Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.01.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. У порушення умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 31.07.2013 року має заборгованість у сумі 29535 грн. 30 коп., яка складається з наступного: 14979 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом; 9915 грн. 26 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2996 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 250,00 грн. - штраф(фіксована частина); 1394 грн. 54 коп. - штраф (процентна складова), тому просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Суду пояснив, що [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1800 грн. з строком повернення, який відповідає строку дії картки, а саме до 31.12.2011 року. Відповідачка здійснила останні платежі по погашенню кредиту 20.10.2011 року у розмірі 900 грн. та 21.10.2011 року у розмірі 70 грн. через касу банку, готівкою. Станом на 31.07.2013 року відповідачка має заборгованість, яка утворилася за період з 18.01.2008 року по 31.07.2013 року у розмірі 29535 грн. 30 коп. Банк звернувся до суду з позовом у вересні 2013 року, а тому вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки відповідачкою визнавався борг, шляхом його погашення 21.10.2011 року і 21.10.2011 року внесенням готівкою сум 900 грн. і 70 грн. через касу банку, тому просила позов задовольнити у повному обсязі. У наступне судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності. (а.с.103). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності. (а.с. 80). Представник відповідачки [PERSON]- [PERSON] проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що [PERSON] кредитний договір укладала, з умовами договору була ознайомлена і такі умови її задовольнили. Просить у задоволенні позову відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності для звернення позивача до суду, оскільки відповідно до договору, платежі по кредиту користувач повинен сплачувати щомісячно. Початок перебігу позовної давності є момент утворення заборгованості, в даному випадку з березня 2010 року, а тому строк позовної давності позивач пропустив. У наступне судове засідання представник відповідачки [PERSON]- [PERSON] не з'явився, надавши суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності (а.с.101). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, у зв'язку з наступним. [PERSON] 18.01.2008 року звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою (а.с.8) на отримання кредиту у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з інформаційнії довідки по карті № [NUMBER] кінцева дія картки - 12/11 (а.с. 68). Відповідачка [PERSON] була ознайомлена та згодна з тим, що підписана нею заява (а.с.8) разом з Умовами надання банківських послуг (а.с. 9-10), Правилами користування платіжною карткою (а.с. 11) складає між нею та банком - Договір, а також отримала кредитну картку та ПІН до неї 18.01.2008 року, про що свідчить її підпис у заяві (а.с. 8 зворотна сторона). Згідно з довідки ПАТ «Приватбанк» від 11.03.2015 року за № 2238802, [PERSON] 13.12.2010 року була проведена заміна картки № [NUMBER] на карту № [NUMBER] (а.с. 100). [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 31.07.2013 року має заборгованість у сумі 29535 грн. 30 коп., яка складається з наступного: 14979 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом; 9915 грн. 26 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2996 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 250,00 грн. - штраф(фіксована частина); 1394 грн. 54 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-7). Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ст.. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності, що підтвердив також письмово ( а.с. 71-75). Судом встановлено, що кінцевий термін дії картки № [NUMBER] - 12/11 (останній день дванадцятого місяця 2011 року - 31.12.2011 року). Відповідачка [PERSON] здійснила останні платежі по погашенню кредиту 20.10.2011 року у розмірі 900 грн. та 21.10.2011 року у розмірі 70 грн. через касу банку, готівкою, таким чином визнаючи свої зобов'язання за укладеним кредитним договором. Заперечуючи проти позову, представник відповідачки не надав суду жодного доказу у частині спростування доводів представника позивача у цій частині. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором - 04.09.2013 року, а тому відповідно до ст. 257 ЦПК України строк позовної давності ним не пропущений. Враховуючи вищевказане, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до відповідачки [PERSON] у частині стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором є доведеними та обґрунтованими, тому підлягаючими повному задоволенню, а строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущено. Відповідно до ст.ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених законом, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, взяті на себе обов'язки [PERSON] виконувала не у повному обсязі, у зв'язку з чим має заборгованість за кредитним договором. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У якості правових наслідків порушення зобов'язання ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає розірвання договору та сплату неустойки. Відповідно до ч. І ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором: 14979 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом; заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 9915 грн. 26 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 2996 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина)- 250,00 грн. Крім того, стягненню з відповідачки підлягає штраф ( процентна складова) у розмірі 1394 грн., оскільки згідно ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки вказані вище суми, що у загальній сумі становить 29535 грн. 30 коп. Також, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену суму судового збору у розмірі 295 грн. 35 коп.

Outcome: approved