Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача грошової суму боргу в розмірі 66940,0 доларів США та судові витрати на розгляд справи. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] надав у позику [PERSON] 37000,0 доларів США, а саме: по розписці від 28.07.2007 року відповідач отримав 20000,0 доларів США на умові сплати за користування позикою у розмірі 3% від суми позики за кожен місяць строком до 28 травня 2008 року; по розписці від 29.08.2007 року відповідач отримав 10000,0 доларів США на умові сплати за користування позикою у розмірі 3% від суми позики за кожен місяць строком до 29 червня 2008 року; по розписці від 14.11.2007 року відповідач отримав 7000,0 доларів США на умові сплати за користування позикою у розмірі 3% від суми позики за кожен місяць строком до 14 вересня 2008 року. До теперішнього часу відповідач не повернув позивачу вказану суму грошей у строк, вказаний у розписках, тому позивач вимушений звернутися з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів з вимогою про стягнення з відповідача станом на 10 листопада 2009 року сума боргу з урахуванням розміру отриманих грошових коштів по розпискам та процентів за користування позикою, яка становить 66940,0 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день складання цього позову (18 листопада 2009 року) складає 534850,00 гривень. За клопотанням позивача судом у якості співвідповідача притягнуто до участі у справі [PERSON]. Відповідач [PERSON] позов визнав частково посилаючись на те, що він дійсно в 2007 році отримав від позивача в позику в сумі 37000,0 доларів США строком до кінця 2008 року. Отримані від [PERSON] кошти за вказаними розписками [PERSON] йому частково повернув, а саме 7000,0 доларів США; від повернення залишку боргу він не відмовлявся, однак за обставин, що склались і на які він не може вплинути, зараз повернути суму боргу в повному обсязі він не може. Стосовно нарахування позивачем процентів на надані йому в позику кошти, вважає доцільним звернути увагу суду на позицію Верховного Суду України з даного питання, а саме рішення ВСУ від 17.12.2008 р. по цивільній справі № 6-19856св08, в якому зокрема зазначено наступне: ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Пунктом 5 розділу VIII прикінцевих положень Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг передбачено, що до приведення законодавства у відповідність з цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідно до положень зазначеного Закону надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою (п. 6 ст. 4 Закону); фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону). Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також: фізичними особами-суб'єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. Отже в інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] процентів від суми позики є такими, що суперечать чинному законодавству України, а отже незаконними і такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю та заперечила той факт, що вона перебуває у подружніх стосунках з [PERSON], їх повязує тільки народження дочки [PERSON], [INFO], будь-якого спільного майна з відповідачем [PERSON] вона не має. В подальшому відповідач [PERSON], його представник та співвідповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у звязку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не зявилися, у порядку заочного розгляду справи. Позивач в судовому засіданні погодився на повернення йому відповідачем безпосередньо суми боргу без виплати 3 % в місяць за користування коштами. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON] (за довіреністю від 01.10.2009 року), дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень позивача, представлених письмових доказів. Судом встановлено, в 2007 році [PERSON], позивач по справі, позичив [PERSON], відповідачу по справі, грошову суму в розмірі 37000,0 доларів США, що підтверджується розписками від 28.07.2007 року, від 29.08.2007 року, від 14.11.2007 року. Відповідно до розписки від 28.07.2007 року [PERSON] отримав від позивача 20000,0 доларів США за умови сплати за користування позикою у розмірі 3% від суми позики за кожен місяць строком до 28 травня 2008 року; до розписки від 29.08.2007 року відповідач отримав 10000,0 доларів США на умові сплати за користування позикою у розмірі 3% від суми позики за кожен місяць строком до 29 червня 2008 року; до розписки від 14.11.2007 року відповідач отримав 7\~000,0 доларів США на умові сплати за користування позикою у розмірі 3% від суми позики за кожен місяць строком до 14 вересня 2008 року. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов'язання повертати одержану позику готівкою шляхом передачі позикодавцю грошової суми позики на умові сплати за користування позикою у розмірі 3% від суми позики за кожен місяць, починаючи з 28.07.2007 року по 14 вересня 2008 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 18 листопада 2009 року, відповідач не повернув позики. На вимогу про повернення позики, відповідач відповідав йому відмовою, мотивуючи це тимчасовою відсутністю грошей та не можливістю повернути суму позики. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. 28 серпня 2008 року відповідач повернув позивачу частину боргу у розмірі 7000,0 доларів США, на теперішній час заборгованість складає 29000,0 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 230550,0 грн. Таким чином відповідач суму боргу в повному обсязі не повернув, що підтверджується фактом предявлення судові позивачем оригіналу названих розписок від 28.07.2007 року, від 29.08.2007 року, від 14.11.2007 року без відмітки про повернення суми боргу. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобовязання свідчить про невиконання останнього. Оскільки відповідно до ст. 524 ЦК України валютою зобов'язання є національна валюта України, між сторонами виникло зобов'язання із договору позики, за умовами якого відповідач повинен повернути позивачу суму боргу в еквіваленті 230550,0 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що він не вбачає з боку співвідповідача [PERSON] дій, які б свідчили про її зобовязання перед позивачем з приводу повернення суми позики. Крім того, судом враховані вимоги Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. У звязку із задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 1 820,0 гривень згідно із положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial