Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 05.02.2014 року він надав позику [PERSON] в розмірі 40000,00грн., які позичальник зобов'язався повернути на вимогу (кінцевий строк повернення сторонами не обумовлено, зазначено лише термін, тобто вказівка на подію), на підтвердження чого видав позивачу письмову розписку. Починаючи з травня 2015 року позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, однак усі звернення залишились поза увагою відповідача. Проте позика відповідачем не повернута. Повідомлень щодо причин порушення зобов'язань, або пропозицій щодо подовження строку позики від боржника не надходило. Залишок боргу станом на 05.02.2016 року становить 40000,00грн. Крім того відповідач відповідно до ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити втрати від інфляції за період з 29.06.2015 року по 05.02.2016 року у розмірі 457,57грн. Також, відповідач відповідно до ст.625 ЦК України зобов'язаний сплатити 3% річних в розмірі 729,86грн. Загальна сума заборгованості відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних станом на 05.02.2016 року складає 41187,43грн. З даних підстав позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 41187,43грн., з яких: 40000,00грн, - суму основного боргу; 457,57грн - втрати від інфляції; - 729,86грн, - 3% річних. Судові витрати стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився на адресу суду надав заяву згідно якої підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові та розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що позивач 05.02.2014 року з [PERSON] уклали договір позики. Позивач надав відповідачу кошти у в розмірі 40000,00грн., які позичальник зобов'язався повернути на вимогу (кінцевий строк повернення сторонами не обумовлено, зазначено лише термін, тобто вказівка на подію), на підтвердження чого видав позивачу письмову розписку, які останній зобов'язувався повернути відповідно до 17.04.2013 року. З матеріалів справи судом встановлено, що починаючи з травня 2015 року позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, однак усі звернення залишились поза увагою відповідача. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. якщо інше не встановлено договором. На письмову вимогу від 27.05.2015 року про повернення борту відповідач також не відреагував та борг у встановлений позивачем строк 30 днів не повернув. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Судом встановлено, що відповідач відповідно до ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити втрати від інфляції у розмірі 457,57грн., що відповідає інфляції в Україні за період з 29.06.2015 року по 05.02.2016 року опублікований в газеті «Урядовий кур'єр» (а.с.7). Окрім того, відповідач відповідно до ст.625 ЦК України зобов'язаний сплатити 3% річних в розмірі 729,86грн. З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що загальна сума заборгованості відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних станом на 05.02.2016 року складає 41187,43грн., з яких: 40000,00грн. - сума основного боргу; 457,57грн. - втрати від інфляції; 729,86грн. - 3% річних. Враховуючи викладене, суд на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати, які в даному випадку складають 551,20грн., сплаченого судового збору.

Outcome: approved