Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача допомоги з безробіття та вартості\~професійного навчання в розмірі 27\~065, 79 гривень, а також судового збору - 1 762 гривень. Позов мотивує тим, що 27 грудня 2016 року відповідач звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи, йому надано статус безробітного відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення». За час перебування на обліку [PERSON] отримав у центрі зайнятості матеріальне забезпечення допомогу по безробіттю за період з 03.01.2017р. по 31.05.2017р. З 01.06.2017р. припинено реєстрацію як безробітного [PERSON] у звязку із поданням ним 01.06.2017р. заяви про відмову від послуг служби зайнятості. Однак, 04.07.2017р. відповідач повторно звернувся до позивача та йому було поновлено статус безробітного з 04.07.2017р., за час перебування на обліку у центрі зайнятості [PERSON] отримував матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю в період з 04.07.2017р. по 01.11.2017р. та соціальні послуги- проходив професійне навчання Досягнення успіху у підприємницькій діяльності з 25.09.2017р. по 11.10.2017р. З 28.11.2107р. припинено реєстрацію як безробітного [PERSON] у звязку із поданням ним 28.06.2017р. заяви про відмову від послуг служби зайнятості. Центр зайнятості отримав інформацію про те, що відповідач під час реєстрації та набуття статусу безробітного не повідомив, що він перебував у цивільно-правових відносинах з ПП КІР і відповідно не міг бути визнаний безробітним та отримувати допомогу по безробіттю, оскільки належав до зайнятого населення. У зв'язку із не повідомленням відповідачем спеціалістів центру про вказані обставини, він безпідставно продовжував отримувати допомогу по безробіттю, перебувати на обліку як безробітний. У зв'язку з цим, Львівський міський центр зайнятості скерував відповідачу претензію про відшкодування коштів в сумі 27\~065, 79 гривень, проте така залишилась без задоволення. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на правову підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 1, 3, 4, 44, 45 Закону України «Про зайнятість населення», п.п. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ч. 1, ст. 1166, ст. 1212 ЦК України. Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 15 лютого 2019 року представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що дійсно відповідачем укладались цивільно-правові угоди з ПП КІР, однак, виконання робіт (надання послуг) по них не відбулось та будь яка винагорода не виплачувалась. Відтак, вказані цивільно-правові угоди були розірвані відповідно з додатковими угодами. Звертає увагу на те, що позивачем не долучено до матеріалів справи доказів, про те що відповідачу виплачувалась винагорода на виконання укладених ним з ПП КІР цивільно-правових угод. Крім того, заперечує ту обставину, що [PERSON] надавав документи для отримання статусу безробітного які містили неправдиві відомості. А тому у позивача відсутні будь які підстави вимагати від відповідача повернення виплачених йому коштів допомоги по безробіттю та вартості професійного навчання. Враховуючи вище викладене просить у задоволенні позову відмовити. 25 лютого 2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, посилається на лист Личаківського відділу соціального захисту населення від 04.05.2018р., у якому міститься інформація, що [PERSON] перебував у цивільно-правових відносинах з ПП КІР. Із наведеного випливає, що [PERSON] при зверненні до Личаківського відділу соціального захисту населення у 2018 році з метою отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг підтверджував документально про перебування у цивільно-правових відносинах із роботодавцем ПП КІР у період з 01.08.2016р. по 31.12.2016р., з 10.01.2017р. по 10.05.2017р., з 01.06.2017р. по 03.07.2017р., з 01.09.2017р. по 30.11.2017р. [PERSON] цивільно-правових угод та згідно довідки про доходи, які надав до заяви. Інформації та документального підтвердження юридичного факту припинення цивільно-правових угод з ПП КІР ні у Личаківський відділ соціального захисту населення ні Львівському міському центру занятості станом на дату складання [PERSON] розслідування страхового випадку від 11.08.2018р. відповідач та роботодавець ПП КІР не подавали. А надання представником відповідача лише 15 лютого 2019 року додаткових угод про розірвання цивільно-правових угод з ПП КІР свідчить про мету уникнення цивільно-правової відповідальності відповідно до Закону України Про загальнообовязкове соціальне страхування на випадок безробіття В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в ньому та у відповіді на відзив. Додатково зазначив, що ознайомившись з долученими до відзиву на позовну заяву додатковими угодами про розірвання цивільно-правових угод між відповідачем та ПП «КІР», вважає, що такі не були представлені відповідачем раніше та не скеровувались для відома до Личаківського відділу соціального захисту населення, а тому заперечення представника відповідача являються безпідставними, а позовні вимоги просив задоволити. Крім цього звертаючись з заявою про надання статусу безробітного, як 27.12.2016 р. та 04.07.2017 р. відповідач подав недостовірну інформацію, щодо попереднього місця праці, не повідомив, що перебував у цивільно-правових відносинах з ПП КІР, що являється самостійною підставою для задоволення позовних вимог. Представник відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 27.12.2016 р. [PERSON] звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, в якій вказав, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно (а.с.5). Наказом Львівського міського центру зайнятості від 30.12.2016 №НТ161230 відповідачу надано статус безробітного та згідно Наказу Львівського міського центру зайнятості від 03.01.2017 №НТ170103 призначено допомогу по безробіттю з 03.01.2017 р. відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Наказом Львівського міського центру зайнятості від 01.06.2017 №НТ170601 припинено реєстрацію як безробітного [PERSON] у звязку із поданням ним заяви 01.06.2017р. про відмову від послуг служби зайнятості відповідно до ч.1 ст.45 Закону України Про зайнятість населення. Відповідач 04.07.2017р. повторно звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявою про поновлення статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с.8). Наказом Львівського міського центру зайнятості від 04.07.2017 №НТ170704 відповідачу поновлено статус безробітного та згідно Наказу Львівського міського центру зайнятості від 04.07.2017 №НТ170704 поновлено виплату допомоги по безробіттю з 04.07.2017р. Встановлено, що відповідач подав заяву від 22 вересня 2017 року про направлення його на професійне навчання (а.с.10). На підставі даної заяви було укладено Договір №135017092200019 про професійне навчання безробітного між Львівським міським центром зайнятості в особі [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого територіальний орган направляє безробітного в Львівський центр професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості на професійне навчання у період з 25 вересня 2017 року по 11 жовтня 2017 року (а.с.11-12). Відповідно до листа Львівського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості від 07.09.2018 р. №384-18/06-06, вартість навчання [PERSON] у Львівському центрі ПТО ДСЗ, відповідно до договору №135017092200019 від 22.09.2017 р., за період з 25.09.2017 р. по 11.10.2017 р. становить 980 грн. 60 коп. (а.с.4а). Окрім того, відповідачу було виплачену компенсацію за проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку за період з 25.09.2017р. по 11.10.2017р. відповідно до маршрутного листа (а.с.14) у сумі 104 грн. [PERSON] п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики, Державної податкової служби України №60/62 від 13.02.2009р. (далі - Порядок), центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться\~районними,\~міськрайонними,\~міськими та\~районними у\~містах центрами\~зайнятості,\~на які\~покладено виконання\~функцій робочих\~органів виконавчої\~дирекції Фонду\~загальнообов'язкового\~державного соціального\~страхування України\~на випадок\~безробіття,\~за місцем\~реєстрації роботодавця\~як платника\~внесків на\~загальнообов'язкове\~соціальне страхування\~на випадок\~безробіття (далі\~-\~центри зайнятості)\~у разі,\~коли: під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації (п. 3 Порядку). За результатами\~звірки або\~перевірки оформлюється\~акт,\~який підписується\~посадовими особами,\~що її\~проводили. У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості. (п. 5 Порядку). [PERSON] отриманої інформації від Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (а.с.16) було встановлено, що [PERSON] працює по цивільно-правовій угоді з 01.08.2016 по 31.12.2016, з 10.01.2017 по 10.05.2017, з 01.06.2017 по 03.07.2017, з 01.09.2017 по 30.11.2017 в ПП «КІР». [PERSON] розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 174 від 20.10.2016 р., гр. [PERSON] надавав послуги по цивільно-правовим угодам з 01.08.2016 по 31.12.2016, з 10.01.2017 по 10.05.2017, з 01.06.2017 по 03.07.2017, з 01.09.2017 по 30.11.2017 в ПП «КІР» (а.с.19-20). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або в іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Також п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. [PERSON] ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. [PERSON] з п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону (зокрема, зайнятість особи). Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»). Як вбачається з цивільно-правової угоди №3 від 01.08.2016р. укладеної між ПП «КІР» та гр. [PERSON], Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання виконувати роботи зазначені в п. 1.1 Договору. Термін дії угоди з 01.08.2016р. по 31.12.2016р.(а.с.22). Відповідно до цивільно-правової угоди №4 від 10.01.2017р. укладеної між ПП «КІР» та гр. [PERSON], Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання виконувати роботи зазначені в п. 1.1 Договору. Термін дії угоди з 10.01.2017р. по 10.05.2017р.(а.с.24). Відповідно до цивільно-правової угоди №5 від 01.06.2017р. укладеної між ПП «КІР» та гр. [PERSON], Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання виконувати роботи зазначені в п. 1.1 Договору. Термін дії угоди з 01.06.2017р. по 03.07.2017р.(а.с.26). Відповідно до цивільно-правової угоди №6 від 01.09.2017р. укладеної між ПП «КІР» та гр. [PERSON], Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання виконувати роботи зазначені в п. 1.1 Договору. Термін дії угоди з 01.09.2017р. по 31.11.2017р.(а.с.28). Таким чином, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] було укладено з ПП «КІР» оплатні цивільно-правові угоди на періоди з 01.08.2016 по 31.12.2016, з 10.01.2017 по 10.05.2017, з 01.06.2017 по 03.07.2017, з 01.09.2017 по 30.11.2017, та відповідач не повідомив про це позивача. Представником відповідача до свого відзиву на позовну заяву долучено копії додаткових угод по цивільно-правових угодах. Як вбачається з додаткової угоди від 18.01.2016р. до цивільно-правової угоди №3 від 01.08.2016р. ПП «КІР» та гр. [PERSON] дійшли згоди розірвати цивільно-правову угоду №3 від 01.08.2016р. Відповідно додаткової угоди від 30.01.2017р. до цивільно-правової угоди №4 від 10.01.2017р. ПП «КІР» та гр. [PERSON] дійшли згоди розірвати цивільно-правову угоду №4 від 10.01.2017р. Відповідно додаткової угоди від 20.06.2017р. до цивільно-правової угоди №5 від 01.06.2017р. ПП «КІР» та гр. [PERSON] дійшли згоди розірвати цивільно-правову угоду № 5від 01.06.2017р. Окрім того, відповідно додаткової угоди від 28.09.2017р. до цивільно-правової угоди №6 від 01.09.2017р. ПП «КІР» та гр. [PERSON] дійшли згоди розірвати цивільно-правову угоду №6 від 01.09.2017р. Заперечуючи проти позову, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що дійсно відповідачем було укладено цивільно-правові договір на періоди з 01.08.2016 по 31.12.2016, з 10.01.2017 по 10.05.2017, з 01.06.2017 по 03.07.2017, з 01.09.2017 по 30.11.2017. Проте, дані угоди було ним розірвано та не було одержано жодних коштів (винагороди) у період, коли він перебував на обліку в якості безробітного. Разом з тим, підставою припинення статусу безробітного, виплати допомоги по безробіттю та повернення допомоги по безробіттю є факт укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Факт отримання чи неотримання відповідачем коштів, в якості винагороди не змінює його обов'язку повідомити центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення. Суд звертає увагу на вказані норми закону та враховує, що наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов'язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. [PERSON] розрахунку позовних вимог наданих позивачем, сума виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття безробітному [PERSON], за період з 03.01.2017 р. по 31.05.2017 р. становить 15\~868, 38 грн, та з 04.07.2017р. по 01.11.2017р. становить 10\~112, 81 грн, сума за навчання становить 980 грн. та сума виплаченої компенсації за проїзд до місця розташування навчального закладу становить 104 грн, що у сумі складає 27\~065,79грн (а.с.4). Наказом Львівського міського центру зайнятості від 12.09.2018 № НТ180912 (а.с.7) було прийнято рішення про повернення [PERSON] незаконно отриманих коштів та скеровано повідомлення від 12.09.2018р. (а.с.30) відповідно до якого запропоновано відповідачу протягом 15 календарних днів з дня одержання претензії повернути добровільно кошти в сумі 27\~065,79 грн. Проте, кошти відповідачем не були сплачені. Жодних заперечень щодо порядку розрахунку та визначеної суму відповідач та його представник в судовому у поданих до суду документах чи наданих в засіданні поясненнях не висловлювали. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Наведений правовий висновок викладений у Постанові Верховного суду від 30 серпня 2018 року у справі №334/2517/16-ц. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. [PERSON] з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений висновок міститься і в постанові Верховного Суду України, прийнятої у справі №6-91цс14 від 02 липня 2014 року. [PERSON] вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд враховує, що представником відповідача під час розгляду справи не заперечувалося отримання відповідачем допомоги по безробіттю в зазначеній сумі і проходження навчання. Доводи відповідача про те, що угоди були розірвані та відсутність доходу навіть за виконання особою певної роботи свідчить про те, що така особа не належить до зайнятого населення, не ґрунтуються на вимогах закону та не приймаються до уваги судом, оскільки відповідно до вимог Закону зазначене не звільняє особу, яка перебуває на обліку як безробітна, повідомляти центр зайнятості про укладення цивільно-правової угоди про надання послуг, за виконання яких передбачено отримання грошової винагороди. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення із відповідача на користь позивача суми виплаченої допомоги з безробіття та вартості\~професійного навчання в розмірі 27\~065, 79 грн. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Як вбачається з оригіналу платіжного доручення (а.с. 1), позивачем при предявленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 1762, 00 грн. Тому з відповідача у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~слід стягнутина користь позивача документально підтверджені судові витрати - судовий збір в розмірі 1\~762, 00 грн.

Outcome: approved