Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, за яким зазначив, що йому на праві приватної власності належить 1/5 частини квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3-729, а також 1/3 частини будинку [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 3-730. Після прийняття спадщини позивач, та інші співвласники вищезазначених квартири та будинку, вирішили реалізувати спадкове нерухоме майно. При зверненні до приватного нотаріуса з метою реалізації свого майна позивачу стало відомо, що на все вказане майно накладений арешт. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно міститься запис про накладення арешту на все майно позивача, підставою обтяження є постанова Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому інформації стосовно накладеного арешту та про зняття арешту з належного йому майна. 06 листопада 2018 року відповідачем надана відповідь, що на сьогоднішній день виконавчий документ на виконанні відсутні, виконавче провадження закрито та справу знищено, у зв'язку з чим вони не можуть задовольнити заяву щодо припинення арешту майна, у зв'язку з чим рекомендують звернутись до суду. Позивачу не відомо з яких саме підстав був накладений арешт на все його майно, також не має можливості встановити особу в інтересах якої було накладено арешт. На теперішній час позивач бажає розпорядитись своїм майном, але зазначений арешт позбавляє його права вільно володіти та розпоряджатись своїм майном. На підставі викладеного позивач просить суд зняти арешт з усього нерухомого майна, що накладено постановою серія ВП № 11696038 від 04.03.2009 року Шевченківським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, та зареєстроване Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерство юстиції України (реєстраційний номер обтяження 8521335 від 05.03.2009 року), та внесене на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним нотаріусом Кисельовою В.В., п'ятої Запорізької державної нотаріальної контори № 41645069 від 16.06.2018 року. В судове засідання сторони не з'явились, позивач надав заяву та просив розглядати справу без його участі. Відповідач подав заперечення на позов, за якими зазначив, що він не має повноважень скасовувати вищевказані обтяження майна позивача. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст.41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положення ст.319 ЦК України передбачають, що власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачу на праві приватної власності належить 1/5 частини квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3-729, а також 1/3 частини будинку [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 3-730. При зверненні до приватного нотаріуса з метою реалізації свого майна позивачу стало відомо, що на все вказане майно накладений арешт. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно міститься запис про накладення арешту на все майно позивача, підставою обтяження є постанова Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Встановлено, що на сьогоднішній день виконавчий документ на виконанні відсутні, виконавче провадження закрито та справу знищено, у зв'язку з чим вони не можуть задовольнити заяву щодо припинення арешту майна Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Виходячи з ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя, при закінченні виконавчого провадження повинен був зняти арешт, накладений на майно боржника в рамках виконавчого провадження. Отже, позивач за вказаних обставин на теперішній час позбавлений можливості вільно розпоряджатись належним йому майном, оскільки наявність арешту чинить йому в цьому перешкоди. На підставі викладеного,

Outcome: approved