Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за теплову енергію у розмірі 95014 грн. 38 коп., пеню у розмірі 1763 грн. 94 коп., збитки від інфляції у розмірі 15018 грн. 16 коп., 3% річних у розмірі 3512 грн. 10 коп., а також понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачем, яка на той час була приватним підприємцем, було укладено договір №4192 від 15.12.2003 року на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання (далі - Договір). Згідно укладеного Договору об`єктом теплоспоживання є нежитлове приміщення (магазин), розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно безкоштовної довідки з ЄДРПОУ відповідач 05.11.2014 року припинила підприємницьку діяльність. Так, позивач свої договірні зобов`язання виконало у повному обсязі, проте відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за період з 12.10.2015 року по 31.12.2017 року утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 95014 грн. 38 коп. Крім того, позивач вважає, що з відповідача підлягають стягненню пеня, передбачена умовами договору у розмірі 1% за кожен день прострочення від загальної суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, збитки від інфляції та 3% річних. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2018 року позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» були задоволені, а саме ухвалено стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму заборгованості за теплову енергію за період з 12.10.2015 року по 31.12.2017 року у розмірі 95014 грн. 38 коп., пеню у розмірі 1763 грн. 94 коп., суму збитків від інфляції у розмірі 15018 грн. 16 коп. та 3% річних у розмірі 3512 грн. 10 коп., а також судовий збір у розмірі 1762 грн. Однак, ухвалою цього ж суду від 05.06.2020 року зазначене судове рішення було скасовано та призначено справу до розгляду. Представник позивача у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. При цьому, як убачається з її заяви про перегляд заочного рішення, заявлені вимоги не визнала, оскільки зазначила, що вона не є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач за адресою: [ADDRESS] , позаяк не є ані власником даного нерухомого майна, ані його користувачем, так як 17.07.2017 року продала його, на підтвердження чого надала копію відповідного договору купівлі-продажу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 15.12.2003 року між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ФОП [PERSON] було укладено договір №4192 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, згідно умов якого позивач зобов`язався відпускати відповідачеві теплову енергію на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання до магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зобов`язалась оплачувати отриману теплову енергію по встановленим тарифам у строки, передбачені цим Договором (а.с.5-7). Відповідач з 18.08.1998 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с.9), проте 05.11.2014 року припинила підприємницьку діяльність (а.с.63-64). Згідно договору купівлі-продажу від 17.07.2017 року відповідач продала та передала у власність іншій особі ( [PERSON] ) нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належало їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.05.2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. (а.с.104-105). Таким чином, відповідач була власником об`єкту теплоспоживання розташованого за адресою: [ADDRESS] , з 23.05.2007 року по 17.07.2017 року, до якого згідно актів, наданих позивачем, в опалювальних сезонах 2015-2016 р.р., 2016-2017 р.р. подавалось теплопостачання та відповідно вимикалось по закінченню опалювального сезону (а.с.59, 60,61,61а). Тарифи на теплову енергію, встановлювались та змінювались постачальником теплової енергії, згідно постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (а.с.10,11-12,13-14,15-16,17-18,19-21). Згідно п. 2.1 Договору облік споживання теплової енергії проводиться згідно приладів обліку або розрахунковим способом. Рахунки за надані послуги КПТМ «Криворіжтепломережа» формувались щомісяця та отримувались представниками відповідача (а.с.22-34, 38-50). Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (зі змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно положень п. 3.2 Договору споживач повинен проводити оплату наданих послуг щомісяця протягом 14-ти днів після отримання рахунку постачальника, у разі несплати споживач сплачує пеню в розмірі 1% за кожний день прострочення від загальної суми заборгованості та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Таким чином, згідно із зазначеними нормами законодавства споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги. Так, як зазначає позивач у своєму позові та підтверджує розрахунком заборгованості, за адресою:[ADDRESS] за період з 12.10.2015 року по 31.12.2017 року не було здійснено жодної оплати за надані послуги з постачання теплової енергії, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 95014 грн. 38 коп. (а.с.1,3). Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Таким чином, за відсутності в договорі щодо відчуження нерухомого майна відповідної умови щодо того, що новий власник майна бере на себе зобов`язання повертати борги попереднього власника, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати, позаяк діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця сплачувати борги попередніх власників майна за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Так, договір купівлі-продажу від 17.07.2017 року, згідно з яким відповідач продала об`єкт теплоспоживання розташований за адресою: [ADDRESS] , не містить застережень про переведення її боргу на нового власника та згоди нового власника на таке переведення. Натомість пунктом 6.1 договору купівлі-продажу встановлено, що заборгованість по необхідним платежам бере на себе продавець. Відтак, посилання відповідача на те, що пред`явлення до неї даних позовних вимог не ґрунтується на вимогах законодавства, оскільки вона не є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач за адресою: [ADDRESS] ), позаяк не є ані власником даного нерухомого майна, ані його користувачем, так як 17.07.2017 року продала його, на думку суду є безпідставним. Між тим, суд зазначає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надану теплову енергію за період з 12.10.2015 року по 17.07.2017 року у розмірі 80037 грн. 64 коп., тобто саме за період перебування об`єкта теплопостачання у власності відповідача (а.с.3). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п.3.2 Договору, за несвоєчасну оплату наданих послуг споживач сплачує пеню в розмірі 1% за кожен день прострочки від загальної суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Крім того, відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, позивачем підтверджено наявність договірних відносин з відповідачем з приводу надання послуг постачання теплової енергії, а також порушення відповідачем зобов`язань щодо оплати цих послуг, відтак у зв`язку із несплатою відповідачем за отримані послуги позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а тому є грошовим зобов`язанням, у зв`язку з чим суд уважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, збитків від інфляції та 3% річних також підлягають задоволенню.Однак, у зв`язку з тим, що відповідач 17.07.2017 року продала об`єкт теплопостачання, суд уважає за необхідне стягнути з неї на користь позивача: 1) пеню у розмірі 1009 грн. 03 коп., розраховану за формулою «пеня = С х 2ОСД х Д / 100, де С - сума заборгованості за період; 2ОСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення; Д - кількість днів прострочення» наступним чином: по рахунку від 28.02.2017 року - 8625,34 х 0,077 х 24 (кількість днів прострочення з 21.03.2017 року по 13.04.2017 року) / 100 = 158,80 + 8625,34 х 0,071 х 42 (кількість днів прострочення з 14.07.2017 року по 25.05.2017 року) / 100 = 258,05 + 8625,34 х 0,068 х 42 (кількість днів прострочення з 26.05.2017 року по 06.07.2017 року) / 100 = 248,13 + 8625,34 х 0,068 х 10 (кількість днів прострочення з 07.07.2017 року по 17.07.2017 року) / 100 = 58,65; по рахунку від 31.03.2017 року - 4717,38 х 0,071 х 35 (кількість днів прострочення з 21.04.2017 року по 25.05.2017 року) / 100 = 117,61 + 4717,38 х 0,068 х 42 (кількість днів прострочення з 26.05.2017 року по 06.07.2017 року) / 100 = 135,71 + 4717,38 х 0,068 х 10 (кількість днів прострочення з 07.07.2017 року по 17.07.2017 року) / 100 = 32,08; 2) збитки від інфляції у розмірі 10384 грн. 59 коп. розраховані за формулою «множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості за мінусом суми заборгованості» наступним чином: 3494,60(сума боргу по рахунку від 31.10.2015 року) х 1,224(сукупний індекс інфляції за грудень 2015 року-липень 2017 року)-3494,60=782,79 + 5474,31(сума боргу по рахунку від 30.11.2015 року) х 1,216(сукупний індекс інфляції за січень 2016 року-липень 2017 року)-5474,31=1182,45 + 7688,83(сума боргу по рахунку від 31.12.2015 року) х 1,203(сукупний індекс інфляції за лютий 2016 року-липень 2017 року)-7688,83=1560,83 + 10753,73(сума боргу по рахунку від 31.01.2016 року) х 1,209(сукупний індекс інфляції за березень 2016 року-липень 2017 року)-10753,73=2247,53 + 6558,60(сума боргу по рахунку від 29.02.2016 року) х 1,196(сукупний індекс інфляції за квітень 2016 року-липень 2017 року)-6558,60=1285,49 + 5621,66(сума боргу по рахунку від 31.03.2016 року) х 1,156(сукупний індекс інфляції за травень 2016 року-липень 2017 року)-5621,66=876,98 + 749,55(сума боргу по рахунку від 30.04.2016 року) х 1,154(сукупний індекс інфляції за червень 2016 року-липень 2017 року)-749,55=115,43 + 2052,36(сума боргу по рахунку від 31.10.2016 року) х 1,092(сукупний індекс інфляції за грудень 2016 року-липень 2017 року)-2052,36=188,82 + 5761,25(сума боргу по рахунку від 30.11.2016 року) х 1,082(сукупний індекс інфляції за січень 2017 року-липень 2017 року)-5761,25=472,42 + 7811,52(сума боргу по рахунку від 31.12.2016 року) х 1,069(сукупний індекс інфляції за лютий 2017 року-липень 2017 року)-7811,52=538,99 + 10728,51(сума боргу по рахунку від 31.01.2017 року) х 1,059(сукупний індекс інфляції за березень 2017 року-липень 2017 року)-10728,51=632,98 + 8625,34(сума боргу по рахунку від 28.02.2017 року) х 1,041(сукупний індекс інфляції за квітень 2017 року-липень 2017 року)-8625,34=353,64 + 4717,38(сума боргу по рахунку від 31.03.2017 року) х 1,031(сукупний індекс інфляції за травень 2017 року-липень 2017 року)-4717,38=146,24; 3) 3% річних у розмірі 2205 грн. 31 коп., розраховані за формулою «сума санкції = С х 3 х Д / 365 / 100, де С - сума заборгованості; Д - кількість днів прострочення» наступним чином: по рахунку від 31.10.2015 року - 3494,60 х 3 х 599 (кількість днів прострочення з 27.11.2015 року по 17.07.2017 року) / 365 / 100 = 172,05 + по рахунку від 31.11.2015 року - 5474,31 х 3 х 573 (кількість днів прострочення з 23.12.2015 року по 17.07.2017 року) / 365 / 100 = 257,82 + по рахунку від 31.12.2015 року - 7688,83 х 3 х 537 (кількість днів прострочення з 28.01.2016 року по 17.07.2017 року) / 365 / 100 = 339,36 + по рахунку від 31.01.2016 року - 10753,73 х 3 х 509 (кількість днів прострочення з 25.02.2016 року по 17.07.2017 року) / 365 / 100 = 449,89 + по рахунку від 29.02.2016 року - 6558,60 х 3 х 481 (кількість днів прострочення з 24.03.2016 року по 17.07.2017 року) / 365 / 100 = 259,29 + по рахунку від 31.03.2016 року - 5621,66 х 3 х 446 (кількість днів прострочення з 28.04.2016 року по 17.07.2017 року) / 365 / 100 = 206,08 + по рахунку від 30.04.2016 року - 749,55 х 3 х 418 (кількість днів прострочення з 26.05.2016 року по 17.07.2017 року) / 365 / 100 = 25,75 + по рахунку від 31.10.2016 року - 2052,36 х 3 х 236 (кількість днів прострочення з 24.11.2016 року по 17.07.2017 року) / 365 / 100 = 39,81 + по рахунку від 30.11.2016 року - 5761,25 х 3 х 209 (кількість днів прострочення з 21.12.2016 року по 17.07.2017 року) / 365 / 100 = 98,97 + по рахунку від 31.12.2016 року - 7811,52 х 3 х 174 (кількість днів прострочення з 25.01.2017 року по 17.07.2017 року) / 365 / 100 = 111,72 + по рахунку від 31.01.2017 року - 10728,51 х 3 х 143 (кількість днів прострочення з 25.02.2017 року по 17.07.2017 року) / 365 / 100 = 126,09 + по рахунку від 28.02.2017 року - 8625,34 х 3 х 119 (кількість днів прострочення з 21.03.2017 року по 17.07.2017 року) / 365 / 100 = 84,36 + по рахунку від 31.03.2017 року - 4717,38 х 3 х 88 (кількість днів прострочення з 21.04.2017 року по 17.07.2017 року) / 365 / 100 = 34,12. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1430 грн. 84 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial