Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому змінив та збільшив позовні вимоги, від частини позовних вимог відмовився, та в остаточній редакції якого від 07 квітня 2015 року просив суд, визнати недійсним заповіт, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] 14.02.2014 р. з підстав передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України. Обгрунтовуючи заявлені вимоги зазначив, що його батько [PERSON] помер 14.02.2014 року. Після смерті батька залишився спадок, а саме квартира № 82 за адресою м.Бровари вул. Гагріна 19 та садибний будинок № 1 в садовому товаристві «Заліське» за адресою с.Богданівка Броварський район вул.[PERSON]. В день смерті батько зробив заповіт на свою дружину [PERSON], посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] , відповідно до якого заповідав їй все своє майно. 12.08.2014 року дізнався, що його батько хворів на онкозахворювання. Оскільки в зв?язку з хворобою батько вживав лікарські засоби: трамадол та морфін, які на його думку могли вплинути на психічний стан батька та як наслідок батько не міг усвідомлювати значення своїх дій звернувся з позовом про визнання заповіту недійсним. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вищевказані збільшені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали повністю, вважаючи його необґрунтованим, та звернулися до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності за заповітом посвідченим нотаріально приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] від 14.02.2014 р на будинок № 1 в садовому товаристві «Заліське» за адресою с.Богданівка Броварський район вул.[PERSON] та на земельну ділянку кадастровий № 322 1280 801:01:076:0010 в садовому товаристві «Заліське» за адресою с.Богданівка Броварський район вул.[PERSON] № 1.Стягнути з [PERSON] судовий збір та витрати на правову допомогу. Заслухавши думку сторін по справі та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи та пояснення свідків, суд вважає, що в задоволенні первісного позову [PERSON] та в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Позивач оспорює заповіт що посвідчений 14.02.2014 р приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] Записами в заповіті встановлено, що [PERSON] заповів все своє майно відповідачу за первісним позовом [PERSON] Позивач вважає, що заповіт є недійсним, оскільки вчинений дієздатною фізичною особою у момент, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану [PERSON], померлого 14.02.2014 року проведено судово-психіатричну експертизу 09.09.2015 року. Ухвалою від 27 квітня 2015 року Броварського міськрайонного суду Київської області призначено посмертну судову-психіатричну експертизу, на вирішення якої було поставлені наступні питання: В якому психічному стані знаходився [PERSON] під час складання заповіту від 14 лютого 2014 року та чи міг він за своїм психічним станом усвідомлювати, розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент нотаріального посвідчення заповіту від 14 лютого 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 182. Згідно висновку, що міститься в акті судово-психіатричного експерта № 161-ц від 09.09.2015 року, комісія дійшла висновку, що [PERSON] в період часу, що цікавить суд, тобто на час складання заповіту від 14.02.2014 року на будь який психічний розлад не страждав. За своїм психічним станом [PERSON] міг 14.02.2014 року під час складання заповіту, усвідомлювати свої дії та керувати ними. Частиною першою статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Частина перша статті 1257 ЦК України визначає, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).\~\~Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. В п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що [PERSON] склав заповіт у момент, коли він усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволенню первісного позову, оскільки висновок судового експерта № 161-ц від 09.09.2015 року є належним доказом того, що на момент складання заповіту [PERSON]П усвідомлював значення своїх дій, інших належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачем не надано. Вимоги [PERSON] по зустрічному позову, щодо визнання права власності за заповітом до задоволення не пілягають за безпідставністю.

Outcome: dismissed