Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який в подальшому заявою від 27 квітня 2018 року уточнив, та просив стягнути з ДП «Чернігівнафтогазгеологія» на його користь 59968,14 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 02 березня 2016 року по 16 січня 2018 року. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що до 02.03.2016 року перебував у трудових відносинах з Ніжинською нафтогазорозвідувальною експедицією по випробуванню свердловин ДП «Чернігівнафтогазгеологія». При звільненні йому не було виплачено кошти з польового забезпечення в розмірі 6570 грн., які відповідач виплатив йому після звернення до суду із позовною заявою 22 лютого 2018 року Позивач вважає, що затримка з розрахунку при звільненні виникла з вини роботодавця, отже на його користь повинна бути виплачена середня заробітна плата за час затримки розрахунку в розмірі 59968,14 грн. за період з 02 березня 2016 року по 16 січня 2018. Ухвалою суду від 23 січня 2018 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. На підставі клопотання відповідача ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 13 лютого 2018 року розгляд справи за правилами загального позовного провадження замінено на розгляд справи по суті підготовчим засіданням. Відповідачу було запропоновано протягом п»ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. 15 лютого відповідач надав суду відзив на позовну заяву із зазначенням того, що з моменту звільнення позивач не звертався до підприємства із вимогою про виплату йому польового забезпечення. Суми надбавок (польове забезпечення) не належать до фонду оплати праці. Колективним договором на 2014р.-2016 р. не було передбачено виплати польового забезпечення працівниками підприємства. Оскільки сума невиплаченого польового забезпечення не входить до фонду оплати праці, а про порушення свого права на отримання польового забезпечення, як надбавки до посадового окладу, позивачу стало відомо 10 травня 2017 року, то позивач пропустив строк на звернення до суду за вирішенням трудового спору, оскільки з позовом до суду звернувся лише у січні 2018 року. Просить повністю відмовити в задоволенні позову. 01.03.2018 року від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи платіжного доручення №43 від 22 лютого 2018 року про перерахунок [PERSON] польового забезпечення у розмірі 6570 грн. 27 квітня 2018 року в судове засідання сторони не зявилися. Від представника позивача надійшла заява про підтримку уточнених позовних вимог та розгляд справи його відсутності. Дослідивши\~усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов\~висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно\~ст.43 Конституції України\~право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Стаття 15 Закону України «Про оплату праці»\~вказує, що підприємства можуть самостійно встановлювати форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, а також умови введення і розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат у колективних договорах з обов'язковим дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною і галузевою угодами. Встановлення надбавок у вигляді польового забезпечення регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Про надбавки (польове забезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених для виконання монтажних, налагоджувальних, ремонтних і будівельних робіт, та працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер» від 31 березня 1999 року №490. Сума нарахованої та невиплаченої надбавки по польовому забезпеченню з квітня по грудень 2016 року становить 6570,00 грн., що підтверджується довідкою №38 від 10.05.2017 року (а.с.5). Згідно платіжного доручення №43 від 22 лютого 2018 року заборгованість по польовому забезпеченню [PERSON] виплачена 22.02.2018 року (а.с.34). За змістом\~ст.47 КЗпП України\~роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації у строки, зазначені в ст.116 даного Кодексу, а саме: в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 даного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~передбачено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час (абз. 3 п. 2). Згідно довідки №14/85 від 12.04.2018 року заробітна плата [PERSON] становить: у листопаді 2015 - 753,45 грн., у грудні 2015 - 2159,02 грн., середньоденна заробітна плата позивача становить 132,38 грн. З урахуванням наведеного, на користь позивача підлягає стягненню компенсація за затримку розрахунку за період з 02.03.2016 по 16.01.2018, що складає 453 робочих дні х 132,38 грн. = 59968,14 грн., згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженним\~постановою КМ України №100 від 08.02.1995р. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач просить застосувати строки позовної давності. В рішенні Конституційного суду від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої\~статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Таким чином, суд не знаходить підстав для застування наслідків спливу строку позовної давності. Порядок оплати та розміри ставок судового збору визначено\~Законом України «Про судовий збір». Статтею 5 даного Закону передбачено пільги щодо сплати судового збору. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Вбачається, що [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Тому, з відповідача в дохід держави, слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. \~ \~

Outcome: approved