overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що [PERSON] з 1997 року і по даний час користується житловим будинком у м.Олешки Херсонської області по пров.Спортивному, 19. Власником будинку відповідно до свідоцтва про право власності від 18.01.1978 року №19 є батько позивача [PERSON], який за життя склав заповіт на ім'я позивача. Але позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори і, отже, заповіт втратив чинність. Після його смерті спадщину ніхто не приймав. Протягом тривалого часу [PERSON] проживає за даною адресою і користується вказаним майном. У зв'язку із цим просить визнати за позивачем право власності на дане майно за набувальною давністю. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову у судовому засіданні судом за наявності для того законних підстав приймається рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном - протягом 5 років, набуває право власності на це майно(набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалось за 3 роки до набрання чинності цим кодексом. Відповідно до ч.2 ст.344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем(правонаступником) вона є. Отже, позов слід задовольнити, оскільки є законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що позивач відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою [ADDRESS] від 06.04.1993 року, та договору купівлі-продажу від 20.10.1989 року будинку в [ADDRESS], є власником вказаного будинку. Проте на даний час її право власності на вище вказане майно обмежене, так як постановою слідчого СУ УМВС Тітова Ю.В. від 22.11.1996 року у кримінальній справі відносно [PERSON] накладено арешт на її майно - житлові будинки в [ADDRESS] та [ADDRESS]. Вироком від 15.04.1998 року [PERSON] позбавлено волі на 14 років та конфісковано майно, до складу якого вказані будинки не ввійшли. Вважає, що накладення арешту на домоволодіння є незаконним, оскільки дане майно належить їй на праві власності і просить суд звільнити майно з-під арешту. Представник реєстраційної служби Цюрупинського РУЮ та старший прокурор прокуратури, що приймає участі у справі як представник захисту інтересів держави з боку Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Херсонській області не заперечили проти задоволення позову. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не з'явився. Виклик відповідача був здійснений через публікацію оголошення в газеті і відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач вважається повідомленими про час та місце розгляду справи. Тому суд розглядає справу за відсутності відповідача. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлових будинків за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS]. Постановою слідчого СУ УМВС Тітова Ю.В. від 22.11.1996 року у кримінальній справі відносно [PERSON] накладено арешт на майно - вищевказані житлові будинки. [PERSON] до кримінальної справи № 1-44/98 відношення не має та не є учасником процесу по вказаній справі. Шлюб між[PERSON] та [PERSON] розірвано 22.05.1996 року. Відповідно до стятті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналогічне питання щодо звільнення з-під арешту майна вирішене Верховним Судом України в постанові № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року. За таких обставин, оцінивши у сукупності досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що [PERSON] є матір'ю дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Державна реєстрація народження дітей відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Діти проживають разом із матір'ю та бабусею у [ADDRESS]. Мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей, а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частки від доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні відповідач просила не позбавляти її батьківських прав, пояснила, що виправилася, припинила зловживати алкогольними напоями. Представник 3 особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позбавити відповідача батьківських прав. Заслухавши поясненя учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Державна реєстрація народження дітей відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Діти проживають разом із матір'ю та бабусею у [ADDRESS]. Мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя. Відповідно до подання Брилівської ЗОШ №40 від 10.04.2017 року [PERSON] самоусунулась від виховання дітей, без відповідальна, не спілкується з дітьми в достатньому обсязі, зловживає алкогольними напоями, в родині часті конфлікти, що впливають на дітей. [PERSON] дитячі кошти витрачає не за призначенням, не забезпечує дітям необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не цікавиться шкільними справами. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 11.07.2017 року вважається за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 і ч.1 ст.183 зазначеного Кодексу за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, позов підлягає задоволенню, оскільки є законні підстави для його задоволення. Судові витрати слід покласти на відповідача, 1600,00 гривень судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав та 1600,00 гривень за вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, вточнивши позовні вимоги, посилався на те, що він є сином [PERSON], [INFO] та онуком [PERSON], яка померла [INFO]. Його бабуся [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] у 1985р., та все його дитинство і взагалі в нього іншого дідуся крім [PERSON] не було. Рідного дідуся він жодного разу за час життя не бачив. Фактично дитинство він провів та проживав разом з бабою та дідом, крім того у віці 19 років він став офіційно бути зареєстрованим за адресою місця проживання його бабусі та дідуся, тобто за адресою [ADDRESS], на правах члена сім'ї за їхньою згодою. Весь час, з моменту проживання у вказаній квартирі та по день смерті дідуся він постійно мешкав з ним однією сім'єю, вів спільне господарство, разом харчувалися, мали спільний бюджет, дідусь отримував пенсію, а він на той час вже працював барменом в ПП «Байкер-с Баре» та несли спільні витрати на придбання продуктів харчування і предметів домашнього побуту, ліки для дідуся. Він доглядав дідуся коли він хворів, а потім за свої кошти ховав його. Після смерті дідуся він продовжує мешкати у вказаній квартирі, несе усі витрати по утриманню квартири, іншої житлової площі не має. У зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду і просить встановити факт проживання однією сім'єю та встановлення родинних відносин з [PERSON] для того, щоб змінити договір найму жилого приміщення. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача КП «СЄЗ Київського району м. Донецька» проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що відсутні правові підстави для його задоволення. Представник відповідача Київської районної у м. Донецьку ради до суду надала заперечення проти задоволення позову, оскільки подані позивачем докази не підтверджують факт проживання однією сім'єю з [PERSON] Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що померлому [INFO] [PERSON] (а.с. 8) на підставі ордеру № 17102 (а.с. 6) була надана квартира [ADDRESS]. Померлий [PERSON] був чоловіком рідної бабусі позивача [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 7, 12), у зв'язку з чим вбачається, що померлий [PERSON] не є відповідно до ст. 64 Житлового Кодексу України, членом сім'ї [PERSON], і про такі родинні відносини позивачем відповідно до правил ст. 60 ЦПК України відомостей не надано, і тому суд приймає до уваги правила ст. 11 ЦПК України і в межах позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів відмовляє в задоволенні позову. На підставі викладеного, ст. ст. 64, 65, 106 ЖК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, вточнивши позовні вимоги, посилався на те, що він є учасником спільної часткової власності на будівлю, яка розташована у [ADDRESS], загальною площею 8 141,20 (вісім тисяч сорок одна цілих дві десятих) кв. м., розташована на земельній ділянці 20966 (двадцять тисяч дев'ятсот шістдесят шість) кв. м. Яому належить 6/100 та 2/1000 частки будівель, позначені на плані під літерою К- 1, загальна площа 514,3 кв. м. 6/100 частки будівлі належить йому на підставі Договору купівлі-продажу 6/100 частки будівлі, посвідченого 02 жовтня 2003 року та зареєстрованого Комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 17.10.2003 в реєстрову книгу 8чн-104 за реєстровим № 1491, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1751927. 2/1000 частка будівлі належить йому на підставі Договору дарування 2/1000 частки будівель, посвідченого 03 червня 2004 року. Іншими учасниками спільної часткової власності на будівлі, що розташовані у [ADDRESS], є відповідачі, але між позивачем та відповідачами постійно виникають суперечки з приводу володіння і використання будівель і можливості спільного користування будівлею немає. Кожен власник користується належними йому приміщеннями будівлі. Оскільки згода про виділ його частки в натурі не досягнута позивач вимушений звернутися до суду і просить виділити в натурі частку 62/1000 спірного майна, що належить йому. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали, не заперечували проти його задоволення. Відповідачі [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю «Альткон-Лтд» у судове засідання не з'являються, були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливим розглянути справу у їх відсутність, відповідно до наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач просив виділити в натурі частку 62/1000 площею 514,3кв.м. будівлі механо-збірчої дільниці літ. К-1 по [ADDRESS], яка належить йому. Згідно зі ст. 334 п. 4 Цивільного Кодексу України право власності виникає з моменту її належної реєстрації, тобто на момент придбання підлягає реєстрації відповідно до закону, і про це позивачем відповідно до правил ст. 60 ЦПК України відомостей не надано, і тому суд приймає до уваги правила ст. 11 ЦПК України і в межах позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів відмовляє в задоволенні позову. На підставі викладеного, ст. 334 п. 4 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] Мати малолітнього [PERSON] померла [INFO] . Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст.126 СК України. [PERSON] проживає разом із бабусею [PERSON] окремо від батька, яка повністю забезпечує дитину. Батько хлопчика ніякої педагогічної, посильної трудової або іншої участі у вихованні малолітнього не бере, ніяким чином про нього не піклується, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини та стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходу. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Представник Органу опіки та піклування Новомаячківської селищної ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Відповідачем подано заяву, в якій він позов визнає в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утиманні.Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини [PERSON] , дитина позбавлена батьківського піклування з боку батька, органом опіки і піклування надано висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню, оскільки відповідач не утримує дитину. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 01.06.2013 року він уклав шлюб з [PERSON], а [INFO]. народився син [PERSON], у зв'язку з чим він був записаний його батьком. Пізніше йому стало відомо, що дружина перебувала в інтимному зв'язку з іншим незнайомим чоловіком, а дитина зовнішнє дійсно не схожа на нього. Тому позивач не вважає себе батьком народженої дитини і просить виключити відомості про нього з актового запису про народження. Позивач у судове засідання надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідачка також надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні ним правовідносини. З копії паспорту [PERSON] вбачається, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 01.06.2013 року. Згідно свідоцтву про народження [PERSON], [INFO], сторони записані його батьками. Відповідно до ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 20.01.2015 р. по справі призначалась судово-імунологічна (генетична) експертиза з метою вирішення питання, чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON], проте відповідачка відмовилась від її проведення. Статтею 146 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач дійсно не є батьком малолітнього [PERSON], а тому задовольняє позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 06.08.2015р. між Житомирською міською радою та [PERSON] був укладений договір оренди землі №211, загальною площею 0,4766 га. за адресою вул. Ватутіна, 55-б, в м. Житомирі. Підставою для укладання договору оренди земельної ділянки було те, що відповідач надала документи, які підтверджують право власності на приміщення, що розташовані за вищезазначеною адресою. Проте, як вказує [PERSON] у позовній заяві, [PERSON] на час укладання договору оренди земельної ділянки і на сьогоднішній день не є власником приміщення. Власником приміщень є її чоловік [PERSON] Згідно змісту позовної заяви, рішення суду від 05.09.2013 по справі № 295/7443/13-ц, на підставі якого за [PERSON] визнано право власності на столярний цех - літера В, площею 401,8 кв.м, літера В-2, площею 456,0 кв.м., - літера Е, площею 33,5 кв.м. та котельню - літера Ж, площею 34,3 кв.м., що знаходяться по вул. Ватутіна, 55-б, в м. Житомирі, було скасовано рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 27.07.2015. Натомість відповідач, знаючи, що вона не є власником приміщення (оскільки була присутня на оголошенні рішення суду 27.07.2015, яке набуло закону силу) водить в оману посадових осіб земельного відділу Житомирської міська ради та підписує договір оренди земельної ділянки. Посилаючись на положення ст.ст. 215, 229, 230 ЦК України позивач просить суд визнати договір оренди земельної ділянки № 211 від 06.08.2015, якій укладений між Житомирською міською радою та [PERSON] недійсним та стягнути на користь позивача з відповідача сплачений судовий збір. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву, в якій просив задовольнити його позовні вимоги та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Подала письмові заперечення на позов, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представники Житомирської міської ради та Департаменту реєстрації Житомирської міської ради в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник міськради у поданому до суду клопотанні зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи не заперечення позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому зазначив, що 08.12.1999 року зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя не склалося, сторони не підтримують шлюбних відносин, а перебування в подальшому шлюбі суперечитиме інтересам позивача. Вважає, що примирення та збереження сімї неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач - визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.12.1999 року Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Бублик». Однак внаслідок непорозумінь сімя сторін повністю розпалась, так як сторони однією сімєю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього Кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому зазначив, що 09.11.2013 року зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подальше перебування у шлюбі є неможливим, із 05 березня 2015 року подружжя припинило шлюбні та сімейні стосунки, мешкають окремо. Вважає, що примирення та збереження сімї неможливе, розірвати шлюб сторони не можуть, оскільки відповідно до чинного законодавства дитині не виповнився один рік, тому просить встановити режим окремого проживання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи не заперечення представника позивача,

Outcome: approved