Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який був уточнений, в якому просить стягнути з [PERSON] в свою користь заборгованість за договором № 1557543 від 25.03.2014 р. в розмірі 39599,74 грн. та понесені ним судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на такі обставини: 25.03.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно умов якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 24520,30 грн. на строк до 20.03.2015 року, процентна ставка 30 % річних. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, а відповідач не виконав, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість, що стало приводом для позивача на звернення із позовом в суд. На підставі наведеного позивач просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи не з'явився в судове засідання та не повідомив причини неявки, не надав свої докази та заперечення на позов і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, у відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, та згідно ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.03.2014 року між сторонами відповідно до умов Правил надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк» укладено договір №1557543 про встановлення ліміту кредитування, відповідно до умов якого позивач встановив відповідачу максимальну суму ліміту кредитування на рахунок №2625101936867 у розмірі 24520,30 грн. на строк до 20.03.2015 року. Відповідно до ч.1-2 ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом. Також у відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.1.13 договору за користування кредитом, отриманого в межах поточної суми ліміту кредитування, відповідач сплачує позивачу проценти у розмірі 30% річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків. У п.1.16 договору зазначено, що кредитні правовідносини та ліміт кредитування продовжують свою дію на строк, на який був встановлений, якщо жодна із сторін до закінчення строку дії договору не подала заперечень проти такого продовження. З меморіального ордеру №18345836 від 08.05.2015 року вбачається, що відповідач із відкритого для нього кредитного рахунку отримав кошти у розмірі 24520,30 грн. Відповідач зобов'язаний повернути кредитну заборгованість у повному обсязі в термін, передбачений договором, в останній день дії трудових відносин з організацією та/або в інших випадках визначених правилами та цим договором. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до п.1.28 договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитними правовідносинами відповідач, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки визначеної договором, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. Сторони домовились, що строк позовної давності для стягнення неустойки, прирівнюється до строку позовної давності встановленої законом для основної вимоги за кредитними правовідносинами. Оскільки позивач свої зобов'язання за договором виконав, а відповідач своїх не виконав, у нього перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 23.11.2015 року складає 39599,74 грн., з яких 24520,30 грн. - неповернута сума кредиту, 5182,67 грн. - прострочені відсотки, 9896,77 грн. - пеня. З врахуванням встановленого суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним і його розмір відповідає фактичним обставинам справи. Також з відповідача в силу ст.88 ЦПК України необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved