Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 90563,98 грн., а саме: за кредитом 65770,65 грн., по відсотках 11601,46 грн., по комісії 13191,87 грн., а також стягнення витрат по сплаті судового збору у сумі 1358,46 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 14.07.2014 року сторони уклали між собою кредитний договір № 500951960, відповідно до умог якого позивач зобовязується надати відповідачу кредит у сумі 65770,65 грн., а відповідач зобовязується в порядку та на умовах. Що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах. Що передбачені договором та додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 65770,65 грн. У порушення умов договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 11.11.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 65770,65 грн., за відсотками 11601,46 грн. та по комісії 13191,87 грн. Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не зявився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю (а.с.23,38). Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 ЦПК України до суду повторно не зявився, та не повідомив суд про поважні причини неявки (28,30-32,37,40-41,43,-44). У звязку з повторною неявкою відповідача належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю, суд відповідно до вимог ст.. 224-225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи (а.с.38). Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 14 липня 2014 року відповідач звернувся до позивача з Анкетою-заявою на отримання кредиту по продукту «Рефінансування споживчих та готівкових кредитів» (а.с.8) та уклав з ПАТ «Альфа-Банк» кредитний договір № 500951960, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у сумі 65770,65 грн. (п. 2.1) за процентною ставкою 15,99% річних (п.2.2.). Датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій є 15.07.2018 року (п.2.3). Порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та іншіх платежів здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до договору (п.2.6) (а.с.4-6). Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору № 500951960 від 14.07.2014 року відповідач в період з 15.08.2014 року по 15.07.2018 року повинен був 15 числа кожного місяця сплачувати на рахунок банку грошову суму в розмірі 2712,07 грн. (а.с.7). Відповідно до виписки по особовим рахункам ПАТ «Альфа-Банк» 15.07.2014 року надав [PERSON] кредит за кредитним договором № 500951960 від 14.07.2014 року в сумі 65770,65 грн. (а.с.12). За розрахунком заборгованості за кредитом, позичальник [PERSON] станом на 11.11.2015 року має заборгованість за кредитним договором № 500951960 від 14.07.2014 року в сумі 90563,98 грн., а саме: за кредитом 65770,65 грн., по відсотках 11601,46 грн., по комісії 13191,87 грн., по штрафам 0,00 грн., по пені 0,00 грн. (а.с.11). 19.11.2015 року позивач звернівся до відповідача з письмовою вимогою про дострокове повернення кредиту (а.с.13-16). Зобов'язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з поверенння отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. Суд на підставі ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.. 57 ЦПК). Письмовими доказами, відповідно до ст.. 64 ЦПК України, є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 90563,98 грн., а саме: за кредитом 65770,65 грн., по відсотках 11601,46 грн., по комісії 13191,87 грн., - підлягають задоволенню, оскільки факт укладення кредитного договору між сторонами, факт отримання відповідачем кредитних коштів, факт порушення відповідачем умов договору та наявність заборгованості по кредитному договору доведені наданими позивачем та дослідженними судом письмовими доказами. Сума заборгованості підтверджена наданим позивачем розрахунком. Судові витрати позивача по оплаті судового збору в розмірі 1358,46 грн., підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. На підставі зазначеного, ст.. 526, 530, 610-612, 616, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved