Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому просить стягнути у солідарному порядку із [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору, а також понесені витрати по сплаті судового збору. При цьому посилається на те, що 11.05.2007 р. між ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого згідно статуту є ПАТ «[PERSON] Аваль») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір під № 014/9092/74/109327, за яким останній отримав кредит у сумі 60600,00 дол. США за умов погашення його частинами і сплатою 12,85 відсотків річних та остаточним терміном повернення до 10.05.2027 р. З метою забезпечення повного і своєчасного виконання умов вказаного договору 10.05.2007 р. позивач уклав договір поруки із відповідачем [PERSON] під № 014/9092/74/109327. У звязку із порушенням [PERSON] обумовленого сторонами графіку погашення кредиту і сплати відсотків, тобто, неналежним виконанням обовязків за договором кредиту, станом на 19.02.2015 р. утворилась заборгованість у загальній сумі 125254 долара США 57 центів, що за курсом НБУ становить 3426713,52 грн., яку у добровільному порядку відповідачі погасити відмовляються. /а.с. 2-3/ Сторони у судове засідання 24.11.2015 р. не зявились. Уповноважений представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, при цьому позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові та проти заочного розгляду справи не заперечував. /а.с. 69/ Відповідачі про час та місце розгляду справи завчасно повідомлялись судом у відповідності вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 та ст. 224 ЦПК України. /а.с. 71/ Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, проте підлягають задоволенню частково виходячи із наступного. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 11.05.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту /а.с. 28/, та [PERSON] був укладений кредитний договір під № 014/9092/74/109327, на підставі якого відповідачу надано кредит у сумі 60600,00 доларів США за умов погашення його частинами і сплатою 12,85 % річних у відповідності до узгодженого сторонами графіку, а також остаточним терміном повернення до 10.05.2027 р. /а.с. 7-12/ 10.05.2007 р. в забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки під № 014/9092/74/109327. Так, відповідно до умов даного договору Поручитель зобовязався відповідати перед позивачем за виконання зобовязань, взятих на себе позичальником [PERSON], включаючи збитки, понесені Банком за невиконання або неналежне виконання зобовязань позичальником /а.с. 13-14/ У звязку із порушенням [PERSON] обумовленого сторонами графіку погашення кредиту і сплати відсотків станом на 19.02.2015 р. утворилась заборгованість у загальній сумі 125254 долара США 57 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.02.2015 р. еквівалентно 3426713,52 грн., з яких: заборгованість за кредитом 711459,08 грн.; заборгованість по відсоткам - 538295,03 грн.; пеня за прострочення кредиту і сплати відсотків 2176959,41 грн. /а.с. 5-6/ Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною другою ст. 1050 цього ж Кодексу передбачено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому згідно статті 1048 цього Кодексу. Згідно норм ст.ст. 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Листи вимоги банка із проханням погасити заборгованість із попередженням про звернення до суду у разі невиконання зобовязання боржники проігнорували. /а.с. 22-23/ За таких обставин, задоволенню повністю підлягають предявлені позовні вимоги у частині стягнення основного боргу та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 1249754,11 грн. Статтею 610 цього ж Кодексу встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Правовими наслідками порушення зобовязання є сплата неустойки. (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України) Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ч.ч. 1 і 3 ст. 549 цього ж Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до норм ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно із ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З аналізу правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-100цс14, вбачається, що передбачені ч. 3 ст. 551 ЦК України підстави для зменшення розміру неустойки мають самостійний характер та визначаються у кожному випадку окремо в залежності від обставин справи. У пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Оскільки нарахований позивачем розмір пені значно перевищує основну заборгованість за кредитом, суд вважає за необхідне зменшити пеню до 20000,00 грн. Відповідно положень ч. 1 ст. 553 цього ж Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки (ч. 4 ст. 559 ЦК України). За таких обставин, поручитель відповідає за невиконання зобовязань за кредитним договором солідарно із позичальником. Враховуючи викладене вище, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до норм, передбачених ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial