Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 серпня 2013 року уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В 2016 році відповідачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів з позивача, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року з позивача на користь відповідача було вирішено стягувати аліменти на утримання дітей. Діти проживають з відповідачем та знаходяться на її утримані. Сторони по справі проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спроби позивача зберегти сім'ю не дали жодних позитивних результатів, оскільки відповідач цього не бажає, тому позивач звернувся до суду з відповідною заявою. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, на позові наполягав (а.с. 18). Відповідач у судове засідання не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала (а.с. 19). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.08.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 193 (а.с. 5). У сторін по справі від шлюбу є спільні діти, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 651 (а.с. 8), [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №364 (а.с. 9). Відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 13.12.2016 року, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони мають різні характери, погляди на сімейне життя, на ведення спільного господарства, внаслідок чого спільне життя стало суперечити інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та визнаними відповідачем, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved