Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що позивач є постачальником житлово-комунальних послуг, споживачем яких являється [PERSON]. Відповідач є власником квартири [ADDRESS], проживає у даній квартирі та користується житлово-комунальними послугами, які надає позивач. Починаючи з червня 2009 року відповідач не сплачує в повному обсязі квартирну плату та плату за комунальні послуги, в зв'язку із чим у період з червня 2009 року по березень 2014 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 3289,51 грн. В зв'язку із даними обставинами позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 2691,97 грн., а також суму 3 % річних в розмірі 364,2 грн. та інфляційні витрати в сумі 233,34 грн. за час прострочення сплати грошових коштів, та відповідно стягнути з відповідача судовий збір. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, та пояснив, що він сплачує за комунальні послуги не в повному обсязі у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. Також, відповідачем було зазначено, що він, як власник вищезазначеної квартири, не укладав з позивачем договір про надання житлово-комунальних послуг, а тому не зобов'язаний сплачувати кошти за послуги, які надає йому відповідач. Крім того, відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року. Дане підприємство за відповідну плату здійснює забезпечення власників та наймачів жилих та нежитлових приміщень (споживачів) житлово-комунальними послугами (п. 2.2. статуту) Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], проживає в даній квартирі та є споживачем житлово-комунальних послуг, які відповідачу за відповідну плату постачає позивач. Також у даній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов'язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (водопостачання, опалення), а відповідач отримує та користується даними послугами та відповідно зобов'язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. Як було встановлено судом, починаючи з червня 2009 року відповідач не сплачує квартирну плату та плату за комунальні послуги в повному обсязі. У зв'язку із цим у відповідача перед позивачем за період з червня 2009 року по березень 2014 року утворилася заборгованість, яка складає 3289,51 грн. (а.с. 6-7). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (далі - Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 2691,97 грн. у повному обсязі. Що стосується вимог позивача в частині стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення сплати грошових коштів за житлово-комунальні послуги, то в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з розрахунку заборгованості, який було надано представником позивача, відповідач сплачує кошти за житлово-комунальні послуги, але не в повному обсязі у зв'язку з скрутним матеріальним становищем, тобто відповідач не ухиляється від свого обов'язку щодо сплати позивачу коштів за надані послуги, у зв'язку з цим, суд вважає, що в цій частині позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Крім того, заява відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності судом не береться до уваги з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги [PERSON], останній сплачував кошти за житлово-комунальні послуги, що свідчить про визнання ним свого боргу, а отже, перебіг позовної давності переривався. У зв'язку з цим, можна зробити висновок, що позивачем не були порушенні строки позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 2691,97 грн.

Outcome: partial