Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.08.2019 року [PERSON] , як повноважний представник сім`ї, звернулась до позивача із заявою про призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій, субсидій, пільг та надала власноруч заповнену декларацію про доходи та майновий стан. 03.09.2019 року позивачем було прийнято рішення про призначення з 01.08.2019 року по 31.01.2020 року включно (на період 6 місяців) сім`ї відповідача державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям. При заповнені заяви відповідач власноруч ставила підпис про те, що вона, усвідомлює, що наведені нею відомості про доходи та майно, що вплинули або могли би вплинути на прийняття рішення щодо надання соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, будуть перевірені згідно з чинним законодавством України. В 2020 році позивачем була ініційована перевірка достовірності наданих відповідачем у заявах від 30.08.2019 року відомостей та документів для отримання допомог. За результатами перевірки було виявлено, що 30.08.2019 року відповідач при заповненні розділу ІІ декларації про доходи та майновий стан не зазначила вид доходу, а саме дивіденди отримані нею від Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат». Зазначені кошти були нараховані у липні 2019 року у сумі 12807,02 грн. Із зазначеної суми підприємством, як податковим агентом, було сплачено податок з доходу фізичних осіб в розмірі 640,35 грн., військовий збір в розмірі 192,11 грн. та відображено в звіті 1-ДФ за ІІІ квартал 2019 року з кодом ознаки доходу 109 «дивіденди». При цьому, операція безготівкового зарахування дивідендів у сумі - 11974,56 грн. за 2018 рік на банківський рахунок відповідача відбулась 19.02.2020 року. Тобто, відповідач не зазначила в декларації дохід у період з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року, отриманий нею від підприємства, що вплинуло на визначення розміру допомог. Сума надміру виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям склала 9553,88 грн., а сума надміру виплаченої державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям склала 6403,50 грн. Відповідач у добровільному порядку не бажає повернути надмірно отримані допомоги. Тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради надміру виплачену державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі 9553,88 грн., надміру виплачену державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям у розмірі 6403,50 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою від 23.09.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач подала до суду відзив, згідно якого просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві зазначила, що так, 30.08.2019 року нею було подано до позивача заяви про призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій, субсидій, пільг щодо призначення державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. Першу виплату вказаних державних соціальних допомог відповідач отримала в вересні 2019 року, а отримувала їх по січень 2020 року. В січні місяці 2020 року представником позивача відповідачу телефоном було повідомлено, що вона отримала в липні 2019 року дохід у вигляді дивідендів, який не був задекларований в декларації. Вказує, що не отримувала жодних доходів у вигляді дивідендів, а на адресу відповідача не надходило жодних повідомлень від АТ «ПІВДГЗК», які акціонерне товариство повинно надсилати своїм акціонерам відповідно до норм Закону України «Про акціонерні товариства». 20.01.2020 року відповідачем було подано заяву до АТ «ПІВДГЗК» заяву про отримання дивідендів та копії документів необхідних для їх отримання. 19.02.2020 року на картковий банківський рахунок відповідача поступив дохід «Виплата дивідендів за 2018 рік» в сумі 11974,56 грн. Таким чином, твердження позивача, щодо не зазначення відповідачем в декларації доходів у період з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року отриманих нею від підприємства дивідендів, що вплинуло на визначення розміру допомоги вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки відповідач на час заповнення вказаної декларації не знала про прийняття загальними зборами ПАТ «ПІВДГЗК» рішення про виплату дивідендів, а сам дохід у вигляді дивідендів був отриманий відповідачем лише в лютому 2020 року. Представник третьої особи АТ «ПІВДГЗК», Корнєв М.Ю. , подав до суду пояснення в яких просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. У своїх поясненнях зазначив, що 19.07.2019 року позачерговими Загальними зборами акціонерів, на теперішній час АТ «ПІВДГЗК», прийнято рішення про виплату дивідендів акціонерам Товариства за 2018 рік. Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» для кожної виплати дивідендів наглядова рада акціонерного товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строк їх виплати. 19.07.2019 року Наглядовою радою Товариства прийнято рішення про встановлення дати складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядку та строку їх виплати. Вказаним рішення вирішено, зокрема: встановити дату складання переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів - 03 серпня 2019 року; встановити, що датою початку строку виплати дивідендів є 06 серпня 2019 року, а виплата дивідендів повинна бути здійснена у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття Загальними зборами акціонерів Товариства рішення про виплату дивідендів; акціонерам дивіденди виплачуються на підставі письмової заяви акціонера. 20.08.2019 року Товариством отримано перелік осіб, які мають право на отримання дивідендів у вигляді реєстру власників іменних цінних паперів станом на 03.08.2019 року. Персоніфіковане нарахування дивідендів кожному акціонеру було здійснено Товариством після 20.08.2019 року. Що стосується заповнення та подачі звіту 1-ДФ представник пояснює, що після закінчення звітного кварталу, в якому позачерговими Загальними зборами Товариства було прийнято рішення про виплату дивідендів, тобто після 30.09.2019 року, АТ «ПІВДГЗК» було подано до фіскального органу за допомогою електронного програмного комплексу «МЕДОК» звіт за формою 1-ДФ за III квартал 2019 року з кодом ознаки доходу - 109 «дивіденди», що підтверджується звітом про отримання вказаного звіту від 31.10.2019 року. У вказаному звіті 1-ДФ1-ДФ за III квартал 2019 року, по відношенню до відповідача заповнені лише графи «Сума нарахованого доходу» та «Сума утриманого податку», при цьому графа «Сума виплаченого доходу» не незаповнена, оскільки на момент подачі Товариством вказаного звіту дивіденди Відповідачці не були виплачені. Тобто, якби позивачем на момент подачі відповідачем заяви про отримання державної соціальної допомоги, станом на 30.08.2019 року, була отримана довідка про завантаження доходів, дохід [PERSON] у вигляді дивідендів був би відсутній, оскільки інформація про його нарахування була подана Товариством до фіскального органу лише 30.10.2019 року. Щодо виплати дивідендів відповідачу пояснює, що відповідно до рішення Наглядової ради Товариства від 19.07.2019 року акціонерам - фізичним особам дивіденди виплачуються в національній грошовій одиниці - гривні, на підставі письмової заяви акціонера, шляхом перерахування коштів на його грошовий рахунок або поштовим переказом, банківські реквізити або поштова адреса якого зазначені в письмовій заяві акціонера. 21.01.2020 року відповідачем на адресу AT «ПІВДГЗК» подано відповідну заяву про виплату дивідендів згідно рішення прийнятого 19 липня 2019 року позачерговими Загальними зборами акціонерів ПАТ «ПІВДГЗК». 19.02.2020 року AT «ПІВДГЗК» здійснено виплату дивідендів за 2018 рік акціонеру [PERSON] в розмірі 11 974,56 грн. за мінусом відрахування податків та зборів, які були сплачені AT «ПІВДГЗК», як податковим агентом. Крім того, звертає увагу суду, що листами Товариства від 16.03.2020 року за вих. №52-06/1692 та від 01.04.2020 року за вих. №52-16/373, на які посилається позивач, як підтвердження отримання відповідачем доходу, позивачу надається інформація про нарахування [PERSON] доходу у вигляді дивідендів в липні 2020 року (місяць в якому виникла підстава для нарахування доходу, прийняття 19.07.2019 року позачерговими Загальними зборами акціонерів ПАТ «ПІВДГЗК» рішення про виплату дивідендів) та про виплату доходу в лютому 2020 року. На підставі вищевикладеного, третя особа заперечує проти позову позивача до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги в період з серпня 2019 року по січень 2020 року, оскільки у вказаний період дохід у вигляді дивідендів за 2018 рік відповідачу Товариством не виплачувався, а на момент заповнення відповідачем декларації про доходи та майновий стан за період з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року, персональне нарахування дивідендів акціонерам Товариством ще не було здійснено. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзив відповідача, пояснення третьої особи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до позивача із заявою, яка зареєстрована 30.08.2019 року за №363, про призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій, субсидій, пільг, а саме: допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а.с. 10). 30.08.2019 року відповідач заповнила декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, за період з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року, у розділі ІІ якої, вказала, що, окрім допомоги по народженню, інших доходів не має (а.с. 11). Рішенням про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 03.09.2019 року позивачем було призначено з 01.08.2019 року по 31.01.2020 року відповідачу допомогу одиноким матерям у розмірі 1269,00 грн. (а.с. 12). Рішенням про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї відповідачу призначено соціальну допомогу з 01.08.2019 року включно по 31.01.2020 року у розмірі 1544,45 грн. (а.с. 13). Відповідно до довідки про завантажені доходи від 08.01.2020 року відносно [PERSON] , окрім іншого, в період з липня 2019 року по вересень 2019 року відповідач мала дохід за кодом 109 (Дивіденди та роялті) у розмірі 12807,02 грн. (а.с. 14). Згідно з відповіді головного бухгалтера АТ «ПІВДГЗК» Н.О. Євгенової від 16.03.2020 року №52-06/1692, відповідачу підприємством у липні 2019 року нараховані дивіденди у розмірі 12807,02 грн. Вказане нарахування відображене в звіті 1-ДФ за 3 квартал 2019 року. Дивіденди виплачені в лютому 2020 року (а.с. 16). В поясненнях від 31.03.2020 року [PERSON] вказує, що нею 19.02.2020 року на картку отримані дивіденди у розмірі 11974,56 грн. Про те, що дивіденди їй були нараховані в липні 2019 року нічого не знала, до підприємства не зверталась (а.с. 15). Відповідно до довідки від 31.03.2020 року №SMVR15Q49BTJPA4G, яка видана [PERSON] АТ КБ «Приватбанк», датою операції по зарахуванню дивідендів у розмірі 11974,56 грн. є 19.02.2020 року (а.с. 15 зворот). 26.06.2020 року [PERSON] повідомлено про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та необхідність повернення переплаченої суми державної соціальної допомоги у розмірі 9553,88 грн. до 31.07.2020 року (а.с. 25). Також, 26.06.2020 року відповідача повідомлено про необхідність повернення допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 6403,50 грн. до 31.07.2020 року (а.с. 26). У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Питання призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям врегульовані нормами Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», які діяли на момент виникнення правовідносин. Згідно з ст. 3 вказаного Закону України право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України. Відповідно до ст. 4 вказаного Закону України та п. 6 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250 ( далі - Порядок) для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення, зокрема: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім`ї; декларацію про доходи та майно. Згідно п. 9 Порядку, рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів із дня подання заяви і надсилається наступного після його прийняття дня уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї. Відповідно до ст. 5 вищевказаного Закону України та п. 14 Порядку, розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, що затверджується Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом. Згідно з п. 5 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять, зокрема: інші доходи, які підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства. Питання призначення, зокрема, допомоги на дітей одиноким матерям, врегульовані нормами Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751, які діяли на момент виникнення правовідносин. Відповідно до ст. 18-1 вказаного Закону України та п. 33 Порядку право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Згідно з ст. 18-2 вищевказаного Закону України допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 18-3 вказаного Закону України та п. 34 Порядку допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Згідно з п. 49 вказаного Порядку особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом. Позивач в своїй позовній заяві посилається на листи Департаменту соціальної політики Виконкому Криворізької міської ради від 17.04.2020 року №7/06/2118 та Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 23.04.2020 року №2627/0/192/20 (а.с. 23, 24) і зазначає, що відповідно до п. 7.7 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги грошові доходи, визначені пунктом 5 цієї методики, крім премій, щорічних винагород, допомоги на навчання, безпосередньо отриманої особою від підприємства, установи чи організації, сум компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, сум заборгованості за аліментами, визначених судом або виконавчою службою на підставі рішення про стягнення аліментів, сум пенсій та допомог за рішенням суду, ураховуються у тому місяці, за який вони нараховані (а.с. 23, 24). Однак, позивачем не було надано жодного доказу того, що відповідач [PERSON] діяла недобросовісно при поданні заяви на призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій та пільг (допомоги на дітей одинок матерям, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям), була обізнана про нарахування та виплату на її користь від АТ «ПІВДГЗК» дивідендів. Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» для кожної виплати дивідендів наглядова рада акціонерного товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строк їх виплати. Відповідно до рішення Наглядовою радою Товариства від 19.07.2019 акціонерам - фізичним особам, що є резидентами України, дивіденди виплачуються в національній грошовій одиниці - гривні, на підставі письмової заяви акціонера, шляхом перерахування коштів на його грошовий рахунок або поштовим переказом, банківські реквізити або поштова адреса якого зазначені в письмовій заяві акціонера. 21.01.2020 року відповідачем на адресу AT «ПІВДГЗК» подано відповідну заяву про виплату дивідендів, згідно рішення прийнятого 19 липня 2019 року позачерговими Загальними зборами акціонерів ПАТ «ПІВДГЗК» (а.с. 53, 70). 19.02.2020 року AT «ПІВДГЗК» здійснено виплату дивідендів за 2018 рік акціонеру [PERSON] в розмірі 11 974,56 грн. за мінусом відрахування податків та зборів, які були сплачені AT «ПІВДГЗК», як податковим агентом (а.с. 55, 71). Крім того, листами АТ «ПІВДГЗК» від 16.03.2020 року №52-06/1692 (а.с. 16) та від 02.04.2020 року №52-16/373 (а.с. 17), на які посилається позивач, як підтвердження отримання відповідачем доходу, позивачу надалась інформація про нарахування [PERSON] доходу у вигляді дивідендів в липні 2019 року (місяць в якому виникла підстава для нарахування доходу та прийняття, 19.07.2019 року, позачерговими Загальними зборами акціонерів ПАТ «ПІВДГЗК» рішення про виплату дивідендів) та про виплату доходу в лютому 2020 року. Відповідно до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за 3 квартал 2019 року відносно [PERSON] , яка ідентифікується за допомогою податкового номеру [NUMBER] , заповнені лише графи «Сума нарахованого доходу» та «Сума утриманого податку», при цьому графа «Сума виплаченого доходу» не незаповнена, оскільки на момент подачі АТ «ПІВДГЗК» вказаного звіту дивіденди відповідачу не були виплачені (а.с. 49-52), що свідчить про те, що на момент подачі відповідачем заяви про надання допомоги, дохід у вигляді дивідендів у неї був відсутній, оскільки інформація про його нарахування була подана підприємством до фіскального органу лише 23.10.2019 року (а.с. 52). Як встановлено судом, на час прийняття рішення позивачем про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, відповідач [PERSON] , у розумінні статті 1215 ЦК України не вчиняла недобросовісних дій та надала інформацію, яка потрібна була для призначення державних допомог, зокрема вказала відомості, що стосуються її доходу за період часу з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року. Таким чином, позивачем не було надано жодного належного доказу того, що [PERSON] на час прийняття рішення про призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, є такою, що не мала права на отримання вказаних допомог, що може бути підставою відповідальності та повернення надміру виплачених державних допомог. Посилання позивача на порушення [PERSON] зобов`язання щодо зазначення в декларації доходів, які можуть вплинути на отримання державних допомог, не є підставою для повернення відповідачем отриманих державних допомог без установлення усіх елементів, необхідних для застосування положень статті 1212 ЦК України. Позивач не довів факт свідомого неподання відповідачем інформації про дохід, у вигляді отриманих дивідендів, що може бути підставою відповідальності та повернення надміру виплачених державних допомог, а тому, не повинна нести таку відповідальність. Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки, позивач не довів факт недобросовісності відповідача (набувача грошових коштів), а тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed