Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 10.04.2007 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого він надав відповідачеві безвідсоткову позику в сумі 100\~000,0 гривень із строком повернення до 10.04.2008 року, факт отримання позикодавцем грошей оформлено розпискою. В забезпечення зобовязання відповідача за Договором позики між ним та відповідачем 01.02.2008 року було укладено договір застави, за яким відповідач передав йому у заставу належний йому на праві власності транспортний засіб марки КІА Picanto, тип транспортного засобу легковий хетчбек, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) KNEBA24338Т505020, реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач вказує, що станом на день подання цього позову відповідач не повернув йому позику, мотивуючи свою відмову відсутністю у нього грошових коштів. Вказує, що з липня 2014 року по вересень 2015 року він брав участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції, що підтверджує копію посвідчення; його сімя потребує коштів і він не може більше чекати виконання відповідачем своїх зобовязань за договором позики. Відповідно до п. 37 Постанови пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав на позови про визнання права власності не поширюються правила про позовну давність. Згідно п. 10 Договору застави заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання або неналежного виконання умов договору позики. Згідно п. 11 Договору застави заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави у випадках, якщо в момент настання терміну виконання зобовязань за договором позики, забезпеченими заставою, вони не будуть виконані. У відповідності до частини шостої ст. 20 Закону України Про заставу звернення стягнення на заставлене майно може здійснюватися згідно договору застави. Звертає увагу, що згідно п. 12 Договору застави заставодержатель звертає стягнення на предмет застави шляхом набуття права власності на підставі рішення суду. В звязку із викладеними обставинами позивач просив розглядати справу без його присутності; звернути стягнення на предмет застави шляхом визнання за [PERSON] (ІПН [NUMBER]) права власності на транспортний засіб марки КІА Picanto, тип транспортного засобу легковий хетчбек, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) KNEBA24338Т505020, реєстраційний номер [NUMBER]; визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER]) право власності на автомобіль марки КІА Picanto, тип транспортного засобу легковий хетчбек, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) KNEBA24338Т505020, реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розглядати справу без його присутності, а також надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його присутності з огляду на те, що він проживає більше ніж 600 км від суду і не може особисто прибути. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та просить задовольнити позов, а також надав копію паспорту, ідентифікаційного коду, копію довідки, копію техпаспорту на автомобіль. В звязку із цим суд, враховуючи письмові заяви позивача та відповідача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 2007 року між громадянином [PERSON] (позикодавець) та громадянином [PERSON] (позичальник) був укладений Договір позики (між фізичними особами, безпроцентний), згідно п. п. 1.1 якого за даним договором позикодавець передає позичальникові безвідсоткову позику в сумі 100\~000,0 (сто тисяч) гривень готівкою, а позичальник зобовязується повернути отриману суму в строки і у порядку, зазначені в даному договорі. Згідно п. п. 2.1 даного договору позикодавець зобовязаний передати позичальникові зазначену в п. 1.1 суму в строк до 15.04.2007 року; пунктом 2.2 договору визначено, що факт передачі позикодавцем зазначеної суми засвідчується розпискою позичальника. Згідно копії розписки від 10.04.07 р., наданої позивачем, [PERSON], ІПН [NUMBER], паспорт СН013117, виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, 21.07.1995 р., отримав від [PERSON] (ІПН [NUMBER], [NUMBER], виданий Центральним РВ УМВС України в Миколаївській обл. 05.08.95 р.) позику в сумі сто тисяч гривень відповідно договору позики від 10.04.2007 року для особистих потреб. Також із наданої позивачем копії Договору застави від 01 лютого 2008 року вбачається, що [PERSON] (заставодержатель) та [PERSON] (заставодавець) діючи добровільно, відповідно до власного вільного волевиявлення, що відповідає їх внутрішній волі, перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, уклали даний договір про наступне: З метою забезпечення повного виконання зобовязання позичальника за Договором позики від 10.04.2007 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , а саме повернення позики у розмірі 100\~000 (сто тисяч) гривень в строк до 10.04.2008 року, заставодавець надає заставодержателю в заставу автомобіль, зазначений у п. 3 даного договору. Предметом застави є легковий автомобіль марки КІА Picanto, тип транспортного засобу легковий хетчбек, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) KNEBA24338Т505020, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 04.12.2007 року. Предмет застави належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС217675, виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 04.12.2007 року. Заставодавець та заставодержатель дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення договору застави складає 100\~000,0 гривень. Пунктом 7 даного договору застави визначено, що заставодавець свідчить, що дійсно є власником предмета застави, предмет застави на момент укладення цього договору нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, не наданий в заставу, не переданий в оренду чи безоплатне користування, не є предметом обтяження, в податковій заставі і під забороною не перебуває, права третіх осіб ( права наймача, право застави, право довічного утримання тощо) щодо предмета застави відсутні. Питання права власності на предмет застави не є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно предмета застави відсутні, предмет застави не внесений до статутного капіталу юридичних осіб. Пунктом 11 договору визначено, що заставодавець набуває право звернути стягнення на предмет застави у випадках, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання за договором позики, забезпеченими заставою, вони не будуть виконані. Пунктом 12 договору передбачено, що заставодержатель звертає стягнення на предмет застави шляхом набуття права власності на підставі рішення суду. Пунктом 16 даного договору передбачено, що даний договір не потребує нотаріального посвідчення на підставі ст. 13 Закону України Про заставу (в редакції закону, що діє на момент підписання договору). Також встановлено, що 01 лютого 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про збільшення строків позовної давності, згідно якого сторони,

Outcome: dismissed