Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який 10.07.2019 року просить скасувати арешт, накладений відділом державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме: постановою № АА 344484 від 20.06.2007 року та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АВ 951723 від 29.03.2011 року, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт зазначених об`єктів (обтяження №5209992, 5210090, 11016034, 29272534 та 29272755). Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, що розташовані в [ADDRESS] . З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна він дізнався, що Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області на вказане майно накладено арешт, проте відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на теперішній час відомості про відкрите виконавче провадження по боржнику [PERSON] , в межах якого накладено арешт на його майно відсутні. Зазначає, що наявність вказаних арештів чинить йому перешкоди у здійсненні свого права власності. Позивач в судове засідання не з`явився, але його представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача - Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Приймаючи до уваги заяву предстанвика позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами під [ADDRESS] та складається з одного житлового кам`яного будинку житловою площею 20 кв.м, та надвірних споруд: літньої кухні, погрібу, сараю, розташованих на земельній ділянці земель Августівської сільської Ради, площею 6,800 кв.м., про що свідчить договір купівлі-продажу від 14.07.2000 року, посвідчений державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Безугловою Р.Б., зареєстровано в реєстрі за №2320, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13,14). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на вказаний житловий будинок накладено наступні типи обтяження: - арешт, зареєстрований 12.06.2007 року за №5114922 реєстратором - Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, на підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 11.06.2007 року; - арешт, зареєстрований 12.06.2007 року за №5115041 реєстратором - Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, на підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 11.06.2007 року; - арешт, зареєстрований 26.06.2007 року за №5209992 реєстратором - Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, на підставі постанови Відділу ДВС Біляївського РУЮ Одеської області серії АА 344484 від 20.06.2007 року; - арешт, зареєстрований 26.06.2007 року за №5210090 реєстратором - Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, на підставі постанови Відділу ДВС Біляївського РУЮ Одеської області серії АА 344484 від 20.06.2007 року; - арешт, зареєстрований 24.03.2011 року за №10981347 реєстратором - Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, на підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 18.03.2011 року по справі №2-749/11; - арешт, зареєстрований 31.03.2011 року за №11016034 реєстратором - Одеською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АВ 951723 від 29.03.2011 року. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 14.02.2019 року скасовано арешт, накладений ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11.06.2007 року на нерухоме майно, яке належить [PERSON] , а саме: земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (реєстраційні номери обтяжень 29272448 та 515041). 11.03.2019 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області було скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно: житловий будинок по [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві приватної власності, вжиті ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18.03.2011 року. Тобто незнятими залишилися арешти за реєстраційними №№ 5209992, 5210090, 11016034. З листа Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області №1360/25 від 06.02.2019 року вбачається, що згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень на даний час виконавчих документів по стягненню боргів з [PERSON] , на виконанні не перебуває. Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майно. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що оскільки відкритих виконавчих проваджень по стягненню боргів з [PERSON] немає, а накладені раніше арешти не зняті, є підстави для задоволення позовних вимог в частині зняття арештів з нерухомого майна за №№ 5209992, 5210090, 11016034. Щодо позовних вимог позивача про зняття арештів за №№ 29272534 та 29272755, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів існування арештів за №№ 29272534 та 29272755, а вказані номери написані від руки на витязі з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині зняття вказаних арештів слід відмовити.

Outcome: partial