови істотного порушення договору другою стороною ,а саме відповідачем [PERSON], а не зміну обставин. Представник третьої особи вважає ,що позов підлягає вирішенню на розсуд суду. Суд вислухавши учасників судового засідання , дослідивши докази по справі приходить до наступного. Батьками [PERSON], [INFO] є сторони. Сторони розлучені , проживають окремо. Дитина постійно проживає з позивачем за адресою : м. Павлоград, вул. Свердлова, 82. Павлоградським міськрайонний судом розглядалась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON]А.( [PERSON]) про визначення часу спілкування з дитиною. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2011 року було визнано мирову угоду між сторонами про порядок спілкування [PERSON] з сином , [PERSON], [INFO] на запропонованих сторонами умовах. Вказана ухвала була винесена по цивільній справі № 2-4722/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про визначення часу спілкування з дитиною , що проживає окремо. Статтею 175 ЦПК України передбачено,що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Розірвання мирової угоди визнаної ухвалою суду можливо тільки у разі скасування вказаної ухвали суду. Вказана ухвала не скасовувалась. В позові ставиться питання про фактичне скасування ухвали суду по одній справі рішенням суду по другій справі. Скасування ухвали суду рішенням суду , по різним цивільним справам цієї інстанції не передбачено цивільно-процесуальним законодавством. Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.11.2015 року зазначено ,що мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання. Вказаною постановою не визначено, що мирова угода за своєю правовою природою є договором, правове регулювання якого може здійснюватись за правилами визначеними Цивільним кодексом України, а також не визначено, що розірвання мирової угоди визнаної ухвалою суду можливо за правилами передбаченими ст.651 ЦК України. Статтею 651 ЦК України передбачено,що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.\~ Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Викладене приводить суд до висновку, що вимоги ст.651 ЦК України стосуються договорів які укладені в порядку Цивільного кодексу України та неможуть бути застосовані до мирової угоди укладеної в ході вирішення спору судом. Позивачка посилається на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.05.2013 року яким було встановлено час спілкування [PERSON] з сином [PERSON] Наявність даного рішення не може бути підставою для розірвання мирової угоди визнаної ухвалою суду по іншій цивільній справі. [PERSON], [INFO] хворіє, має особливі потреби та потребу у особливому догляді. Доказів того, що хвороба унеможливлює спілкування [PERSON] з сином на умовах викладених у мирової угоді суду не було надано. Медичні висновки про це відсутні. Викладене приводить суд до висновку про те,що стан здоровя дитини не може бути підставою для розірвання мирової угоди Позивачка не бажає надавати дитину відповідачу для спілкування. Вказане не може свідчити про те, що її права цим порушуються. Статтею 3 ЦПК України передбачено , що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачка не надала доказів того,що наявність мирової угоди порушує її права . Викладене приводить суд до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed