Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що він є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , в якому і проживає. За цією адресою також значиться зареєстрованими його родичі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та малолітній [PERSON] .. Останні добровільно залишили житловий будинок та переїхали проживати за невідомою йому адресою. Близько п`яти років вони не проживають в будинку, витрат, пов`язаних з його утриманням не несуть, на неодноразові прохання знятися з реєстрації не реагують. Це впливає на направо позивача в отриманні субсидії та тягне додаткові фінансові витрати. Вважав, що відповідачі втратили право на проживання в будинку. Ухвалою суду від 19.11.2019 року відкрито провадження у справі, справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження, до участі у справі залучений орган опіки та піклування Буринської РДА. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини зазначені в позовній заяві, доповнивши, що [PERSON] та [PERSON] є його племінниці, оскільки являються дочками його рідної сестри. [PERSON] чоловік [PERSON] , а [PERSON] її син. У 2008 року він зареєстрував їх за місцем свого проживання тимчасово, так як ті хотіли влаштуватися на роботу, а потім обіцяли знайти нове житло. Коли він зареєстрував їхнє місце проживання у себе, останні виїхали і перестали з ним спілкуватися. Підтвердив, що вони також не являються членами його сім`ї і він не чинив їм перешкоди в користування житловим будинком. Їх реєстрація в його будинку створює для нього суттєві незручності в частині оплати комунальних послуг, отримання субсидії та користування майном. Відповідачі та представник органу опіки та піклування про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не надав. За згодою позивача, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, підтвердили, що відповідачі більше чотирьох років не проживають в будинку позивача, куди вони виїхали їм не відомо. Жодного разу вони їх не бачили. Вислухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] , що вбачається з показів позивача, свідоцтва про право власності на житловий будинок, рішення суду розпорядження голови Сумської ОДА про перейменування вулиць (а.с.5-9). З довідок Буринської міської ради та будинкової книги вбачається, що за вказаною адресою значяться зареєстрованими відповідачі: [PERSON] - з 18.03.2008 року, , [PERSON] - 28.07.2016 року, [PERSON] - з 28.07.2016 року, [PERSON] - з 18.07.2016 року, які не є членами сім`ї позивача (10-13,24-27). Між тим, встановлено, що останні [PERSON] з 2000 року і до теперішнього часу не користується та не проживає в будинку за вказаною адресою, виїхавши до Російської Федерації та не є його співвласником, що підтверджується показами позивача, свідків, довідкою депутата міської ради (а.с.13). Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 своєї постанови від 02.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Судом встановлено, що відповідачі в добровільному порядку виїхали з будинку і вже протягом чотирьох років не проживають в ньому і не несуть будь-яких витрат на його утримання та на оплату витрат по оплаті житлово-комунальних послуг. За таких обставинах, суд приходить до висновку, що останні втратили право на користування житловим будинком, у зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином,

Outcome: approved