Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 11.02.2018р. [PERSON] помер. 12.11.2018р. приватний нотаріус ОМНО [PERSON] надала позивачу постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого, а саме: 8/25 частину житлового будинку з відповідними надвірними господарчими спорудженнями, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. 8 Березня, буд. 123, земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. 8 Березня, буд. 123-Б, обґрунтовуючи відмову тим, що встановлена розбіжність за типом нерухомого майна і адреси будинку та земельної ділянки. Позивач просить суд визнати дії нотаріуса неправомірними, постанову скасувати та зобовязати його видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, відзиву від нього на позов не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.06.1999р. КП «ОМБТІ та РОН на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.1998р. зареєструвало право приватної власності на 8/25 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. 8 Березня, буд. 123 за [PERSON] Інші 17/25 частин житлового будинку належать в рівних частинах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 11.02.2018р. [PERSON] помер. Як вбачається з матеріалів справи, власники ще за життя [PERSON] намагалися здійснити поділ в натурі вказаного житлового будинку, про що свідчить копія розпорядження Суворовської РА ОМР №921р від 12.10.2006р. про надання житловому будинку [PERSON] поштової адреси «123 Б», копією листа ПП «ЄКВЄНА» №1017 від 21.09.2007р. В подальшому, 14.11.2013р. між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з другої сторони, був укладений договір про порядок користування зазначеним житловим будинком. Таким чином, відбувся поділ в натурі житлового будинку №123, виділеній частині [PERSON] присвоєний адресний номер №123-Б. Однак померлий за життя не встиг зареєструвати право власності на виділену частину житлового будинку. Зазначене свідчить, що наявні розбіжності в правовстановлюючих документах за типом нерухомого майна і адресою, а саме: 8/25 частини житлового будинку №123 чи житловий будинок №123 Б. За таких обставин, суд доходить висновку, що нотаріус правомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтва на спадщину за законом на 8/25 частин житлового будинку з відповідними надвірними господарчими спорудженнями за адресою: м. Одеса, вул. 8 Березня, буд. 123. Також, суд розяснює позивачу, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, щодо якого є правовстановлюючий документ, але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст.392 ЦК України(Постанова Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164 цс12). Тому позивачу слід звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на виділену частину будинку. Разом з тим, суд вважає дії та постанову нотаріуса в частині відмови у видачі свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку неправомірною з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 38686439, земельна ділянка, кадастровий номер 5110137600:33:016:0004, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. 8 Березня, буд. 123-Б, належала [PERSON]. Будь яких даних щодо розбіжностей в адресі земельної ділянки чи типу нерухомого майна судом не встановлено. За таких обставин, суд доходить висновку, що дії нотаріуса щодо відмови у видачі свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку неправомірними, а тому постанова в даній частині підлягає скасуванню. Щодо зобовязання нотаріуса видати свідоцтво на спадщину, то суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.3 ч.1 ст.34 ЗУ «Про нотаріус», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: видають свідоцтва про право на спадщину. Дане питання віднесено до компетенції нотаріуса та відповідний порядок врегульований ЗУ «Про нотаріус», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5. При цьому, суд не може переймати повноваження іншої уповноваженої особи, зокрема, вирішувати питання про достатність підстав для видачі свідоцтва на спадщину.

Outcome: dismissed