Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить виселити з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], треті особи ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», Служба у Справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок придбано у Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль», як заставне майно в порядку передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 червня 2014 року. При перевірці документів для оформлення угоди було з'ясовано, що крім власника, інші особи зареєстрованими у будинку не значаться. 24 жовтня 2014 року позивач придбав будинок за адресою: [ADDRESS]. 24 листопада 2014 року позивачу стало відомо, що Харківським районним судом Харківської області відкрито провадження по справі № 635/9956/2014 за позовом [PERSON] до ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», [PERSON], треті особи приватний нотаріус Малахова Г.І., [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Позов залишено без розгляду 26 лютого 2015 року за заявою позивача [PERSON] При ознайомленні з позовом позивачу стало відомо, що у придбаному ним будинку проживають [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Оскільки перебування сторонніх осіб у належному позивачу будинку порушує його право володіння, розпорядження та користування нерухомим майном, тому позивач звернувся до суду з позовом про виселення. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні підтримала вимоги свого довірителя, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх безпідставність та пояснила, що має зареєстроване місце проживання у будинку за адресою: [ADDRESS], тому має право на проживання у вказаному будинку. У будинку також зареєстровані її дочка [PERSON] та онук [PERSON], і вони також мають право на проживання у будинку. Іншого житла родина не має і виселятись їм нікуди. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, у судовому засіданні проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити посилаючись на необґрунтованість вимог та пояснив наступне. Позивач стверджує, що на момент придбання, у будинку за адресою: [ADDRESS], не було зареєстрованих осіб, тоді як у позові місцем реєстрації відповідачів зазначає адресу цього будинку, чим протирічить собі. Крім того, в матеріалах справи містяться відомості адресно- довідкового бюро про те що відповідачі зареєстровані за вказаною вище адресою. Разом із відповідачами у будинку проживає син його довірительки малолітній [PERSON], [INFO]. Позивач у позові просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] але не висуває вимог про зняття їх з реєстраційного обліку і таким чином просить виселити осіб не розриваючи з цими особами договір найму житла, що протирічить нормам Житлового Кодексу України. Також позивач не зазначає стороною по справі дитину, яка проживає та зареєстрована у вищевказаному будинку. За вказаних обставин, позов задоволенню не підлягає. Представник третьої особи ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» Бєлінський О.В., який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував посилаючись на обґрунтованість і законність вимог, тому просив їх задовольнити при цьому пояснив наступне. 31 липня 2007 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» і [PERSON] був укладений кредитний договір 014/1422/74/900096, за яким останньому на строк до 31 липня 2014 року надані кредитні кошти у розмірі 172550,00 доларів США зі сплатою 11,5 відсотків. В забезпечення виконання умов кредитного договору 31.07.2007 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом застави став житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. На день укладення іпотечного договору 31 липня 2007 року предмет іпотеки знаходився у власності [PERSON] і не перебував під заставою чи арештом, нікому не відчужений, не був предметом судового спору і прав на будинок ніякі треті особи не мали. Право на проживання у будинку мав тільки іпотекодавець [PERSON] Відповідач [PERSON] при укладенні іпотечного договору надала [PERSON] свою згоду на отримання грошових коштів у кредит і на передачу вказаного житлового будинку в іпотеку і їй було відомо про умови договору щодо звернення стягнення на будинок у разі невиконання кредитного договору. [PERSON] кредит не сплатив тому виникла заборгованість по кредитному договору. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 червня 2014 року задоволені вимоги ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок за адресою: [ADDRESS], і банку було надано право продажу вказаного будинку. Після набрання рішенням суду законної сили, ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» продав позивачу житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. При перевірці відомостей, шляхом направлення запитів до Державної міграційної служби України, на день укладення договору купівлі - продажу будинку, осіб зареєстрованих у цьому будинку встановлено не було. При розгляді апеляційної скарги відповідача [PERSON] на рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 червня 2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, було з'ясовано, що іпотекодавцем [PERSON] були порушені умови іпотечного договору щодо реєстрації та прописки осіб у будинку, оскільки ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» як іпотекодержатель не надавав такої згоди. Також вказав, що на момент укладання іпотечного договору відповідачі та малолітній [PERSON] були зареєстровані за іншою адресою. За вказаних обставин позов підлягає задоволенню. Представник третьої особи Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області Дацько Т.П., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала посилаюсь на те, що виселення є порушенням прав малолітньої дитини на житло, а при відчуженні житлового будинку, не надавався дозвіл органу опіки та піклування. Суд, заслухавши сторони по справі, дослідивши надані докази встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2014 року, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., реєстр № 1944, позивач купив у Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» житловий будинок за адресою: [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу. Позивач, у встановленому законом порядку зареєстрував своє право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.10.2014 року, що сформований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. Судом також встановлено, що 31 липня 2007 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» і [PERSON] був укладений кредитний договір 014/1422/74/900096, за яким останньому на строк до 31 липня 2014 року надані кредитні кошти у розмірі 172550,00 доларів США зі сплатою 11,5 відсотків, про що свідчить кредитний договір з додатками. В забезпечення виконання умов кредитного договору 31.07.2007 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом застави вказаний житловий будинок за адресою: [ADDRESS], про що свідчить іпотечний договір. Відповідно до заяви від 31 липня 2007 року наданої приватному нотаріусу Харківського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] надала [PERSON] свою згоду на придбання житлового будинку за адресою: [ADDRESS], на отримання грошових коштів у кредит і на передачу вказаного житлового будинку в іпотеку. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 червня 2014 року задоволені вимоги ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок за адресою: [ADDRESS], про виселення [PERSON] з будинку, про зняття його з реєстраційного обліку місця проживання, надано право ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на продаж вказаного будинку. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2015 року апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 червня 2014 року залишено без змін. За довідкою № 4873/02-31 від 01 грудня 2014 року, що видана Виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (дата реєстрації місця проживання не вказана). За відомостями адресно - довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 27.04.2015 року, [PERSON], з 17 січня 2008 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. За відомостями адресно - довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 27.04.2015 року, [PERSON], з 17 січня 2008 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. В якості доказів суду надані: копія позову [PERSON] до [PERSON], ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І., [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу від 24.10.2014 року житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; копія ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26 лютого 2015 року про залишення без розгляду за заявою позивача позову [PERSON] до [PERSON], ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І., [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу будинку; лист заступника начальника Харківського РВ ГУДМС України в Харківській області на ім'я ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», відповідно до якого за адресою: [ADDRESS], зареєстрованим ніхто не значиться; лист Харківського РВ ГУДМС України в Харківській області на ім'я ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», яким рекомендовано для отримання інформації про реєстрацію осіб за адресою місця проживання звернутися до АДПІ ГУДМС України в Харківській області, довідка від 13.12.2005 року про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, будинку, осіб, відповідно до якої за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2015 року, якою відкрито касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення; свідоцтво про розірвання 28 квітня 2010 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], де батьками вказані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Нормами цивільного закону зокрема главою 31 та 32 передбачено, що особа має право володіти та користуватися чужим майном. Відповідно до ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом та відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 401 ЦК України щодо нерухомого майна може бути встановлено право користування чужим нерухомим майном для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Правовими підставами володіння чи користування чужим майно є договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (ст.793 ЦК України ), договір найму житла (ст. 810 ЦК України), також відповідно до ст. 817 ЦК України, наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, мають право за їхньою взаємною згодою та за згодою наймодавця вселити у житло інших осіб для постійного проживання у ньому, або відповідно до ст. 823 ЦК України наймач за згодою наймодавця може передати на певний строк частину або все найняте ним помешкання у користування піднаймачеві. Також право користування житлом відповідно ч. 1 ст. 405 ЦК України і ч. 1 ст. 156 ЖК України, мають члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. Згідно ч. 2. ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Суд, системно аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють житлові правовідносини та право власності, надані сторонами докази приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач 24 жовтня 2014 року купив у ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» житловий будинок за адресою: [ADDRESS], і є власником цього будинку на підставі договору купівлі-продажу, про що не заперечували у судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON], тому позивач як власник нерухомого майна має право на підставі ст. 391 ЦК України вимагати усунення перешкод в реалізації його права власності. Вказаний будинок був предметом іпотеки за договором від 31 липня 2007 року, що укладений між [PERSON] та ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» в забезпечення виконання умов кредитного договору укладеного між [PERSON] та ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», за рішенням суду, що набрало законної сили, в рахунок погашення боргу за кредитним договором на будинок було звернуто стягнення і ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» набув право продажу предмету іпотеки. Судом також встановлено, що 17 січня 2008 року, в період дії іпотечного договору від 31 липня 2007 року, відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстрували своє право на проживання у будинку за адресою: [ADDRESS], без дозволу іпотекодержателя ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», тому відсутні підстави вважати, що відповідачі набули права на проживання і є наймачами житлового приміщення у вказаному будинку. Враховуючи, що позивач є власником будинку за адресою: [ADDRESS], і перебування відповідачів та малолітнього [PERSON] унеможливлює реалізацію позивачем його права власності на нерухоме майно, а відповідачі не надали доказів, що ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» надав згоду на реєстрацію їх місця проживання у будинку за вказаною адресою, і таким чином не підтвердили законність їх проживання у належному позивачу будинку, тому вимоги позивача підлягають задоволенню, а [PERSON], [PERSON] і [PERSON] підлягають виселенню з житлового будинку за адресою: [ADDRESS], при цьому суд враховує, що представник відповідача [PERSON], у судовому засіданні визнав, що малолітній [PERSON] є сином його довірителя [PERSON] і проживає разом із матір'ю у будинку, що належить позивачу. При розгляді справи суд критично ставиться до посилань представника відповідача [PERSON], що не зазначення малолітнього [PERSON] стороною процесу є підставою для відмови з задоволенні позову, при цьому виходить з тих обставин, що при розгляді справи відповідачем по справі залучено [PERSON], яка є матір'ю і як законний представник представляє інтереси малолітнього сина [PERSON], в якості третьої особи по справі залучено Службу у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, оскільки спір стосується прав малолітнього. Не приймає суд до уваги як підставу для відмови в задоволенні прозову і посилання представника відповідача [PERSON] на те, що позивач у позові про виселення осіб не висуває вимог про зняття цих осіб з реєстрації, суд, вважає їх надуманими та такими, що не ґрунтуються на нормах закону, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі судового рішення про виселення, яке набрало законної сили. Також суд не приймає до уваги посилання представника Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, що має місце порушення прав дитини бо угоди щодо будинку укладені без дозволу органу опіки та піклування, як такі що не ґрунтуються на нормах закону, оскільки відповідно до ст. 71 ЦК України без дозволу органу опіки та піклування опікун не має права вчиняти правочини від імені підопічного, відповідно до ч. 2 ст. 177 Сімейного Кодексу України без дозволу органу опіки та піклування батьки малолітньої особи не мають права вчиняти правочини щодо майнових прав дитини, а при розгляді справи встановлено, що мати дитини стороною при укладенні угод не була, а малолітній [PERSON] не є власником спірного будинку. На підставі викладеного суд повністю задовольняє вимоги позивача та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідачів на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмір 243 гривні 60 коп., з [PERSON] 81 грн. 20 коп., з [PERSON] у розмірі 162, 40 грн., в тому числі як законного представника малолітньої особи.

Outcome: approved