Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнив та в уточненому позові просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «[PERSON] [PERSON]» страхове відшкодування в розмірі 200800 грн., а на свою користь пеню за несвоєчасну виплату такого відшкодування в розмірі 41087 та 3% річних в розмірі 5305 грн. 10 коп. Свої уточнені вимоги вмотивував тим, що 11 червня 2012 року та 07 червня 2013 року він уклав з відповідачем договори добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби, вигодонабувачем за вказаними договорами є ПАТ «[PERSON] [PERSON]». Сума страхового відшкодування в разі настання страхового випадку була визначена в розмірі 207105 грн. 30 травня 2013 року йому було встановлено важку хворобу серця, у звязку з чим 11 листопада 2013 року встановлено другу групу інвалідності. Тоді він звернувся з відповідним листом до відповідача, додавши до нього пакет медичних документів, однак в отриманні страхової виплати йому було безпідставно відмовлено в звязку з тим, що хвороба виникла в нього, начебто, до укладення зазначених договорів. Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти їх задоволення, оскільки позивач отримав хворобу до укладення Договорів, а також позивач не є належним позивачем в справі, оскільки вигодонабувачем в Договорах визначене ПАТ «[PERSON] [PERSON]». Представник ПАТ «[PERSON] [PERSON]», будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 11 червня 2012 року та 07 червня 2013 року між відповідачем (Страховик) та позивачем (Страхувальник, Застрахована особа) було укладено договори добровільного страхування від нещасних випадків та здоровя на випадок хвороби позичальника кредиту, вигодонабувачем за якими є третя особа ПАТ «[PERSON] [PERSON]», яка при настанні страхового випадку набуває права на одержання суми страхової виплати в розмірі заборгованості застрахованої особи (а.с.11-13, 15-17). У своєму уточненому позові його підставою позивач визначив безпідставну відмову відповідача у виплаті йому страхового відшкодування, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь вигодонабувача страхова сума у рахунок погашення його заборгованості за кредитним договором, а на його користь пеня та 3% річних за прострочення виплати такого відшкодування. Отже, розглядаючи вимоги про стягнення на користь вигодонабувача з відповідача страхового відшкодування в розмірі 200800 грн., суд зазначає наступне. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно зі ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Зазначене положення міститься і в ст. 3 Закону України «Про страхування». За змістом наведених законів України випливає, що договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. Відповідно до ч. 2 ст. 636 ЦК України виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. В уточненому позові визначено процесуальне положення вигодонабувача ПАТ «[PERSON] [PERSON]» як третьої особи, який згідно до ст. 34 ЦПК України самостійних позовних вимог до Страховика про стягнення на свою користь страхової виплати не заявив, хоча в даній справі вигодонабувач повинен був звернутися до суду із самостійними позовними вимогами. Отже, у суду немає правових підстав для задоволення уточнених позовних вимог про стягнення страхової суми на користь ПАТ «[PERSON] [PERSON]», яке не уповноважувало позивача представляти його інтересів в суді, позаяк у даному випадку стягувати страхову виплату зі страховика є правом вигодонабувача, а, отже, ПАТ «[PERSON] [PERSON]». Оскільки як норми ЦПК України, так і спеціальні закони в сфері страхування не передбачають права пред'явлення позову в інтересах таких осіб-вигодонабувачів, то позивач за пред'явленим ним позовом є неналежним позивачем та у задоволенні цієї частини уточнених позовних вимог слід відмовити. Що ж до решти уточнених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування, то в задоволенні цієї частини вимог також слід відмовити, так як згідно з укладеними між сторонами вищезазначеними Договорами Страховик зобовязався здійснити страхову виплату ПАТ «[PERSON] [PERSON]», а, отже, саме ПАТ «[PERSON] [PERSON]» належить право таких вимог, тому позивач є неналежним позивачем і в цій частині позовних вимог. Отже, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні уточненого позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed