Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи було збільшено, до відповідача та просив визнати недійсним договір купівлі-продажу мобільного пристрою Samsung Galaxy SІІІ від 23.06.2012 року, укладений між фізичною особою [PERSON] та СПД [PERSON]; зобов'язати СПД [PERSON] повернути [PERSON] грошові кошти у сумі 5 624 грн. 00 коп.; зобов'язати [PERSON] повернути СПД [PERSON] мобільний пристрій Samsung Galaxy SІІІ, придбаний за договором купівлі-продажу від 23.06.2012 року; стягнути з СПД [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних у сумі 337 грн. 44 коп.; стягнути з відповідача грошову компенсацію спричиненої моральної шкоди в розмірі 40 000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23.06.2012 року придбав в інтернет-магазині «[INFO]», СПД [PERSON], мобільний пристрій Samsung Galaxy SІІІ, вартістю 5 624, 00 грн. Через 11 місяців смартфон повністю вийшов з ладу. Позивач звернувся в сервісний центр магазину, де йому повідомили, що гарантія на його телефон всього 3 місяці та ремонт буде платним. Позивач погодився. Про вартість ремонту сказали, що зателефонують завтра, а забрати смартфон позивач зможе через три дні, що і вказали в квитанції. Але через тиждень позивачу ніхто так і не подзвонив. Після закінчення двох тижнів позивачу подзвонили і сказали, що смартфон полагодили та робота коштує 650 грн. Оскільки сервісний центр поставив позивача перед фактом, не попередивши про вартість ремонту, позивач від ремонту відмовився. Позивачу повідомили, що коли доставлену деталь при ремонті телефону відпаяють і припаяють стару, він зможе забрати свій телефон. Подзвонили позивачу через два тижні, коли він був в аеропорту і сідав у літак. Отже, співробітники сервісу почали ремонт телефону без згоди позивача. Крім того, позивач впевнений, що його смартфон використовували як «донора» тому, що коли в жовтні 2013 року він прийшов за смартфоном, вони знову не змогли його повернути, мотивуючи тим, що він у них в розібраному стані. Позивач наполіг, щоб магазин опечатав телефон. 26.06.2014 року позивач перевірив телефон на сайті Українського державного центру радіочастот, яке веде базу даних кодів ІМЕІ, стосовно того, чи сертифікований даний телефон в Україні. За результатами перевірки за кодом ІМЕІ позивач встановив, що ІМЕІ [NUMBER] (ІМЕІ придбаного ним телефону) відсутній у базі даних та знаходиться в «чорному списку», про що є витяг. За таких обставин, договір купівлі-продажу, укладений між позивачем та відповідачем у частині передачі мобільного пристрою Samsung Galaxy SІІІ, ІМЕІ [NUMBER], суперечить Цивільному кодексу України, актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, оскільки предметом договору є обладнання, яке обмежене у цивільному обороті, відсутні належні дозвільні документи на оборот цього обладнання, у зв'язку з чим не дозволяється його реалізація у разі відсутності міжнародних кодів ідентифікації в узагальненій базі даних ІМЕІ терміналів. Зазначене є підставою для визнання цього договору недійсним у частині передачі позивачу мобільного пристрою, відповідно до ч. 1 ст. 215 та ч.1 ст. 203 ЦК України. Також позивач вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу від 23.06.2012 року відповідач навмисно ввів його в оману щодо обставин, які мали суттєве значення - відповідач, як постачальник обладнання та його аналогів на ринку України, не міг не знати вимог, що пред'являються до реалізації обладнання та факту відсутності кодів ІМЕІ поставленого ним обладнання в узагальненій базі даних кодів ІМЕІ терміналів. У зв'язку з тим, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Отже, СПД [PERSON] має повернути позивачу грошові кошти у сумі 5 624,00 грн., а позивач має повернути відповідачу мобільний пристрій, стягнути з відповідача 3% річних, нарахованих за період користування грошовими коштами позивача та моральну шкоду. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд винести рішення про задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що мобільний пристрій Samsung Galaxy SІІІ позивачем було придбано 23.06.2012 року, а перевірено на наявність кодів ІМЕІ 26.06.2014 року, таким чином не можливо встановити чи був внесений або був відсутній в базі даних кодів ІМЕІ мобільних пристроїв телефон позивача на момент його купівлі. Відповідач також зазначив, що впродовж терміну гарантійного обслуговування позивач не звертався до відповідача із будь-якими претензіями щодо якості придбаного товару чи надання інформації, останній звернувся після спливу гарантійного строку з питанням ремонту пристрою, але не погодившись з розміром вартості ремонту в 650 грн. за мобільний пристрій вартістю 5 624 грн., відмовився від ремонту. Яким чином позивач використовував телефон надалі до моменту звернення його до суду, відповідачу не відомо. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін та звукозапис за клопотанням позивача, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», який визначає відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ст.1 п.7 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими розрахунковими документами. В судовому засіданні встановлено, що 23.06.2012 року сторони уклали правочин - договір купівлі -продажу товарів: мобільного телефону Samsung Galaxy SІІІ 16 GB GT-19300 Marble White - 19300 в кількості 1 шт. вартістю 5 624 грн. та камеру GoPro HD HERO 2 SURF EDITION, CHDSH-002 в кількості 1 шт. вартістю 3 220 грн., що підтверджується копією товарного чеку №2427 від 23.06.2012 року. Також позивачу було видано гарантійний талон на мобільний телефон Samsung Galaxy SІІІ 16 GB GT-19300 Marble White, серійний номер [NUMBER], дата продажу - 23.06.2012 року, в якому зазначено строк гарантійного обслуговування 3 місяця (а.с.8). 01.06.2013 року мобільний пристрій Samsung Galaxy S 3, сер. номер (ІМЕІ) [NUMBER] було прийнято в ремонт до сервісного центру «Яблоко», відповідно до копії квитанції №2805 від 01.06.2013 року, в якій зазначено вид ремонту - не гарантійний, орієнтована дата готовності - 04.06.2013 року, та не зазначена вартість ремонту. Також в примітках зазначеної квитанції в п.п. 2, 3 вказано: термін проведення діагностики від 3 до 7 днів, ремонт проводиться на протязі 14 робочих днів від дня прийому пристрою в сервісному центрі; при періодичній та незакономірній появі дефекту, датою початку усунення несправностей вважається дата першої реєстрації в сервісному центрі; у випадку відсутності необхідних запчастин період ремонту не може перевищувати 45 календарних днів (а.с.54). В судовому засіданні в порядку вимог ст. 188 ЦПК України будо досліджено звукозапис за клопотанням позивача, відповідно до якого працівник сервісного центру пояснив позивачу, що вони не можуть зараз віддати телефон з ремонту у зв'язку з відсутністю інженера, який займався ремонтом телефону та телефон необхідно зібрати. Звукозапис було зроблено 18.10.2013 року. В звукозаписі від 23.10.2013 року працівник сервісного центру пояснив, що телефон вони повертають як він є, в телефоні маються сліди втручання у зв'язку з тим, що проводилась діагностика. Також зазначив, що в телефоні всі деталі на місці та на прохання позивача телефон було опечатано пломбами. 23.10.2013 року оформлено відказний лист №R-1598 від 23.10.2013 року про відмову від ремонту обладнання, в якому зазначено підставу відмови позивача в ремонті - претензія замовника, видано без ремонту 23.10.2014 року (а.с.9). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону на вимогу споживача продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. Правові наслідки порушення права споживача на інформацію визначені у ч. 7 ст. 15 Закону. Так, згідно з п. 1 цієї норми у разі, коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має споживачевих властивостей, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У ст.ст.18 і 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено підстави для визнання договору недійсним: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики. Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами визначений у ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Поняття «нечесна підприємницька практика» означає будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19, ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика може бути такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні позивачем не доведено ту обставину, що до укладення договору купівлі-продажу мобільного телефону Samsung Galaxy SІІІ відповідач не надав йому достовірну, повну та своєчасну інформацію про товар та його властивості, чим позбавив позивача можливості свідомого і компетентного вибору. Впродовж терміну дії встановленого гарантійного ремонту мобільного телефону позивач також не звертався до відповідача з приводу неможливості використання придбаного товару у зв'язку з відсутністю ІМЕІ придбаного ним телефону в базі даних. Так, позивач звертався у зв'язку з ремонтом мобільного пристрою до сервісного центру 01.06.2013 року та своїх заперечень щодо відсутності у його телефону ІМЕІ у квитанції та відказному листі не зазначав. Судом встановлено, що сервісним центром при виконанні ремонту мобільного пристрою було порушено строки такого ремонту, але вимог щодо цих порушень позивачем не заявлялось. Крім того, слід зазначити, що не допустимим доказом є акт оцінки технічного стану, який видано 29.04.2015 року Технічним центром ТОВ «МТІ СЕРВІС» стосовно мобільного пристрою позивача (а.с. 58, 64), оскільки, по перше, він містить інші обставини (апарат піддавався некваліфікованому ремонту, видно сліди сильного термічного впливу на основній платі, пошкоджений захисний екран, відсутній один гвинт), на підставі яких позивач просить визнати договір купівлі телефону недійсним та, по друге,висновок сервісного центру не є висновком експертизи, яка повинна здійснюватись на принципах законності, незалежності, об'єктивності та повноти дослідження відповідно до Закону України «Про судову експертизу». Так, за положеннями ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, але таких клопотань сторонами не заявлялось. Зазначене унеможливлює встановити, що недоліки товару, на які посилається позивач, виникли після передачі продукції останньому. Оскільки судом не встановлено, що спірний договір суперечить вказаним нормам Закону України «Про захист прав споживачів», а саме, що договір було укладено на умовах, що обмежують права позивача, як споживача послуг та правочин вчиненно з використанням відповідачем нечесної підприємницької практики, то відсутні підстави щодо визнання такого договіру недійсним. Відповідно до встановлених по справі обставин є необґрунтованим і посилання позивача на стягнення з відповідача 3% річних за користування грошовим коштами позивача та на заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, а отже підстав для її відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed