Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н укладеним від 25.04.2007 року між позивачем та відповідачем, який станом на 31.07.2016 року має заборгованість 12678 (дванадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 15 копійок, яка складається з: - 2596 (дві тисячи пятсот девяносто шість) гривень 37 копійок - сума заборгованості за кредитом; - 6672 (шість тисяч шістсот сімдесят дві) гривні 32 копійки - сума заборгованості по відсотках за користування кредитом; - 2329 (дві тисячи триста двадцять девять) гривень 55 копіок заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг: - 500 (пятсот) гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); - 579 (пятсот сімдесят девять) гривень 91 копійка - штраф (процентна складова). В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 25.04.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №б/н, згідно якого позивач, на умовах забезпеченості, повернення, сплати процентів за користування кредитом, надав в користування відповідачу кредит у сумі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень 00 копійок. Зобов'язавшись щомісяця здійснювати повернення кредитних коштів у вигляді обов'язкового мінімального платежу, відповідач, взяте на себе зобов'язання не виконував, внаслідок чого, станом на 31.07.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 12678 (дванадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 15 копійок. У зв'язку з тим, що, відповідач у повному обсязі заборгованість по кредитному договору не сплатив, станом на 31.07.2016 року виникла заборгованість за кредитним договором, яку позивач просить стягнути з відповідача разом із понесеними ним судовими витратами. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності, і, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надав суду письмову заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності, а також застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог позивача. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом в ході розгляду справи, 25.04.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №б/н, за яким позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, та сплати процентів кредит у сумі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень 00 копійок. Зобов'язавшись щомісяця здійснювати повернення кредитних коштів у вигляді обов'язкового мінімального платежу, відповідач, взяте на себе зобов'язання не виконував, внаслідок чого, станом на 31.07.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 12678 (дванадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 15 копійок. Згідно розрахунку, наданого позивачем, перший внесок на сплату заборгованості відповідачем [PERSON] здійснено 19.02.2010 року на суму 100 (сто) гривень 50 копійок, крім того, другий внесок здійснено 29.07.2011 року на суму 2596 (дві тисячі пятсот девяносто шість) гривень 37 копійок. (а.с.6). Посилаючись на положення ст.ст.526, 527, 549, 553-559, 625, 1054 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, що виникла за період з 25.04.2007 року по 31.07.2016 року. Водночас відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, застосувавши наслідки спливу позовної давності. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що, дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості, що виникла через невиконання останнім взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №б/н, укладеним з позивачем 25.04.2007 року. Разом з цим, відповідно до положення ст.256 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку позовної давності. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. При цьому, перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів розпочинається після несплати чергового платежу, а повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку погашення кредиту (ст.261 ЦК України). Як вбачається зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості, після стягнення судом заборгованості за період з 25.04.2007 року по 29.07.2011 року, відповідно до чого перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів у даному випадку розпочався з 29.07.2011 року по 29.07.2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач за захистом свого порушеного права в частині несплати відповідачем як місячних платежів, так і повернення кредиту в повному обсязі, звернувся до суду 02.09.2016 року, тобто за межами строку позовної давності. Враховуючи, що позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду за межами строку позовної давності, відповідач просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності, та відмовити у задоволенні позову. Згідно ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Встановивши, таким чином, в ході розгляду справи, що, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права за межами строку позовної давності, суд, приймаючи до уваги заяву відповідача про застосування позовної давності, вважає за необхідне у задоволенні даного позову відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд,

Outcome: dismissed