Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачки, відповідно до якого просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 04.07.2007 року № Д006/АК-136.07.2 у загальному розмірі 5 110,78 доларів США та 153 148,11 грн., судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.07.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № Д006/АК-136.07.2 (далі за текстом кредитний договір-1), відповідно до умов якого ПАТ «Родовід Банк» взяв на себе зобов'язання надати відповідачці кредит на купівлю автомобілю у загальному розмірі 6 946 доларів США терміном до 03.07.2014 року включно. Сума кредиту у повному обсязі була надана відповідачці готівкою, у відповідності до п. 1.4 Кредитного договору. Кредит був наданий відповідачці під обов'язок сплати нею Банку процентів за користування грошовими коштами у розмірі 9,0% річних (п. 1.5 кредитного договору). Згідно із п. 3.1 - 3.3.1 кредитного договору [PERSON] взяла на себе зобов'язання: починаючи з місяця, наступного за місяцем, в який укладено цей договір, щомісяця до 10 числа включно частково погашати заборгованість за кредитом згідно із додатком № 1 до цього Договору на рахунок, зазначений у п. 1.3 кредитного договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку; повернути одержаний кредит згідно із умовами кредитного договору не пізніше 03.07.2014 року. [PERSON] було порушено умови вказаного кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим станом на 13.02.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 5 110,78 доларів США та 153 148,11 грн. грн., з яких: - прострочена заборгованість за кредитом - 4 222,48 доларів США ; - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом - 888,30 доларів США; - прострочена заборгованість за комісією за проведення розрахунків - 3 461,66 грн.; - пеня за порушення строків виконання грошових зобов'язань - 147 409,24 грн.; - 3 % річних за порушення грошового зобов'язання, згідно ст. 625 ЦК України - 2 277,21 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи, викладені у позовній заяві та наполягала на задоволенні позовних вимог. Додатково зазначила, що у даному конкретному випадку позивачем не пропущено строків позовної давності, оскільки останній платіж в рахунок виконання зобов'язань з повернення кредитних коштів був здійснений [PERSON] 18.10.2011 року, що підтверджується випискою по рахунку та касовим ордером. Враховуючи той факт, що строк позовної давності щодо основної вимоги не сплинув, не підлягає застосуванню строк позовної давності й до позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» про стягнення штрафних санкцій - пені - у зв'язку із простроченням виконанням боргових зобов'язань відповідачкою. Відповідачка в судове засідання не з'явилась - надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність за участю її представника - [PERSON] В судовому засіданні представник відповідачки - [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» не визнала. Не оспорювала обставин укладання між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] кредитного договору, проте звертаю увагу суду, що ніякої додаткової угоди у зв'язку із зміною назви Банку до кредитного договору нею не укладалось. Крім того, посилаючись на вимоги ст. 256, ч. 4 ст. 267 ЦК України, зауважує на сплив строку позовної давності при звернення ПАТ «Родовід Банк» до суду із даним позовом. Вважає, що оскільки умовами кредитного договору, а саме графіком погашення кредиту, встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути борг частинами, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Так, внаслідок економічної кризи, [PERSON] не виконує взятих на себе зобов'язань щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом з 21.07.2010 року, з огляду на що у даному конкретному випадку сплинув строк позовної давності, про застосування кого клопоче представник відповідачки. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного Кодексу України (далі за текстом ЦК України), зобов'язанням є правовідносини, і якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04.07.2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід банк», відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, та [PERSON] було укладено кредитний договір № Д006/АК-136.07.2. В подальшому - 17.09.2009 року - назву Банку було змінено з Відкритого акціонерного товариства «Родовід банк» на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», згідно із свідоцтвом про реєстрацію юридичної особи. Відповідно до п. 1.2 статуту ПАТ «Родовід Банк», ПАТ «Родовід Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Родовід Банк». У зв'язку із реєстрацією шлюбу відповідачкою було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON], що не заперечується сторонами у справі, а отже не підлягає додатковому доказуванню, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до умов кредитного договору ПАТ «Родовід Банк» взяв на себе зобов'язання надати відповідачці кредит на купівлю автомобілю у загальному розмірі 6 946 доларів США терміном до 03.07.2014 року включно. Сума кредиту в повному обсязі була надана відповідачці у відповідності до положень п. 1.4 Кредитного договору, тобто готівкою з подальшим обов'язковим продажем суми іноземної валюти через касу банку для подальшого розрахунку за договором купівлі-продажу автомобіля. Кредит був виданий відповідачці під обов'язок сплати нею Банку процентів за користування грошовими коштами у розмірі 9% річних, відповідно до п. 1.5 кредитного договору. Станом на 13.02.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 5 110,78 доларів США та 153 148,11 грн. грн., з яких: - прострочена заборгованість за кредитом - 4 222,48 доларів США ; - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом - 888,30 доларів США; - прострочена заборгованість за комісією за проведення розрахунків - 3 461,66 грн.; - пеня за порушення строків виконання грошових зобов'язань - 147 409,24 грн.; - 3 % річних за порушення грошового зобов'язання, згідно ст. 625 ЦК України - 2 277,21 грн. В обґрунтування заперечень проти задоволення позову представник відповідачки посилалась на пропущення ПАТ «Родовід Банк» строку позовної давності при звернення до суду із даним позовом, у зв'язку із невиконанням відповідачкою зобов'язань за кредитним договором з липня 2010 року. З такими посиланнями представника відповідачки суд не може погодитись враховуючи наступні підстави. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором позики (кредиту) встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із п. 3.1, п. 3.3, п. 3.3.1 кредитного договору відповідачка взяла на себе обов'язок до 10 числа кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитом згідно із додатком № 1 до цього договору; сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця тощо. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В той же час перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). При розгляді даної цивільної справи судом було детально проаналізований початок строку перебігу позовної давності у даному випадку. Так, згідно із випискою за рахунком та копією заяви про переказ готівки, [PERSON] 18.10.2011 року було здійснено платіж у розмірі 100 доларів США в рахунок виконання грошових зобов'язань за кредитним договором № Д006/АК-136.07.2. Враховуючи наведене перебіг позовної давності у даному випадку починається саме з 18.10.2011 року - з моменту здійснення відповідачкою останнього платежу за кредитним договором в рахунок виконання боргових зобов'язань. З огляду на той факт, що з даним позовом ПАТ «Родовід Банк» звернулось до суду 28.02.2014 року, строк позовної давності позивачем не пропущено. З огляду на встановлення судом факту неналежного виконання відповідачкою її зобов'язань за кредитним договором, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з [PERSON] суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі4 222,48 доларів США, простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 888,30 доларів США, простроченої заборгованості за комісією у розмірі 3 461,66 грн. Частиною 2 ст. 625 встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний вплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Враховуючи викладене з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» підлягають стягненню 3 % річних у зв'язку із простроченням відповідачкою виконання її зобов'язань за кредитним договором у розмірі 2 277,21 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення. Пунктом 3.9 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, відповідач зобов'язується сплачувати Банку пеню за кожний день прострочення у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу. Частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як було зазначено вище, при розгляді судом даної справи представником відповідачки було заявлено клопотання про застосування позовної давності до позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» про стягнення пені, з огляду на що суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача пеню за період лютого 2013 року по лютий 2014 року, зважаючи на той факт, що позивач звернувся до суду із даним позовом 28.02.2014 року. Так, згідно із розрахунком, наданим ПАТ «Родовід Банк», за період з 14.02.2013 року по 13.02.2014 року розмір пені за невиконання [PERSON] її зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, складає: - за прострочення виконання зобов'язань зі своєчасного повернення кредиту - 51 821,94 грн.; - за прострочення виконання зобов'язань зі своєчасної сплати відсотків - 10 698,25 грн.; - за прострочення виконання зобов'язань з своєчасної сплати нарахованої комісії - 5 025,81 грн. Загальна сума пені за період з лютого 2013 року по лютий 2014 року складає 67 537 грн. Крім того суд вважає за можливе застосувати у даному конкретному випадку положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені до 50 000 грн., тобто до суми загальної заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом, враховуючи, що з 2011 року банк при відсутності будь-яких платежів з боку відповідачки ніяким чином до лютого 2014 не вирішував питання повернення заборгованості, що призвело до нарахування пені у розмірі, який значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до ст. 88 суд з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1 968,49 грн.

Outcome: partial