Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання на час навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно на час його навчання, та додаткові витрати в розмірі ? частини вартості навчання. В обґрунтування позову зазначає, що його батько [PERSON] перебував у шлюбних відносинах з його матір`ю, [PERSON] по 16 листопада 2006 року. На даний час є повнолітнім, та навчається у Рівненському державному гуманітарному університеті на денній формі навчання, тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Одній матері тяжко утримувати сина який знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно не працює, в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Позивач в судове засідання не прибув, в письмовій заяві до суду просив слухати справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що може сплачувати аліменти в розмірі 350 грн., оскільки офіційно не працює. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], позивача по справі, який з 2017 року навчається в Університеті. Строк навчання чотири роки до 2021 року. Домовленості про утримання спільного дорослого сина, який продовжує навчання, відповідач з матірю позивача не досягли. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, син відповідача [PERSON], який на момент розгляду справи досяг повноліття, навчається в Університеті, який розташований в м. Рівне; проживає на період навчання за місцем розташування навчального закладу в гуртожитку; йому не виповнилось 23 роки та він додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, неможливість його працевлаштування, незадовільний стан здоровя або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було. Відповідач є працездатною особою, не надає добровільно своєму сину матеріальну допомогу на його утримання; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своєму сину, [PERSON], на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти на його утримання. На думку суду, позовні вимоги безпідставно та необґрунтовано завищені. Враховуючи визначений розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу (з 01.05.2018 року 1841 грн. Закон України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»); відсутність у позивача інших джерел фінансування, окрім матеріальної допомоги з боку батьків, які в свою чергу обоє працездатні; розмір середньої заробітної плати по Житомирській області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області станом на липень 2018 року вона становила 7733 грн.) суд приходить до висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти в сумі 800 грн. щомісячно. Це відповідатиме як інтересам сина, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Доводи позивача про те, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти, незалежно від його матеріального стану, оскільки лише та обставина, що на батьків покладено обовязок утримувати повнолітніх\~\~ дітей, які\~ продовжують\~ навчання\~ і\~ у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги є безпідставною, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Позивачем не була доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному в позові розмірі. Щодо стягнення додаткових витрат на оплату навчання в розмірі ? витрат, суд зазначає наступне. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Однак, витрати на оплату навчання є витратами на розвиток дитини, і вони охоплюються загальним розміром стягнутих аліментів. Ці витрати не є додатковими. Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання повнолітніх доньки, сина, які навчаються, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне утримання позивача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial