Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому указує, що відповідно до договору б/н від 13.03.2012 відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею заява від 13.03.2012 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а саме надав позивачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобов'язань, у зв'язку з чим станом на 30.04.2018 має заборгованість у розмірі 26897,07 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 478,36 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 20863,09 грн.,заборгованості за пенею та комісією - 3798,62 грн., а також штрафів у сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1257,00 грн. (процентна складова). Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 26897,07 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1762,00 грн. У відповідності до ст.178 УЦПК України, відповідачем був наданий відзив на позов, у якому відповідач повідомила, що вважає позовні вимоги не обґрунтованими, недоведеними, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свої заперечення відповідач обґрунтовувала тим, що вона не заперечує того факту, що у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримала платіжну банківську картку. Однак це відбулося у 2014 році. 13.03.2012 платіжну картку вона не отримувала. Із наданої позивачем анкети-заяві від 13.03.2012 не зрозуміло, яку саме картку вона отримала. У позові та розрахунку заборгованості відсутній номер картки. Вісутні відомості про її ознайомлення з відсотковою ставкою у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивачем не надано доказів оформлення та укладення між сторонами договору, та відповідно отримання нею «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифі Банку», які у сукупності із Заявою, свідчили б про укладення у належній формі між сторонами кредитного договору. Долучені до матеріалів позову «Умови та правила надання банківських послуг» не містять дати їх прийняття/затвердження, що не може свідчити про те, що під час звернення із заявою вона була ознайомлена з цими Умовами та правилами. Якщо Умови кредитування не підписані відповідачем, то у такому разі їх неможливо визнати належним та допустимим доказом по справі, вказані умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Із розрахунком заборгованості відповідач не погоджується та звертає увагу, що останнього разу вона користувалася карткою у 2014 році, здійснивши фактичне разове зняття коштів 26.12.2014. Інших операцій зі зняття коштів з картки чи погашення кредитного ліміту з того часу вона не здійснювала. З моменту виникнення заборгованості у позивача виникло право на звернення до суду. З березня 2012 року позивач почав здійснювати нарахування штрафних санкцій. З огляду на це, відповідач вважає, що строк позовної давності слід рахувати з моменту останнього дня користування кредитними коштами, тобто з 26.12.2014. Відповідач заявляє про сплив позовної давності, просить суд урахувати її доводи та застосувати загальний і спеціальний строк позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій, як однієї з обставин для відмови у задоволенні позову. Також відповідач вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з неї штрафів є необґрунтованими, посилаючись на те, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Представник позивача, у відповідності до ст.179 ЦПК України, подав до суду відповідь на указаний відзив відповідача. У своїй відповіді представник указав, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua: https://client-bank.privatbank.ua., Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. У даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано у декількох документах: у заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладався договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені усі необхідні дії задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків. вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис у заяві. На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок [NUMBER]. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку; є невід'ємною частиною Договору. Перелік може зміняться і доповняться, про що Власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 6 років, Позичальник у Банк не зверталася за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодилася, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Згідно заяви від 13.03.2012 відповідач зобов'язувалася самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку. Представник позивача вважає, що твердження відповідача про відсутність доказів про ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічна експертиза не призначалася. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому її твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст.61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст.549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій. Тлумачення неможливості одночасного застосування штрафу та пені прямо суперечить установленому законодавця, який в законах України прямо передбачає можливість одночасного застосування пені та штрафу. З приводу строку позовної давності представник указав, що строк випущеної картки складав до останнього дня 07/2018 року, а позивач звернувся до суду 11.06.2018, тобто до спливу строку позовної давності. Обставини, на які відповідач посилається у своєму відзиві не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, під час подання позову до суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.40). Відповідач та її представник у судове засідання також не з'явилися. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнають за підстав указаних у відзиві на позов. З урахуванням заяв сторін, суд розглядає справу за їх відсутності, на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Матеріалами справи установлено, що на підтвердження укладення кредитного договору між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (колишня назва ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] позивачем надано анкету-заяву, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256 (а.с.8-33). Із копії анкети-заяви убачається, що 13.02.2012 [PERSON] подала до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» указану анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг Приватбанка. Указана анкета-заява містить дані про ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, до яких відбулося приєднання, заява підписана [PERSON] (а.с.8). Договірні зобов'язання між сторонами передбачені Витягом з Умов та правил надання банківських послуг тадовідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», але, як установлено судом, вони не були підписані особисто [PERSON] Факт видачі кредитної картки за [NUMBER]від 04.08.2014 зі строком дії до 07/2018, початковим кредитним лімітом 500,00 грн., та користування кредитними коштами підтверджується випискою з карткового рахунку відповідача (а.с.66-68,108-109). Таким чином установлено, що 13.03.2012 між сторонами був укладений договір б/н, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підтвердження порушення взятих відповідачем зобов'язань за кредитним договором, позивачем надано розрахунок станом на 30.04.2018, згідно якого [PERSON] має заборгованість у розмірі 26897,07 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 478,36 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 20863,09 грн.,заборгованості за пенею та комісією - 3798,62 грн., а також штрафів у сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1257,00 грн. (процентна складова) (а.с.7). Підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитними коштами, а також штрафних санкцій, визначених відповідно до вказаних Умов та правил, а також Тарифів банку. Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Також, виконання грошового зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пеня, штраф (ст. ст. 546, 549 ЦК України). Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки, у разі неналежного виконання зобов'язання. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг, додані банком до позовної заяви, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» вони не підписані позичальником. Таким чином, позовні вимоги банку щодо стягнення заборгованості за процентами у заявленому розмірі є необґрунтованими, оскільки їх розмір визначений документами (Тарифами, Умовами і правилами), що не підписані відповідачем. Щодо заявлених вимог банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту, то суд визнає вказані вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Згідно зі ст.526, ч.1 ст.530 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, за встановлених обставин отримання [PERSON] кредитної картки та користування кредитними коштами, остання має перед банком обов'язок щодо погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 478,36 грн. Також, з наданої АТ КБ «ПриватБанк» до суду виписки по картковому рахунку відповідача та розрахунку заборгованості, які підтверджують факт зняття та часткове їх погашення, слідує, що остання погодилася із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 34,80% річних за користування кредитом. Разом з цим, згідно з ч.4 ст.1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором убачається, що останнім нараховувались проценти за користування кредитом на поточну заборгованість, виходячи зі ставки 34,80% річних,а з 01.04.2015 - 43,20% ( а.с.7). Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшувалась відсоткова ставка за користування кредитними коштами. Доказів про ознайомлення відповідача зі збільшеним розміром процентної ставки, які б містили її підпис, позивачем не надано. Тому відсотки за користування кредитними коштами у даному випадку мають нараховуватися банком, виходячи із процентної ставки у розмірі 34,80 %. Поряд із цим, суд ураховує заяву відповідача про застосування строків позовної давності (а.с.52-54). Так, відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Відповідно до реєстру №8876025, направлених АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позовів до Тростянецького районного суду Сумської області та накладної №0701300149720670 кур'єрської доставки, вбачається що позовну заяву із вимогою до [PERSON] позивач надіслав до суду 11.06.2018. Беручи до уваги, що строк погашення кредиту у повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, тобто 31.07.2018, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 478,36 грн. заявлені у межах строку позовної давності. Відсотки ж за користування кредитними коштами, ураховуючи трирічний строк позовної давності, підлягають стягненню за період з 12.06.2015 до 30.04.2018 - день, станом на який ставиться питання позивачем про стягнення заборгованості за кредитним договором, і які становлять 487,39 грн., виходячи із суми заборгованості (за тілом кредиту) у розмірі 478,36 грн, відсоткової ставки 34,80 % та кількості днів прострочення - 1054 днів, що розраховуються наступним чином: 478,36х34,80% х1054/360=487,39 грн. Заявлені позивачем вимоги про стягнення пені та комісії, а також штрафів, зважаючи на відсутність підпису позичальника на Тарифах обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умова і правилах надання банківських послуг, суд вважає необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 965,75 грн., тобто на 3,6%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 63,43 грн. (1762 грн. х 3,6%) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial