Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначимв, що він є власником квартири [ADDRESS], яка передана йому у власність його бабусею [PERSON], відповідно до договору дарування від 20.04.2017 року, який посвідчено державним нотаріусом Одинадцятої ХДНК Зімніцькою В.П. Відповідач зареєстрований у зазначеній квартирі, однак фактично в квартирі не мешкає з 10 червня 2015 року. У квартирі відсутні речі, які б належали відповідачу, за комунальні послуги не сплачує, фактично проживає разом зі своєю сім'єю по [ADDRESS], добровільно з квартири не виписався, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач по справі, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що договір дарування спірної квартири був укладений його матір'ю [PERSON] під впливом. В квартирі він дійсно не проживає. Суд, вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.04.2017, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору дарування № 1-138 від 20.04.2017, який посвідчено державним нотаріусом Одинадцятої ХДНК Зімніцькою В.П. (а.с. 5). Згідно довідки від 25.04.2017 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та її син [PERSON] (а.с. 4). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт непроживання відповідача за спірною адресою більше одного року. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Данні про те, що позивач порушив право відповідача на проживання, суду не надані, після надання судом часу, відповідач до суду з зустрічною позовною заявою до суду не звернувся. Згідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим заявлені позивачами вимоги задовольнити, визнати [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved