Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач згідно договору купівлі-продажу повинен був передати транспортний засіб, а вона сплатила за це певну суму грошей, решту повинна була сплачувати частинами, але через декілька днів [PERSON] самовільно забрав транспортний засіб. Просить стягнути сплачену суму коштів 40 560 гривень та упущену вигоду 81 000 гривні, витрати на допомогу адвоката. [PERSON] подав зустрічний позов, пояснює свої вимоги тим, що [PERSON] недоплатила йому частину грошей при передачі транспортного засобу, тому він був змушений забрати автобус, який потребував ремонту. Просить стягнути з [PERSON] витрати на ремонт автомобіля в сумі 33 761 грн., моральну шкоду в сумі 3 000 гривні, витрати на правову допомогу. В судовому засіданні [PERSON], ї представник [PERSON] позов підтримали, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Пояснили, що [PERSON] сплатила [PERSON] за договором 10.01.2014 р. 24000 грн. та 11.01.2014 р. додатково ще 16560 грн.. В подальшому вона повинна була сплачувати залишок суми вартості автобуса частками протягом дев'яти місяців. Але вже 07.02.2014 року [PERSON] самовільно забрав автобус. Оскільки вона використовувала цей автобус у своїй підприємницькій діяльності, пов'язаної з перевезенням пасажирів, то з моменту заволодіння відповідачем автомобілем вона втратила можливість отримати дохід, який нею був запланований. Середній розмір щоденного доходу власника (законного користувача) від одного маршрутного таксі такого класу, як автомобіль «Рудь», складає 300 грн. Починаючи з 15.02.2014 р. та станом на 15.11.2014 р. вона має упущену вигоду в розмірі 81000 грн. Позов [PERSON] не визнали. Пояснили, що станом на 07.02.2014 року автобус ремонту не потребував. [PERSON] та його представник [PERSON], позов [PERSON] не визнали. Пояснили, що [PERSON] та [PERSON] домовилися про продаж автобуса за 64780 грн. з розстрочкою платежу на наступних умовах: в момент підписання договору відповідачка передає йому 24 000,00 грн., а він передає їй автобус. Решту суми в розмірі 40 780,00 грн. відповідачка мала виплачувати йому протягом дев'яти місяців по 4000 грн. на місяць і останню суму в розмірі 4780,00 грн. - в момент переоформлення транспортного засобу в ДАІ. Але 11.01.2014 р. в день підписання договору купівлі-продажу автобуса [PERSON] передала йому лише 16560 грн., а 7440 грн. зобов'язалася передати до кінця дня. Однак ці гроші вона йому так і не сплатила, а 04.02.2014 р. повідомила, що сплачувати ці гроші вона йому не буде. Цього ж дня автобус зник з маршруту (№ 10 в м. Херсоні), де до цього експлуатувався відповідачкою. Через декілька днів відповідач повернула автобус в автопарк, звідки він його і забрав, оскільки [PERSON] не виконувала взятих на себе зобов'язань. Свій позов [PERSON] підтримав, пояснив, що він передав автомобіль [PERSON] у повністю справному стані. А коли його забирав, то автобус був у технічному стані, який не допускав можливим його експлуатацію. Він був змушений здійснити ремонт автобусу. Замінив редуктор та кожух заднього моста, підшипники півосей, манжету задньої маточини, масло заднього моста і коробки передач, колінчастий вал двигуна та коробку передач на загальну суму 33 761, 00грн.. Крім того, відказ відповідачки від виконання умов договору у частині передачі обумовленої суми за проданий автомобіль, і відповідно безпідставне використання автобусу завдало йому значної моральної шкоди, яку він оцінює у 3000 грн.. Пояснив, що моральні страждання мали місце у зв'язку з приниженням його честі та гідності, коли він був змушений телефонувати відповідачці та просити її віддати гроші, а також коли вона заявила, що платити за автомобіль не збирається, та він зрозумів, що його обдурили. Крім того, у зв'язку з переляком з приводу того, що він втратив належний йому автомобіль. А також, коли він засмутився у зв'язку з поверненням автомобіля у технічному стані, що потребував багато-коштовного ремонту. Під час зазначених переживань та нервового стресу значно погіршилося його здоров'я - загострилося ішемічне серцеве захворювання - дифузний кардіосклероз. Також у зв'язку з цими подіями у нього погіршилися сімейні відношення, та мали місце інші негативні наслідки. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює начальником Генічеського відділу державної автомобільної інспекції. Йому телефонував [PERSON], казав, що розшукує свій автобус в м. Херсоні, оскільки не виконані умови договору. Він йому порадив звернутися до державної автомобільної інспекції Херсонської області. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була свідком при передачі грошей за договором купівлі-продажу автобусу. [PERSON] 10.01.2014 р. під час підписання договору передала [PERSON] 24000 грн.. Наступного дня [PERSON] було доплачено ще 16560 грн. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює в автопарку водієм. Чув, що [PERSON] продав автомобіль у розстрочку, але гроші йому сплатили не повністю - лише 16000 гривень. [PERSON] шукав автомобіль, потім звернувся до нього з проханням відремонтувати автобус. Вони разом ходили купувати запчастини у магазині «Газик» у м. Херсон. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він проходив стажування у магазині «Газик» у м. Херсон. До нього звернувся [PERSON] з проханням видати розхідні накладні на товари, які він назвав, з зазначенням ціни. Він йому видав дві накладні, але підпис в них, штамп «оплачено» не ставив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює водієм на маршрутному таксі. План доходу від пасажирських перевезень - 600 грн. на день, станом на лютий 2014 року було 300 гривень. Вислухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 11.01.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «РУТА» та складено акт прийому-передачі транспортного засобу. Суд прийшов до висновку, що цей договір укладений саме 11.01.2014 р., а не 10.01.2014 р., як стверджує позивач, оскільки [PERSON] під час підписання договору зазначено і дату його підписання - 11.01.2015 р. (а.с. 7), а акт прийому-передачі транспортного засобу містить очевидне виправлення дати з 11 січня 2014 р. на 10 січня 2014 р. (а.с. 8). До підписання вказаного договору сторонами було узгоджено умови купівлі-продажу автобусу, в тому числі і в частині ціни та оплати, що відображено у пунктах 4, 5 цього договору. Так, сторони дійшли згоди, що вартість транспортного засобу складає 64780 грн. покупець в оплату за придбаний транспортний засіб передає Продавцю, а Продавець отримує грошові кошти в розмірі 24000 грн. при цьому Покупець отримує розстрочку та здійснює подальшу оплату різниці у вартості щомісячно не пізніше останнього числа календарного місяця протягом дев'яти наступних місяців. Але 11.01.2014 р. в день підписання договору [PERSON] передала [PERSON] лише 16560 грн., що підтверджується відповідним написом у договорі під пунктом 5, засвідченим підписами обох сторін. Пояснення позивача, свідка [PERSON] про те, що [PERSON] 10.01.2014 р. було передано 24000 грн., а 11.01.2014 р. додатково ще 16560 грн. суд до уваги не приймає, оскільки судом встановлено, що договір був підписаний лише 11.01.2014 р., а гроші передавались у день підписання договору, що не заперечується сторонами. Оскільки [PERSON] не виконувались умови договору щодо оплати придбаного у розстрочку автобусу, що підтверджено показами свідків [PERSON], [PERSON], тобто в порушенні умов договору купівлі-продажу транспортного засобу є її вина, то [PERSON] було прийнято рішення забрати у неї автобус, що відповідає положенням ч. 3 ст. 538 ЦК України, відповідно до якої у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Та положенням ч. 1 ст. 615 ЦК України, відповідно до якої у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, та ч. 2 ст. 695ЦК України, відповідно до якої якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару. А тому дії [PERSON] щодо повернення автомобіля є правомірними. Оскільки саме [PERSON] безпідставно не виконувались умови договору купівлі-продажу транспортного засобу, то вона не має права на відшкодування упущеної вигоди. Крім того нею не надано будь-яких документів про підприємницьку(або іншу) діяльність щодо перевезень пасажирів, надано дорожній лист (а.с.14) від 25.01.2014 року на спірний транспортний засіб, але яким чином такий документ стосується [PERSON] нею не доведено. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, в частині стягнення на її користь 16560 грн.. В задоволенні іншої частини позову слід відмовити. [PERSON] вважає, що [PERSON] за час експлуатації автобуса допустила погіршення стану майна. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін. Відповідно до ч. 3 статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, [PERSON] не надано доказів, які б підтверджували технічний стан транспортного засобу марки «РУТА» А0483, 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] на момент передачі транспортного засобу [PERSON] та на момент коли такий транспортний засіб був вилучений [PERSON] . Надані ним розхідні накладні могли б підтвердити лише придбання зазначених в них запасних частин, але це не є належним доказом того, що вони використовувалися б на ремонт вищевказаного автобусу. Також позивачем не надані будь-які документи, які б підтверджували виконання ремонтних робіт(договори , накладні, квитанції про виконання певних ремонтних робіт, оплату таких робіт, акт виконаних робіт у відповідний час та конкретного транспортного засобу). Крім того, факт придбання [PERSON] цих запасних частин спростовується поясненнями свідка [PERSON], відповіддю директора сеті магазинів «Газік» [PERSON], відповідно до якої [PERSON] у трудових відносинах з [PERSON] не перебував, [PERSON] вищевказані накладні не видавала, зазначені в них запасні частини не відпускала та оплату за них не отримувала (а.с. 109). Пояснення свідка [PERSON] не підтверджують саме факту придбання [PERSON] запасних частин. Відповідно до його пояснень, він разом з [PERSON] ходили купувати запчастини у магазині «Газик» у м. Херсон, але він не стверджував, що вони придбали їх. Позовна вимога в частині відшкодування моральної шкоди є похідною від позовної вимоги про стягнення грошових коштів за допущене погіршення майна, крім того договір купівлі -продажу між сторонами не містить умов відшкодування моральної шкоди. . Оскільки відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів за допущене погіршення майна, то і в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: partial