Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на домоволодіння № 8 по проїзду Муромському у м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що спірний житловий будинок був побудований його дідом [PERSON] на відведеній для того ділянці у 1961-1962 роках. У цьому будинку проживали та користувалися ним члени його родини. Після смерті його діда [PERSON], будинок успадкував його батько [PERSON] Він особисто прописаний у зазначеному будинку та проживає в ньому з народження. Проте, після того, як він звернувся до нотаріальної контори для оформлення смерті після смерті батька, зясувалося, що його дідом [PERSON] належним чином не було оформлено право власності на цей будинок. Тож спадщину у загальному порядку оформити він не може та вимушений звернутися до суду з цим позовом. У судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] надала заяву, у якій просить розглядати справу без її участі та позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, у який не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача [PERSON] міської ради та відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 та ст.ст.224-225 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає необхідним іх задовольнити виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтерсів, у тому числі й у судовому порядку. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 УПК України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням № 25 Виконкому Сталінської Райради депутатів трудящих від 20 лютого 1959 року [PERSON] була відведена земельна ділянка для будівництва будинку загальною площею 500 кв.м, розташована за адресою Муромський в їзд, 8./ а.с. 16-17/ На виконання зазначеного рішення, [PERSON] 21 лютого 1959 року було погоджено з Головним архітектором м. Харкова та районними архітектором типовий проект індивідуального одноповерхового житлового будинку по Муромському проїзду, 8 у м. Харкові № 994-І./ а.с. 19-20/ 21 березня 1959 року Геодезістом Управління головного архітектора був підписаний акт зазначення меж земельної ділянки по проїзду Муромському, 8 у м. Харкові/а.с.18/ Відповідно п. 1 Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житового будинку на праві приватної власності № 9 від 30 березня 1959 року [PERSON] (як «Забудовнику») у безстрокове користування надається земельна ділянка по проїзду Муромському, 8 у м. Харкові загальною площею 500 кв.м. На наданій земельній ділянці Забудовник обовязується побудувати одноповерховий камяний будинок жилою площею 30, 12 кв.м з кількістю кімнат 2 та кухня, а також надвірні будівлі (сарай, вбиральня, огорожа, тощо). Відповідно п. 4 зазначеного Договору Забудовник зобовязаний приступити до возведення будинку не пізніше одного року з дня підписання договору, а будівництво повинно бути закінчено у строк до 30 березня 1962 року./а.с.21-22/ Відповідно п. 9 Договору по закінченню будівництва зведені на земельній ділянці будівлі вступають до експлуатації та становляться особистою власністю забудовника після визнання приймальною комісією місцевої Ради депутатів трудящих повної готовності зведених будівель, оформлених актом комісії. [PERSON] у визначені строки було закінчено будівництво та будинок прийнятий до експлуатації. Зазначений будинок був облаштований зручностями - електрикою, водою, газом.. Члени родини позивача будинком користувались, постійно проживали та були зареєстровані в ньому, підтримували у належному стані. 23 серпня 1962 року Бюро технічної інвентаризації був складений технічний паспорт, відповідно якому домоволодіння № 8 по проїзду Муромському у м. Харкові складається з житлового будинку літ. «А», сіней літ. «о», ганку літ. «а1», льоху літ «Б» та вбиральні літ «В». Житловий будинок «А» загальною площею 42, 60 кв.м, житловою площею 37. 8 кв. м та 4,8 кв. м службової, складається з сіней (кухні) площею 8,1 кв.м, коридору площею 4,8 кв.м та жилих кімнат площею 8.1 кв.м, 8,3 кв.м, 16,3 кв.м та 5,1 в.м. Відповідно будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в б. 8 по Муромському проїзду з 21.03.1960 року прописаний у зазначеному будинку [PERSON]. З 21.03.1960 року у цьому будинку була прописана його дружина [PERSON], відповідно, бабуся, позивача, [PERSON], з моменту народження син [PERSON] та [PERSON], батько позивача, [PERSON]./ а.с. 26-33/ Таким чином, за життя [PERSON] належав зазначений будинок. 22 грудня 1989 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІУ-ВЛ № 250723 від 22.12.1989 р.)/ / а.с. 8/. [PERSON], фактично прийняв спадщину після свого батька, але не встиг оформити своїх спадкових прав. 19 листопада 2006 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 100181)/ а.с. 7/. Спадщину після його смерті позивач прийняв, оскільки на момент смерті батька був неповнолітнім, відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Так само спадщину прийняли відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Спадщина складається з будинку № 8 по проїзду Муромському у м. Харкові. 16 травня 2013 року померла [PERSON]. Спадщину після сина та чоловіка вона не прийняла. Інших спадкоємців немає./ а.с. 9/ На звернення позивача із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, відповіддю нотаріуса Восьмої [PERSON] державної нотаріальної контори за № 441/02-14 від 28.01.2014 року [PERSON] розяснено, що внаслідок того, що право власності на вказаний будинок не зареєстровано, не можливо встановити факт його належності спадкодавцю./ а.с.6/ Відповідно до ст..ст.1216-1223, 1225 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом та відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи зазначені у заповіті, а у разу відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст..ст. 1261-1265 ЦК України До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені.. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти та дружина спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 4 ст.1268 ЦК України малолітня , неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків встановлений ч.ч.2-4 ст.1273 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України та п. 5, 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02. 2014 року № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», право власності набувається на підставах , які не заборонені законом, зокрема правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на майно, яке вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки за життя [PERSON] належним чином не було зареєстровано право власності на спірний будинок, позивач не може оформити спадщину та вимушений звертатися до суду з цим позовом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved