Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача в якому просить стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 25102,14 грн., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 113673,38 грн., моральну шкоду, витрати на послуги адвоката, та судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з»явивсяпро час місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, про поважність причин неявки суд не повідомив, а тому суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного позову, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що наказом №26 л від 08.05.2014 року [PERSON] був прийнятий на роботу з 08.05.2014 року до Відокремленого підрозділу «Шахта «Черкаська» Державного підприємства «Луганськвугілля» на посаду гірничого майстра з повним робочим днем під землею. 10.05.2015 року був призначений виконуючим обов»язки начальника ділянки з повним робочим днем під землею, наказ №195к від 10.05.2014 року. 26.06.2014 року [PERSON] звільнився із займаної посади Відокремленого підрозділу «Шахта «Черкаська» Державного підприємства «Луганськвугілля» на підставі наказу №44 л від 26.06.2014 року за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію, ст.38 Кодексу законів про працю України. Наказом №44 л від 26.06.2014 року позивачу по справі була виплачена одноразова допомога у зв»язку з виходом на пенсію в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат. Проте при звільненні не було проведено повного розрахунку, а зокрема похивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі. Згідно з довідкою про наявну заборгованість з виплати заробітної плати, заборгованість складає 25102,14 грн. Відповідно до розрахунку доданого до матеріалів справи, середньоденний заробіток позивача складає 246,58 грн. Строк затримання розрахунку - з 27.06.2014 року до 30.09.2015 року - 461 день, тому заборгованість перед позивачем складається з середньої заробітної плати за весь час затримки у розмірі 113 673,38 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.117 КЗпП України В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 3000,00грн. Відповідно до абз.2 п.8 Постанови Пленусу Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№4 від 31.03.1995 року передбачає, що моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівникові під час виконання трудових обов»язків, відповідальність несе організація, з якою працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею у порядку регресу (статті 130, 132-134 Кодексу законів про працю України), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Окрім того, позивачем були понесені витрати на послуги у розмірі 3000,00 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 22.09.2015 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 22.09.2015 року. Відповідно до ст. 79 ЦПК України Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а відповідно до ст 84 ЦПК України Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved