Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи тим, що 02.03.2004 року померла його бабуся [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка на території [PERSON] сільської ради, право власності на яку було посвідчено відповідним Державним актом. Однак у передбачений законом строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як мав скрутний матеріальний стан та не був обізнаний з порядком прийняття спадщини. Посилаючись на вказані обставини як на поважну причину пропуску зазначеного строку, просив визначити додатковий строк для вчинення вказаний дій. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що позивач, маючи заповіт та фактично розпоряджаючись спадковим майном вважав, що прийняв спадщину. Ці обставини і не дали йому своєчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Представник відповідача [PERSON] сільської ради про розгляд справи повідомлений належними чином, в судове засідання не явися по невідомій причині, клопотання про відкладення судового засідання не надав. Суд визнав можливим справу розглянути без його участі за наявними доказами. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 березня 2004 року померла [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла, в тому числі, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,95 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області, право на яку було посвідчено за спадкодавцем Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №677981 (а.с.7,9). Спадкоємцем за заповітом після смерті останньої є позивач, оскільки спадкодавець 14.02.1998 року в [PERSON] сільській раді Буринського району Сумської області посвідчила на його користь заповіт, але заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк позивач не подав. (а.с.8) При цьому, яка вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] в органах нотаріату не заводилася, спадщина після її смерті залишилася не прийнятою і заперечень щодо переходу до позивача належного спадкодавцю майна та наявності спору щодо нього судом не встановлено. Стаття 1 ЦПК України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 17\~Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач повязаний зі спадкодавцем родинними звязками, усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, субєктом яких є позивач. Таким чином суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки останній доброчесно вважав, що отримавши після смерті спадкодавця правовстановлюючі документи на спадкове майно і фактично вступивши в управління та володіння ним, виконав належні дії щодо прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved