Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

\~\~\~ Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому указує, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 29.01.2013, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. \~ Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява від 29.01.2013 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті,\~ складає між відповідачем та банком договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. \~\~ Позивач свої зобовязання за договором виконав, а саме надав позивачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобовязань, у звязку з чим станом на 26.11.2017 має заборгованість у розмірі 12359,65 грн., яка складається з: тіла кредиту - 1256,29 грн., відсотків за користування кредитом - 1329,62 грн., пені - 8708,99 грн., а також штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у сумі 500 грн. (фіксована\~ частина) та\~ 564,75 грн. (процентна складова). \~\~ Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 12359,65 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1762 грн.\~\~\~\~ Сторони, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, у судове засідання не викликалися, відзив на позов від відповідача, відповідь на відзив від позивача, заперечення на відповідь від відповідача до суду не надходили. Поштове віправлення направлене до відома відповідача повернулося на адресу суду без вручення з відміткою поштаря «інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення» зі штемпелем від 09.02.2018 (а.с.47). Відповідно до ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення через курєрів за адресою, зазначеною стороною. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.ч.1,2 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відмову судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. \~ Враховуючи, що відповідач зареєстрований [INFO], що підтверджується довідкою Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №129 від 29.01.2018 (а.с.42), поштове відправлення направлялося за цією адресою, відомості щодо зміни місця реєстрації чи місця знаходження відповідача суду не відомі, тому відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає, що поштове відправлення (копія ухвали про відкриття спрощеного провадження, копія позовної заяви з додатками до неї) є таким, що доставлене 09.02.2018. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що\~ позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.\~\~\~ Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За ч.2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Матеріалами справи встановлено, що з метою отримання банківських послуг у виді отримання кредиту у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок [PERSON] звернувся до ПАК КБ «ПРИВАТБАНК», у звязку з чим, 29.01.2013, подав заяву-анкету б/н та підтвердив свою згоду, що підписана ним анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку» складає між відповідачем та банком договір що підтверджується підписом у заяві (а.с.13). При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови та правила) клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» . Отже, відповідач своїм підписом у анкеті-заяві визнав та погодився на запропоновані Банком умови користування послугами банку. За ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач, взяті на себе зобовязання за договором не виконував належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно розрахунку позивача станом на 26.11.2017 [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у розмірі 12359,65 грн., яка складається з: тіла кредиту - 1256,29 грн., відсотків за користування кредитом - 1329,62 грн., пені - 8708,99 грн., а також штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у сумі 500 грн. (фіксована\~ частина) та\~ 564,75 грн. (процентна складова)(а.с.10-12). Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення штрафу в сумі 1064,75 грн., суд виходить з таких мотивів. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Позивачем у складі заборгованості\~ нараховано\~ 8708,99 грн. пені та комісії. При цьому позивачем також одночасно нараховано\~ 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 564,75 грн. штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів. Отже, вказане свідчить про нарахування позивачем пені та штрафу за одне й те саме правопорушення. За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що неустойка у виді штрафу стягненню не підлягає. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 11294,90 грн., з відмовою у позові в частині стягнення з відповідача штрафів в сумі 1064,75 грн. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 11294,90 грн., тобто на 91,4 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1610,47 грн. (1762 грн. х 91,4 %) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial