Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 20.12.2012 року між [PERSON] та Херсонською обласною державною адміністрацією укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15 га за адресою Херсонська область, с. Генічеська Гірка, [ADDRESS]. Просить визнати такий договір недійсним. Обґрунтовує це тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка під базою відпочинку «[INFO]» за адресою: [ADDRESS] Генічеського району Херсонської області, яка межує з земельною ділянкою відповідача [PERSON]. Відповідачем [PERSON] самовільно побудовано двоповерхову будівлю літ. «А», частина якої знаходиться на її земельній ділянці. Незважаючи на це, між відповідачами укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, спрямований на незаконне заволодіння частково її земельною ділянкою. Крім того, при укладенні цієї угоди, порушено встановлений законом порядок купівлі-продажу земельної ділянки: авансовий внесок [PERSON] не вносився; Херсонська обласна державна адміністрація з відповідним замовленням на проведення експертної грошової оцінки не зверталась; спірний договір укладений на підставі вже проведеної експертної грошової оцінки, вартість якої була визначено згідно із висновком про ринкову вартість земельної ділянки, затвердженого директором ПП «Сокіл!» Дрок Г.Б. 10.10.2012 р.; гроші за придбану земельну ділянку були сплачені 23.11.2012 р. - майже за місяць до моменту підписання Договору; в проекті землеустрою відсутній акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання та акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Крім того, земельна ділянка продавалася не на земельних торгах на підставі того, що [PERSON] належать нежитлові будівля, що розташовані на цій земельній ділянці, на підставі рішення суду. Але на час підписання договору, це рішення суду було скасоване. Вважає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2012 р. вчинений під впливом обману та укладений із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу земельних ділянок. Крім того, вона була позбавлена права придбання цієї земельної ділянки на конкурентних засадах. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Також пояснив, що в проекті землеустрою міститься Висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №181-01.39 від 23.08.2012р. пунктом п.5.12 якого, зазначено, що земельна ділянка [PERSON] перебуває в охоронній зоні повітряної лінії електропередач ВЛ-10кв, при цьому Проект не містить охоронної зони упродовж підземної кабельної лінії електропередачі бази відпочинку «[INFO]», а також охоронної зони за периметром трансформаторної підстанції, що перебуває у власності [PERSON]. Через це [PERSON] вимагає від [PERSON] забрати підземні кабельні лінії, які були прокладені до оформлення відповідачем права власності на землю, з її ділянки. Відповідач [PERSON], її представник в судовому засіданні позов не визнали, надали письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 46-48). Пояснили, що твердження позивача, що одна з будівель [PERSON] частково знаходиться на її земельній ділянці - безпідставне. А навіть якщо б це і відповідало дійсності, то це не є підставною для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки. Щодо визнання недійсним спірного договору на підставі ст.. 210 ЗК України, оскільки було порушено порядок його укладення, то зазначені в позовній заяві порушення не стосуються прав позивача, а тому з цієї підстави [PERSON] не може звертатись до суду з вимогою про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. Також зазначили, що твердження позивачки, що [PERSON] навмисно замовчувала факт відміни апеляційним судом рішення суду першої інстанції, яким було визнано право власності [PERSON] на об'єкти нерухомості, що знаходяться на даній земельній ділянці, є голослівним, ні підтверджується ні єдиним доказом, та не може бути підтвердженим, оскільки не відповідає дійсності. Крім того, [PERSON] з 2008 року належало на праві власності нерухоме майно на цій земельній ділянці, а тому вона могла бути їй продана без проведення земельних торгів. Крім того, пояснили, що в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] наявний акт про встановлення на місцевості та погодження меж земельної ділянки [PERSON]. Згідно з даним актом, межі земельної ділянки [PERSON] були винесені на місцевість, ніяких претензій при встановленні меж не заявлено, межі узгоджені і не викликають спірних питань. Межові знаки встановлені і передані на збереження [PERSON]. Більш того, проект містить протокол засідання комісії щодо реалізації повноважень держадміністрації в галузі регулювання земельних відносин. Згідно з рішенням цієї комісії, зафіксованому у протоколі, громадянка [PERSON] безпідставно не підписує суміжні межі земельної ділянки, що відводиться [PERSON]. А відповідно до даних Державного земельного кадастру земельні ділянки [PERSON] і [PERSON] ніяких накладень один на одного не мають. Відповідач Херсонська обласна державна адміністрація свого представника в судове засідання не направляв з невідомих для суду причин. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, вважає можливим розглядати справу без участі представника Херсонської обласної державної адміністрації. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Частиною 1 статті 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] на праві власності належить база відпочинку «[INFO]» та земельна ділянка площею 0,3257 га (кадастровий номер 6522186500:11:003:0065):, що розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 13) та державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 17). Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 31.08.2010 р. № 762 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (шляхом викупу) земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га (землі рекреаційного призначення - забудовані землі; нерухоме майно належить громадянці на праві власності згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.11.2008 р., яке зареєстроване в Генічеському державному бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером 25293721) зі складу земель запасу, розташованих за межами населеного пункту [ADDRESS] на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району, для розміщення будинку відпочинку (а.с. 10). На підставі цього розпорядження, [PERSON] замовлено проект землеустрою. Під час його розробки між [PERSON] та [PERSON] виникли суперечки щодо суміжної межі земельних ділянок, оскільки [PERSON] вважала, що має місце накладення земельної ділянки, яку оформлює [PERSON], на її земельну ділянку. Зазначене питання було предметом розгляду на засіданні комісії щодо реалізації повноважень райдержадміністрації в галузі регулювання земельних відносин. Відповідно до витягу № 5 з протоколу № 7 засідання комісії від 24.07.2012 р. (а.с. 53), уповноважена особа [PERSON] повідомив, що згідно геодезичних даних земельна ділянка, яку оформлює [PERSON] накладується на земельну ділянку, яка перебуває у власності [PERSON], а тому вона не погоджує [PERSON] суміжну межу земельної ділянки. Але це твердження було спростовано заступником начальника відділу - завідувачем сектору державного земельного кадастру відділу Держкомзему у Генічеському районі Пузановим І.І., який повідомив, що згідно геодезичних даних ДП «Центру ДЗК» на даний час не має накладання земельної ділянки рекреаційного призначення, яка перебуває у власності [PERSON], на земельну ділянку рекреаційного призначення, яка знаходиться в стадії оформлення [PERSON]. На підставі цього комісією було встановлено, що [PERSON] безпідставно не підписує суміжні межі земельної ділянки, яка відводиться у власність шляхом викупу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Генічеського району Херсонської області. 09.08.2012 р. складено акт про встановлення на місцевості та погодження меж земельної ділянки [PERSON] (а.с. 52). Згідно з даним актом, межі земельної ділянки [PERSON] на місцевості проходять по межовим знакам. Ніяких претензій при встановленні меж не заявлено. Межі погоджені і не викликають спірних питань. 22 грудня 2012 року на підставі розпорядження голови обласної державної адміністрації від 13.11.2012 року № 864 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом викупу) та встановлення ціни її продажу», розпорядження голови обласної державної адміністрації від 06.12.2012 року № 912 «Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 13 листопада 2012 року № 864» між Херсонською обласною державною адміністрацією та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер 6522186500:11:003:0291) площею 0,15 га за адресою: Херсонська область, [ADDRESS] (а.с. 7-8). Відповідно до відповіді відділу Держземагенства у Генічеському районі Херсонської області від 01.11.2013 р. № 01-09/2358 накладення земельних ділянок з кадастровими номерами 6522186500:11:003:0065 (належить [PERSON].) та 6522186500:11:003:0291 (належить [PERSON].) в Державному земельному кадастрі відсутні (а.с. 54). На підтвердження цього надано викопіювання з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру (а.с. 55). Судом, на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, було запропоновано сторонам заявити клопотання про призначення судово-технічної експертизи для вирішення питання щодо порушення земельних прав позивача, та попереджено про наслідки не вчинення цієї процесуальної дії, але відповідне клопотання до суду не надійшло. За таких обставин суд приходить до висновку, що при укладенні 20.12.2012 р. між Херсонською обласною державною адміністрацією та [PERSON] договору купівлі-продажу земельної ділянки межі земельної ділянки [PERSON] порушені не були. Крім того, позивач вважає, що укладенням спірного договору порушено її право на придбання цієї земельної ділянки на конкурентних засадах (земельних торгах). Частинами 1, 2 статті 134 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки державної власності підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної власності у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна, що перебувають у власності фізичних осіб. Як вбачається з пункту 1.2. спірного договору, земельна ділянка продається покупцю, якому на праві приватної власності належать нежитлові будівлі, що розташовані на цій земельній ділянці, згідно рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 31.05.2010 року, зареєстрованого Генічеським державним бюро технічної інвентаризації 13.07.2010 р. (а.с. 7). Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 31.05.2010 року визнано право власності [PERSON] на переобладнане нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] Генічеського району Херсонської області (а.с. 14-15). 20.12.2012 року рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 31.05.2010 року було скасоване рішенням апеляційного суду Херсонської області, в задоволенні позову відмовлено (а.с. 16). Тобто, у [PERSON] на час укладення спірного договору було відсутнє право власності на реконструйоване нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] Генічеського району Херсонської області. Але не визнання за [PERSON] права власності на реконструйоване майно не перешкоджало укладенню договору купівлі-продажу земельної ділянки не на конкурентних засадах (земельних торгах). Як вбачається зі змісту розпорядження голови обласної державної адміністрації від 31.08.2010 р. № 762, [PERSON] на час надання дозволу на розробку проекту землеустрою на праві власності належало нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] Генічеського району Херсонської області (а.с. 10). Ця ж обставина підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.11.2008 року (а.с. 60). Тобто, [PERSON] на час укладення спірного договору мала у власності нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, яку вона придбавала. А тому твердження позивача, що земельна ділянка повинна була продаватися на конкурентних засадах - не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. Тобто [PERSON] не могла мати права на придбання цієї земельної ділянки на конкурентних засадах (земельних торгах). Оскільки порушення прав позивача внаслідок укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки могло відбутися лише в разі накладення земельних ділянок одна на одну(що випливає з позовних вимог) , та в разі не дотримання сторонами договору вимог статті 134 Земельного кодексу України, а інші обставини, якими обґрунтовується позов (одна з будівель [PERSON] частково знаходиться на земельній ділянці [PERSON]; порушено порядок укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, встановлений статтею 128 Земельного кодексу України), не порушують прав позивача, пов'язаних з предметом позову (договір купівлі-продажу земельної ділянки), то суд не бере до уваги докази, які підтверджують або спростовують ці обставини. Представником позивача в обґрунтування того, що будівля [PERSON] знаходиться на земельній ділянці [PERSON] (а.с.30-31) , надано акт перенесення в натурі меж земельної ділянки землекористувача [PERSON] від 26.08.2011 року. Такий документ не може бути судом оцінений як належний та допустимий так як він не узгоджується з технічною документацією за земельні ділянки обох сторін , крім того незрозуміло на якій підставі було саме перенесення меж земельної ділянки [PERSON] в 2011 році та чому це не відображено в технічній документації позивача на земельну ділянку як зміни. Для з*ясування таких обставин судом також було запропоновано проведення експертизи з відповідними питаннями, на що представник відповідача відмовився. За таких умов такий акт не може бути підтвердженням того, що будівля [PERSON] знаходиться на земельній ділянці позивача. Крім того в оспорюваному договорі сторонами додержані всі обов*язкові умови, які визначені ст..ст. 203, 209, 377,655,657 ЦК України для відповідних договорів купівлі-продажу земельної ділянки. На підставі вищевикладеного судом встановлено, що факт порушення прав позивача через укладення спірного договору не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. А тому позов слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed