Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що 28 червня 2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики на суму 3500 доларів США. На підтвердження умов договору та факту отримання грошової суми [PERSON] власноручно написав розписку. Вказаним договором позики було обумовлене зобов'язання [PERSON] повернути суму позики до 01.10.2015 року. В зазначений термін відповідач гроші в добровільному порядку не повернув. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про час слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що належним чином повідомлений відповідач до суду не з'явився, від нього не надходило заяв про відкладення розгляду справи чи слухання справи за його відсутності, - суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали (розписку [PERSON] від 05.10.2014 року про зобов'язання повернути грошові кошти), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 05.10.2014 року між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) був укладений договір позики на суму 3500 доларів США. На підтвердження умов договору та факту отримання грошової суми [PERSON] власноручно написав розписку. В тексті розписки визначений обов'язок [PERSON] з повернення цієї суми до 01.10.2015 року та є дата складання розписки 05.10.2014 року і, оскільки іншої окремо зазначеної дати отримання грошей розписка не містить, то саме цю дату слід вважати датою, коли були отримані гроші та укладени й відповідний договір позики. Таким чином, в наданій позивачем розписці є усі складові боргового документа, що підтверджує укладання сторонами договору позики. В зазначений термін відповідач гроші в добровільному порядку не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки. Внаслідок цього заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики від 05.10.2014 року становить 3500 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на час звернення позивача до суду з позовом становить 91350 гривень. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 1046; 1047; 1049 ЦК України, із змісту яких слідує, що зобов'язання має виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами закону. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (гроші кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. За такого, за загальним правилом суми заборгованості в іноземній валюті мають стягуватись судом в гривнях за офіційним курсом на день стягнення. При цьому, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, а відповідно до позову позивач просив стягнути заборгованість в еквіваленті станом на час подання позову до суду в сумі 91350 грн. Таким чином, діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання правочину і права позивача на отримання виконання зобов'язання за договором позики, що є підставою для задоволення позову - стягнення на користь позивача суми боргу. Заборгованість відповідача за договором позики становить 3500 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на час звернення до суду з позовом (19.09.2017 року - 1 долар США еквівалентний 26,1 грн.) становить 91350 гривень, тому відповідно до процитованого вище саме вказана сума підлягає стягненню судом. Вищенаведене є підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані з оплатою судового збору, оскільки відповідач є стороною, котра порушила зобов'язання. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 1046; 1047;1049 ЦК України та

Outcome: approved