Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 05 липня 2011 року шлюб було розірвано. 11 лютого 2014 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , до його повноліття, щомісячно у розмірі ј частки усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 19 грудня 2013 року. Аліменти стягуються в повному обсязі згідно виконавчого листа. Після розлучення відповідачка нехтувати своїми батьківськими обов`язками відносно спільного сина, проявляла байдужість до подальшої долі дитини. З вересня 2017 року син [PERSON] почав проживати з ним та його батьками. На теперішній час відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, матеріального забезпечення, взагалі не цікавиться сином, його розвитком, станом здоров`я та не дбає про його інтереси. На сьогоднішній день він офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, син знаходиться на повному його утриманні. Ураховуючи викладені обставини, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття, припинити стягування з нього аліментів та відкликати з виконання виконавчий лист. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день слухання справи сповіщена належним чином. Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд дійшов наступного. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з позивача на підставі рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь відповідачки, щомісячно, починаючи з 19 грудня 2013 року до досягнення сином повноліття, про що свідчить виконавчий лист Баглійського районного суду м.Дніпродзержинськ № 207/5598/2013-ц від 11 лютого 2014 року (а.с.14). Згідно акту обстеження умов проживання від 09 вересня 2019 року [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Як вбачається з копії довідки виконавчого комітету Криничанської селищної ради від 13 листопада 2018 року №489, [PERSON] дійсно з листопада місяця 2018 року постійно проживає з реєстрацією на території селищної ради в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.20), тобто з позивачем. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обов`язковість батьків утримувати дітей до їх повноліття передбачена ст.51 Конституції України, де зазначено, що сім`я, дитинство, материнство охороняються державою. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 3 ст. 181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ч. 4 ст. 273ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно з ч. 4ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , а обставини на підставі яких були стягнуті аліменти, з моменту ухвалення рішення, змінились, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved