Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 27263 грн. 24 коп. у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно його умов та в обґрунтування своїх позовних вимог указав, що 15 лютого 2006 року між ним та відповідачем був укладений зазначений Договір без номеру, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк дії кредитної картки, однак відповідач своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконував, у результаті чого станом на 31.07.2013 року утворилась вказана вище сума заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 6521 грн. 47 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 18967 грн. 33 коп. та із штрафів загальною сумою 1774 грн. 44 коп. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати в розмірі 272 грн. 63 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні просив застосувати до виниклих спірних відносин загальні строки позовної давності та пояснив, що про Умови та правила надання банківських послуг, додані до кредитного договору, він дізнався тільки в судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 15 лютого 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений зазначений Договір без номеру, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк дії кредитної картки (далі - Договір) (а.с.7). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Судом установлено, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.07.2013 року утворилась вказана вище сума заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 6521 грн. 47 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 18967 грн. 33 коп. та із штрафів загальною сумою 1774 грн. 44 коп. (а. с.4-6). Проте відповідач до винесення рішення у справі просив суд про застосування до виниклих спірних відносин загальних строків позовної давності, встановлених ст. 257 ЦК України тривалістю у три роки. Із матеріалів справи вбачається, що останній платіж було здійснено відповідачем 31 березня 2009 року, тоді як відповідач звернувся до суду з цим позовом 09 серпня 2013 року (а.с.3, 5). Тому у відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності почався від дня, наступного за кінцевим терміном виконання Договору. Однак у п. 9. 12. доданих до Договору Умов зазначено, що, хоча Договір і діє на протязі 12 місяців с моменту підписання, однак якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення договору, то він автоматично продовжується на цей же строк (а.с.10). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Однак, додані до Договору Умови не підписані відповідачем, що свідчить про відсутність згоди останнього на їх прийняття, а, отже, і на прийняття умов щодо автоматичного продовження строку дії Договору, викладених в п. 9. 12. Умов. Отже, за існування встановлених обставин суд уважає, що позивачем пропущені строки звернення до суду з цим позовом, умови стосовно автоматичного продовження строку дії Договору з боку відповідача не приймались, а відтак за заявою відповідача до виниклих правовідносин може бути застосована встановлена законом позовна давність у три роки. Відтак, у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з пропуском строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed