Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 30 липня 2014 року, коли він працював у ПАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» на посаді майстра механічної дільниці №2, з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму середнього пальця лівої руки та йому було ампутовано фалангу цього пальця. Вважає, що саме за вини відповідача, адміністрація якого не забезпечила його здоровими та безпечними умовами праці, його здоров'я було пошкоджено, чим йому було завдано моральної шкоди: він переніс сильні душевні хвилювання, психологічний стрес, у нього з'явились головні болі, що негативно відобразилось на укладі його життя, зараз він не може повноцінно працювати, позаяк втратив 5% професійної працездатності назавжди в зв'язку з трудовим каліцтвом, тому просить суд у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідачів солідарно на свою користь 50000 грн. Від представника позивача до суду надійшла письмова заява про те, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Від представника ПАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» м. Кривого Рогу до суду надійшла письмова заява про те, що частково заперечує проти позову, просить відкласти розгляд справи, що судом до уваги не приймається, оскільки представник відповідача не зазначив про причини своєї неявки, і суд уважає, що підприємство має змогу забезпечити до суду явку іншого представника. Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Як убачається з акту форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 05.08.2014 року, акту проведення розслідування нещасного випадку на виробництві форми Н-5 від 05.08.2014 року, 30 липня 2014 року, коли позивач працював у ПАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» на посаді майстра механічної дільниці №2, з ним стався нещасний випадок з причин порушення ним інструкції по безпечному проведенню робіт для стропальників, а також за вини робітника ПАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», який порушив інструкцію з охорони праці та посадової особиПАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», яка не проводила постійного контролю за дотриманням робітників правил та норм охорони праці, в результаті якого позивач отримав травму середнього пальця лівої руки та йому було ампутовано фалангу цього пальця (а.с.5-17). Висновком медико-соціальної експертної комісії позивачеві з 04.02.2014 року встановлено 5% втрати професійної працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом безстроково(а.с.18). Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до ст. ст. 1, 8, 16 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» від 18.01.2001 року №2245 - 111, шкода (в тому числі моральна), заподіяна фізичним чи юридичним особам внаслідок аварії, що сталася на об'єкті підвищеної небезпеки, незалежно від вини суб'єкта господарської діяльності, у власності або користуванні якого перебуває об'єкт підвищеної небезпеки, відшкодовується суб'єктом господарської діяльності цим особам у повному обсязі, крім випадків, коли аварія виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про ідентифікацію та декларування безпеки об'єктів підвищеної небезпеки» ПАТ «КЗГО» є об'єктом підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 2371 цього ж Кодексу передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами), відповідно до ст. 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 3 та 5 своєї Постанови №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На підставі згаданих вище актів форми Н-1 та Н-5, висновку МСЕК, медичних документів установлено, що у зв'язку з, в тому числі, порушенням роботодавцем законних прав позивача на належні, безпечні і здорові умови праці настали негативні для нього наслідки у вигляді погіршення здоров'я, які, в свою чергу, потягнули за собою втрату професійної працездатності на 5 відсотків та безперечно привели до моральних страждань позивача, тому суд, зважаючи на все викладене вище, вважає, що вимоги про стягнення з ПАТ «КЗГО» моральної шкоди є обґрунтованими, а про стягнення моральної шкоди з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України - безпідставними. Вирішуючи питання про розмір матеріальної шкоди, суд ураховує такі критерії визначення її розміру, як ступінь вини ПАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», посадова особа якого не проводила постійного контролю за дотриманням робітників правил та норм охорони праці, глибину душевних страждань позивача, пов'язаних з таким станом його здоров'я, який не дає відчути себе повноцінним членом суспільства, його звернення до лікарів за лікуванням, що порушило звичний склад його життя та потребує додаткових зусиль для його організації, тому суд визначає розмір моральної шкоди у 5000 грн., яку слід стягнути з ПАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь позивача без утримання податку з доходу фізичних осіб. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial