Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором про надання кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору №ІКСАSНG.17020.001 від 28.11.2011 року, відповідачу було надано кредит в сумі 11 000,00 грн. терміном користування до 27.11.2013 року із розрахунку процентної ставки за користування кредитом 18 % річних, а відповідач зобов»язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов»язання згідно з даним договором у повному обсязі. Відповідно до умов кредитного договору позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних ресурсів в розмірі 1,50% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Сплата комісії здійснюється у гривні. Відповідно до умов цього договору кредит надано позичальнику на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування. Позивач виконав взяті на себе зобов»язання про що свідчить заява на видачу готівки від 28.11.2011 року на суму 11 000 грн. Відповідач скористався коштами, але станом на 11.02.2015 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка становить 52 159, 05 грн., яку в добровільному порядку погасити не бажає, тому позивач був вимушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не з»явився, в своїй заяві просить суд проводити судове засідання без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся судом про день та час розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без присутності відповідача в судовому засіданні. Вивчивши матеріали цивільної справи, судом було встановлено наступне. Відповідно до кредитного договору №ІКСАSНG.17020.001 від 28.11.2011 року, відповідачу було надано кредит в сумі 11 000,00 грн. терміном користування до 27.11.2013 року із розрахунку процентної ставки за користування кредитом 18 % річних, а відповідач зобов»язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов»язання згідно з даним договором у повному обсязі. Відповідно до умов кредитного договору позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних ресурсів в розмірі 1,50% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Сплата комісії здійснюється у гривні. Відповідно до умов цього договору кредит надано позичальнику на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування. Позивач виконав взяті на себе зобов»язання про що свідчить заява на видачу готівки від 28.11.2011 року на суму 11 000 грн. Відповідач скористався коштами, але станом на 11.02.2015 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка становить 52 159,05 грн., яку в добровільному порядку погасити не бажає, тому позивач був вимушений звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору від 28.11.2011 року, в частині повернення кредиту в строки передбачені умовами договору, а тому не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи все вищевикладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та можливість його задоволення. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 521,59 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved