Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що між Дніпропетровським державним аграрно-економічним університетом та [PERSON] було укладено договір від 02.08.2011 року № БТ-2254 про навчання на підготовку фахівця [PERSON] за напрямом «Технологія виробництва та переробки продукції тваринництва» на 4 навчальних роки з 01.09.2011 року по 31.08.2015 року, за умовами якого позивач за рахунок коштів відповідача здійснює перепідготовку, надає освітню послугу на рівні державних стандартів освіти та видає документ про освіту державного зразка при умові успішного виконання відповідачем навчального плану, а відповідач зобов'язувався здійснювати оплату за дані послуги. Наказом № 397 від 25.02.2013 року [PERSON] відраховано з числа студентів за невиконання вимог навчального плану та договірних зобов'язань. За умовами Договору відповідач був зобов'язаний своєчасно, до початку навчального року, вносити оплату за освітню послугу у розмірі 5000,00 грн. Дана умова не виконувалась, нарахована сума до сплати за період навчання з моменту зарахування (01.09.2011 року) до дня відрахування (25.02.2013 року) становить 7500,00 грн., а фактично відповідачем сплачено 5000,00 грн. Тому, представник позивача просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет підписали договір № БТ-2254 від 02.08.2011 року про навчання на підготовку фахівця [PERSON] за напрямом «Технологія виробництва та переробки продукції тваринництва» на 4 навчальних роки з 01.09.2011 року по 31.08.2015 року, за умовами якого позивач за рахунок коштів відповідача здійснює перепідготовку, надає освітню послугу на рівні державних стандартів освіти та видає документ про освіту державного зразка при умові успішного виконання відповідачем навчального плану, а відповідач зобов'язувався здійснювати оплату за дані послуги. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість за сплату освітньої послуги в сумі 8442,70 грн., яка складається з: - 2500,00 грн. - основна сума заборгованості за надання освітніх послуг; - 3479,55 грн. - пеня за час прострочення оплати; - 362,55 грн. - 3 % річних за час прострочення грошового зобов'язання; - 2100,50 грн. - сума інфляційних втрат. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, зважаючи на викладене, суд вважає що оскільки відповідачем сума заборгованості за договором не погашена, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання освітньої послуги та судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved