Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідачка самовільно зайняла та використовує земельну ділянку загальною площею 0,0008 га під розміщення торгівельного трейлеру «[INFO]» за адресою: [ADDRESS], із земель житлової та громадської забудови, без правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що є порушенням ст. ст. 125, 126 ЗК України. Неодноразові приписи сектору землеустрою та охорони земель відділу регулювання земельних відносин Маріупольської міської ради про добровільне звільнення земельної ділянки відповідач не виконала, чим порушила права територіальної громади міста Маріуполя щодо володіння, користування та розпорядження самовільно зайнятою земельною ділянкою. У зв'язку з викладеним позивач просить зобов'язати відповідачку звільнити самовільно зайняту земельну ділянку від зведеного нею трейлеру та привести її до придатного для використання стану, витрати по розгляду справи покласти на відповідачку. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала та про причини неявки суд не повідомила. Приймаючи до уваги думку представника позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 224-225 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,0008 га, що розташована по [ADDRESS] входить до складу земель житлової та громадської забудови та знаходиться в адміністративному підпорядкуванні Маріупольської міської Ради. Маріупольською міською Радою рішення про надання [PERSON] земельної ділянки для розміщення торгівельного трейлеру не приймалось, правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідача відсутні. Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.08.2015 року, відповідачкою самовільно зайнята та використовується земельна ділянка загальною площею 0,0008 га, що розташована по [ADDRESS], під розміщення торгівельного трейлеру «[INFO]». На підставі складеного акту перевірки відповідачці особисто під підпис була надана вказівка № 73/2015 від 13.08.2015 року про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства, яку [PERSON] добровільно не виконала. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26.08.2015 року відповідачкою самовільно зайнята та використовується земельна ділянка загальною площею 0,0008 га, що розташована по [ADDRESS], під розміщення торгівельного трейлеру «[INFO]». Також, з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 17.02.2016 року, вбачається, що відповідачкою самовільно зайнята та використовується земельна ділянка загальною площею 0,0008 га, що розташована по [ADDRESS], під розміщення торгівельного трейлеру «[INFO]». Згідно із ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з абз.15 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Відповідно до вимог ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельної ділянки в придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель, споруджень, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Оскільки у відповідачки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій останньою самочинно зведено торгівельний трейлер, з урахуванням того, що [PERSON] не зверталась у встановленому законом порядку до органів самоврядування із заявою про надання її у користування (оренду) земельної ділянки, необхідної для організації торгівельного трейлеру, а тому зобов'язана звільнити самовільно зайняту нею земельну ділянку площею 0,0008 га з земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської Ради, розташовану в м. Маріуполі по [ADDRESS], привести її в придатний для використання стан, включаючи демонтаж трейлеру. Таким чином, суд вважає, що право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, порушене і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат суд виходить з положень ст.88 ЦПК України та стягує з відповідачки на користь відповідача судовий збір в розмірі 1378,00 гривень. На підставі ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст. 376 Цивільного кодексу України, ст.116, ст.125, 212 Земельного кодексу України та

Outcome: approved