Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] відповідно до підписаної заяви № б/н від 26.05.2010 року було надано кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. АТ КБ «ПриватБанк» стало відомо про смерть позичальника [PERSON] , у зв`язку із чим в порядку визначеному ст. 1281 ЦК України. 12.09.2019 року представник позивача звернувся до [PERSON] , яка є спадкоємцем [PERSON] , з листом-претензією про погашення кредитної заборгованості. Оскільки до теперішнього часу кредитна заборгованість не погашена, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.05.2010 у розмірі 8 661,28 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду клопотання, в якому просить суд розглянути справу без участі представника банку в порядку спрощеного позовного провадження та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання жодного разу не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та відзив не надала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на ці обставини, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, про що 18.09.2020 року Орджонікідзевським міським судом постановлена відповідна ухвала. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] звернувся до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим заповнив та підписав анкету-заяву згідно якої, 26.05.2010 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 4200,00 грн.. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.08.2016 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.35). [PERSON] в повному обсязі взяті на себе грошові зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого за кредитним договором № б/н від 26.05.2010 року утворилась заборгованість у розмірі 8661,28 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26.05.2010 року, укладеного між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» та клієнтом - [PERSON] (а.с.9-11), у розмірі 8661,28 грн., яка складається з наступного: - 8661,28 грн. - заборгованість за тілом кредита; - 0,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії; 0,00 - штраф (фіксована частина); 0,00 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушив зобов`язання за даним договором. 09.01.2019 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернулось із претензією кредитора до Покровської міської державної нотаріальної контори, яка в свою чергу встановила, що згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру, що в провадженні приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Бойко Л.П. заведена спадкова справ №22/2017 від 17.02.2017 року та направила претензію кредитора АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відносно боржника [PERSON] за належністю.(а.с.37,38). З копії спадкової справи №22/2017 від 17.02.2017 року вбачається, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася його дружина [PERSON] .. Нотаріусом повідомлено спадкоємця про наявність заборгованості [PERSON] перед АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» у розмірі 8661,28 грн. (а.с.121). Спадкоємцем на час смерті [PERSON] є жінка померлого [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] (а.с.68). 17.01.2014 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернулось із листом-претензією до [PERSON] пред`явив свої вимоги щодо погашення заборгованості, але відповідачем не виконано жодних дій, заборгованість за договором б/н від 26.05.2010 року не сплачена (а.с.39). Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.609 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частинами 1,3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. У відповідності до положень ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved