Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідач суму заборгованості за кредитним договором №DN81AR03110028 від 18 вересня 2007 року у сумі 513021,14 гривень, а також стягнути з відповідачів сплачені позивачем судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, за яким ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу кредит у сумі 85445,19 гривень на термін до 17 вересня 2014 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки та комісію за користування кредитними коштами у встановлені договором строки. Відповідач свої зобовязання за договором не виконав, не здійснював погашення заборгованості у порядку та строки, встановлені договором, у звязку з чим станом на 14 травня 2015 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 513021,14 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 68858,72 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 115380,50 гривень, заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 18511,89 гривень та пені за несвоєчасне виконання зобовязань а договором кредиту 310270,03 гривень. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, розглянути справу у його відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового Бюро ГУМВС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст.. 122 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 18 вересня 2007 року між ПриватБанк та [PERSON] укладений кредитний договір №DN81AR03110028, за умовами якого Банк надає кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу або шляхом перерахування на рахунок у розмірі 85445,20 гривень терміном до 17 вересня 2014 року у вигляді не поновлювальної лінії на купівлю автомобіля, а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки у встановлені даним Договором терміни, а також виконати інші зобовязання згідно цього Договору в повному обсязі. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг. У зазначеному кредитному договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобовязання банк перед відповідачем виконав. Відповідно до п. 7.1. кредитного договору відповідач зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля. Періодом сплати вважається період з 18 по 22 число кожного місяця. Судом встановлено, що відповідачем не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та проценти за користування кредитом, у звязку з чим станом на 14 травня 2015 року за ним утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 68858,72 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 115380,50 гривень, заборгованість за комісією за користування кредитом у розмірі 18511,89 гривень. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно п.7.4 кредитного договору, при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Таким чином, відповідачу, у звязку з порушенням ним умов кредитного договору, була нарахована пеня у розмірі 310270,03 гривень. Судом встановлено, що на час розгляду справи у суді вимога Банку про погашення заборгованості відповідачами не задоволена. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачів від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Розподіл судових витрат в справі визначається у відповідності з положенням ст. 88 ЦПК України. Згідно платіжного доручення № ВО905B0VQT від 05 серпня 2015 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved