overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) відповідач є його батьком; 2) на підставі рішення суду відповідач сплачував аліменти на утримання позивача на користь мами позивача; 3) після настання повноліття позивача [PERSON], з батька [PERSON] припинено стягнення аліментів на його утримання; 4) на даний час позивач продовжує навчання, є учнем другого курсу Оріхівського ДНЗ «Оріхівський професійний ліцей» денної форми навчання; 5) позивач перебуває у скрутному матеріальному стані, тому потребує матеріальної допомоги; 6) посилаючись на ці обставини, просить за рішенням суду присудити з відповідача на його користь аліменти на утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця, у зв'язку з навчанням з 31 березня 2014 року до закінчення навчання - до 30 червня 2015 року. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надіслав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, зазначивши, що на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позові, наполягав на присудженні аліментів з відповідача на користь позивача. У судове засідання, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, відповідач не з'явився, про причину неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, а саме: копії свідоцтва про народження, паспорту, довідки з місця навчання, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про народження встановлено, що батьком позивача [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Відповідно до відомостей довідки Державного навчального закладу «Оріхівський ПЛ» встановлено, що [PERSON] з 01 вересня 2012 року навчається на денній формі навчання цього навчального закладу. Термін навчання становить з 01.09.2012 р. по 30.06.2015 р. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини виконання батьків обов'язку утримувати дитину, дійсні причини позову, беручи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1)має у приватній власності квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]; 2)з дозволу позивача в зазначеній квартирі зареєстрована донька позивача [PERSON], [INFO], але з 2012 року вона не в цій квартирі не проживає; 3)наявність реєстрації відповідача у будинку позивача порушує його права власника та перешкоджає наміру позивача продати квартиру; 4)позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на проживання в квартирі, зобовязати третю особу скасувати реєстрацію місця проживання відповідача за вказаною адресою. У судове засідання позивач не зявився, до суду надіслав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, зазначивши, що на позовних вимогах наполягає. У судове засідання відповідач не зявився, до суду надіслав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні, відповідно до відомостей паспорту громадянина [PERSON] 46 08 117078, виданого 22 травня 2008 року ТП №1 відділу УФМС [PERSON] по Московській області в місті Корольові встановлено, що позивачем є [PERSON], яка народилася 29 червня 1957 року в смт. Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області. Відповідно до відомостей Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 січня 2005 року, встановлено, власником квартири [ADDRESS] на праві приватної власності є [PERSON]. Відповідно до відомостей довідки КП «Оріхівський комунальник» від 30 листопада 2015 року №1240 встановлено, що за адресою: м. Оріхів, вул. Р.Люксембург, 43/61 зареєстрована одна особа [PERSON], [INFO]. Відповідно до відомостей акту обстеження житлово-побутових умов встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], але не проживає за цією адресою з 2012 року. Таким чином, встановлено, що відповідач не проживає за зазначеною адресою понад встановлені ч.1 ст.71 ЖК України строки, реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує права позивача, як власника житлового будинку. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини, дійсні причини позову, а саме те, що відповідач фактично не проживає у належному позивачу будинку, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у нього перший а у відповідачки другий; 2) з відповідачкою мають двох неповнолітніх дітей, які після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачкою, будуть проживати разом з відповідачкою; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою суперечитиме його, відповідачки та їхніх дітей інтересам, бо з відповідачкою втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж місяць тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягав на розірванні шлюбу з відповідачкою. На пропозицію суду, проти примирення заперечив категорично. У судовому засіданні відповідачка проти позову не заперечувала, просила розірвати шлюб. На пропозицію суду, проти примирення не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про одруження, встановлено, що сторони одружилися 16 листопада 1996 року у виконкомі Юрківської селищної ради Оріхівського району Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №08. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, будуть проживати разом з відповідачкою. Спільне життя сторін не склалося, бо сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на життя, це призвело до того, що більш ніж місяць тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у нього та у відповідача другий;; 2) від цього шлюбу сторони дітей не мають; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, це призвело до того, що більш ніж місяць тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечив категорично. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, від її представника за дорученням до суду надійшла заява, в якій представник просить суд розглянути справу за відсутності відповідача, зазначивши, що позов відповідач визнає. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружилися 14 червня 2011 року у виконкомі Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №25. Сторони дітей не мають. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, що у позивачки та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, це призвело до того, що більш ніж місяць тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність дітей та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у нього та у відповідача другий; 2) з відповідачем мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, буде проживати разом з мамою відповідачем; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, бо з відповідачем втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж шість місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечив категорично. У судове засідання відповідач не з'явилася, до суду надіслала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить при розірванні шлюбу прізвище їй не змінювати. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про одруження, встановлено, що сторони одружилися 28 лютого 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №09. Сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, буде проживати разом з відповідачем. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, що позивач та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж шість місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у нього та у відповідача перший; 2) з відповідачем дітей не; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж десять років тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позові, наполягав на розірванні шлюбу сторін. Відповідач, повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причину неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружилися 24 липня 1987 року у Ленінському відділі записів актів громадянського стану м. Запоріжжя про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №756. Сторони дітей не мають. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, що у позивача та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж десять років тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність дітей та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у нього та у відповідача перший; 2) з відповідачем дітей не мають; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж десять років тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечив категорично. Відповідач, повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причину неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружилися 07 серпня 1999 року у виконкомі Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №01. Сторони дітей не мають. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж десять років тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність дітей та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що: 1) укладений шлюб у нього та у відповідача перший; 2) з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей, які після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, будуть проживати разом з позивачем; 3) вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більше ніж десять місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечив категорично. Відповідач, повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причину неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про одруження встановлено, що сторони одружилися 08 березня 2003 року у виконкомі Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №04. Сторони мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, будуть проживати разом з позивачем. Спільне життя сторін не склалося, в зв'язку з тим, що у позивачки та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більше ніж десять місяців тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо. Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їхніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved