Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод у його спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає з матір'ю [PERSON]. Визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON]: побачення з сином у присутності матері з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. кожної останньої суботи та неділі місяця, а також у дні наводження сина. В обґрунтування посилається на те, що він , [PERSON] одружився з [PERSON] 05.07.2013 року. Від шлюбу вони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Проте, сімейне життя не склалося і рішенням Московському районного суді м. Харкова шлюб було розірвано. На сьогоднішній день, син [PERSON] проживає разом з матір'ю. За час окремого проживання, [PERSON] повністю ізолювала дитину від нього та від спілкування з ним, коли він приїжджав побачитися з сином. Вона не впускала його навіть до двору, не випускала дитину до нього. Він намагався урегулювати це питання мирним шляхом, неодноразово звертався до відповідача та просив не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною. Позивач має бажання бачитися зі своєю дитиною, спілкуватися з нею, має бажання приймати активну участь в її вихованні, розвитку та у житті. Відповідач позов визнала частково, не заперечує проти спілкування батька з дитиною, однак вважає, що вказаний позивачем графік спілкування буде протирічити інтересам дитини та її інтересам, так як вона працює і має можливість спілкуватися з дитиною на вихідні дні. 3-тя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міськради надала суду висновок про порядок участі батька у вихованні сина, просить розглядати справу у відсутності їх представника. Позивач та відповідач надали суду письмові заяви та просять винести рішення без їх участі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Як було встановлено судом, та сторони не заперечували позивач по справі [PERSON] одружився з [PERSON] 05.07.2013 року. Від шлюбу вони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Московському районного суду м. Харкова шлюб між сторонами було розірвано. На сьогоднішній день, неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю. Згідно ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 142 Сімейного Кодексу України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно з ст. 159 Сімейного Кодексу України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, інший із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Разом з цим, відповідно до ст.ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Згідно із ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Отже, із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 Сімейного кодексу України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Відповідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міськради від 03.12.2015 року, було встановлено за доцільне в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO] наступний порядок участі позивача [PERSON] у вихованні сина, а саме: в будь-який будній день з 10-00 год. До 18-00 год., останню суботу та неділю місяця з 10-00 год. До 18-00 год. В присутності матері дитини, долі А.О. Суд, вважає, що вказаний порядок участі позивача у вихованні неповнолітнього сина є таким, який враховує інтереси малолітньої дитини, враховує її інтереси, та інтереси її батьків, а тому встановлює вказаний порядок участі у вихованні дитини.

Outcome: partial