Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що Дніпродзержинською місцевою прокуратурою в ході вивчення стану законності у сфері раціонального використання лісових ресурсів та відшкодування заподіяних збитків від незаконних порубок встановлено, що у провадженні Криничанського відділення поліції Кам`янського відділу поліції Дніпропетровської області перебувало кримінальне провадження № 12018040460000310 від 20.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12018040460000310 за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст.246 КК України 29.09.2018 року направлено до суду. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 року у справі № 178/1347/18 кримінальне провадження закрито у зв`язку з декриміналізацією кримінального правопорушення. Ухвала набрала законної\~сили 02\~липня 2019\~року.\~26\~грудня 2000\~року рішенням\~ Аулівської\~селищної ради\~ народних\~депутатів Криничанського району\~Дніпропетровської області\~Державному підприємству\~Придніпровська залізниця\~надано у\~постійне користування\~земельну ділянку\~площею \~95,3686\~ гектарів\~ на\~ території\~Аулівської \~селищної ради\~експлуатації залізничної\~колії з\~допоміжними спорудами\~відповідно до\~рішення Аулівської\~селищної ради\~народних депутатів\~від 27.03.1999\~року. 19 липня 2018 року близько 20 год. [PERSON] , знаходячись у захисній лісосмузі 7 залізничних колій перегону Воскобійня-Верхньодніпровськ, км 137 ПК3 квартал № [NUMBER] виділ 158 на землях Аулівської селищної ради, наданої у постійне користування рішенням Аулівської селищної ради народних депутатів від 26 грудня 2000 року Державному підприємству «Придніпровська залізниця» для експлуатації залізничної колії з допоміжними спорудами на підставі рішення Дніпропетровської обласної ради від 26 лютого 1998 року № 122-12/ХХП «Про віднесення лісозахисних смуг Придніпровської залізниці до категорії зависності-захисні», без отримання спеціального дозволу бензопилою спиляв чотири дерева породи «Дуб» діаметром дерев у корі біля шийки кореня відповідно 37, 42, 43, 52 см. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця події від 20 липня 2018 року з фото, листами структурного підрозділу «Дніпровська дистанція захисних лісонасаджень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 27.07.2018 року № 876, від 31.07.2018 року № 880 та довідками від 27.07.2018 року № 877, від 03.08.2018 року № 891, актом обстеження № 9 від 24.07.2018, розрахунком шкоди, заподіяної лісу від 26.07.2018 року, графіками захисних лісонасаджень Верховцівської промислової дільниці Придніпровської залізниці. Внаслідок порушення вимог лісового законодавства відповідачем заподіяна шкода державі, а саме погіршено природний склад та інші екологічні властивості лісу внаслідок пошкодження дерев до ступеня припинення росту, матеріальний розмір збитків якої становить 30 858,90 грн., що становить ціну позову. Структурним підрозділом «Дніпровська дистанція захисних лісонасаджень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» здійснено розрахунок заподіяної шкоди як розрахунок шкоди, заподіяної лісу згідно додатку № 1 до постанови КМУ № 665 від 23.07.2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». Однак, в ході досудового розслідування, відповідно до ухвали слідчого судді Криничанського районного суду [PERSON] , здійснено судову інженерно-екологічну та економічну експертизу, відповідно до висновку № 3844/3846 від 24 вересня 2018 року, якою визначено розмір матеріальної шкоди, заподіяної лісу у сумі 30 859,90 грн. та соціально-екологічну шкоду у вигляді зниження захисних властивостей вищезазначеної ділянки лісу. Розмір шкоди за одне дерево взято з урахуванням коефіцієнтів індексації по роках: 2009 - 122,3%, 2010 - 112,3%, 2011 - 109,1%, 2012 - 104,6%, 2013 -100,5%, 2014-124,9%, 2015 - 143,3%, 2016-112,4 %, 2017-113,7%. Тому просить стягнути з відповідача 30859,90 грн. заподіяної шкоди. Відповідач [PERSON] згідно заяви позовні вимоги визнає, просить розглянути справу без його участі. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійні\~вимоги -\~акціонерне товариство\~ «Українська\~залізниця» в\~особі Регіональної\~філії «Придніпровська\~залізниця» про день слухання справи сповіщена. Дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив наступні обставини. [PERSON] 19 липня 2018 року, в період часу з 20 години 30 хвилин до 23 годин 00 хвилин, знаходячись в лісосмузі поблизу смт.Аули, Криничанського району Дніпропетровської області, а саме перегін Воскобійня-Верхньодніпровськ, км 137 ПК3 кварта [ADDRESS] , яка перебуває в постійному користуванні структурного підрозділу «Дніпровська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», здійснив незаконну порубку дерев породи дуб у кількості 4 штук, з яких: 1 дерево діаметром 37-32 см, 1дерево діаметром 42-36 см, 1 дерево діаметром 43-36 см та 1 дерево діаметром 52-40см., що підтверджується актом обстеження №9\~від 24\~липня 2018р.\~Своїми умисними\~діями,\~ [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч.1ст. 246 КК України, а саме незаконна порубка дерев у захисних лісах, що заподіяло істотну шкоду. Розмір матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням структурному підрозділу «Дніпровська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» становить 43 746 гривень 17 копійок, що підтверджується розрахунком шкоди, заподіяної лісу від 26.07.2018р., а також довідкою «Про вартість спричиненого збитку лісу незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту на перегоні Воскобійня-Верхньодніпровськ 137 км ПК3 квартал 125, виділ № 158». Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019р. кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] було закрито, у зв`язку з декриміналізацією кримінального правопорушення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із\~ст. 78 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.6 ст.82 ЦПК України зазначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, під збитками розуміється: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з п.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майку фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ст.1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачу в результаті незаконної порубки дерев у захисних лісах, позивач вважає доведеною правову та фактичну підставу своїх позовних вимог. Відповідно до ст.1 Лісового кодексу України ліс - тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними грунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище. Статтю 2 Лісового кодексу України визначено, що лісові відносини -суспільні відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства. Відповідно до ст.66 Конституції України, кожен зобовязаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством. Відповідно до приписівст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»,використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами і організаціями здійснюється з додержанням обовязкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобіганню псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Відповідно до приписів ст.ст.105,107 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства у вигляді незаконного вирубування та пошкодження дерев і чагарників тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2\~постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до абз. 3 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» від 10 грудня 2004 року № 17 у справах про злочини, відповідальність за які передбачена ст. 246 КК, шкода визнається істотною, коли: були знищені певні види дерев у тій чи іншій місцевості; погіршилися породний склад, якість, захисні, водоохоронні й інші екологічні властивості лісу; виникли труднощі у відтворенні заліснення в певній місцевості; знизилась якість атмосферного повітря; змінились ландшафт місцевості, русло річки; сталась ерозія ґрунту; тощо. Якщо внаслідок незаконної порубки дерев, чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях істотна шкода не настала, винна особа за наявності до того підстав несе відповідальність за ст.ст. 64-67 Кодексу України про адміністративні правопорушення.Наявність шкоди довкіллю та її розмір має бути доведено визначеними законом засобами доказування. Ураховуючи вищевикладені норми діючого законодавства України, визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved