Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та після останніх уточнень просить вселити його в спірну квартиру, визначити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS], виділивши позивачу в користування житлову кімнату площею 9,0 кв.м.; виділивши відповідачу в користування житлові кімнати площею 12.5 кв.м. та 17,2 кв.м.; кухню площею 9,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м., коридор площею 9,6 кв.м., вбудовану шафу площею 0,6 кв.м, балкони площею 2,0 та 2,4 кв.м залишити в загальному користуванні сторін, усунути позивачу перешкоди в користуванні квартирою та зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в користуванні 1/6 частиною квартири за адресою [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить 1/6 частина квартири за адресою [ADDRESS] на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.11.2015 року. Право власності зареєстроване 21.01.2016р. Це єдине його житло. Відповідач є власником 5/6 частин зазначеної квартири, в якій проживає та чинить позивачеві перешкоди в користуванні належної йому частиною, не впускає в помешкання, не віддає примірник ключів, у зв'язку з чим останній не має можливості вселитись у квартиру та проживати у ній, змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. \~\~\~\~ Відповідач не визнав позовні вимоги та звернувся до суду із зустрічним позовом та після останніх уточнень просить припинити право власності [PERSON] на належну йому частку у спільній власності, а саме 1/6 частку квартири [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на користь відповідача грошову компенсацію 1/6 частки квартири [ADDRESS] у розмірі 133 401 грн., визнати за ним право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS], визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 52 в будинку № 21 по вул. Затонського в місті Одесі. Свої вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що йому належить на праві власності 5/6 частини спірної квартири, а відповідачу 1/6 частини квартири. Дана квартира складається з 3-х кімнат житловою площею 38,7 кв.м., загальною площею 66,3 кв.м. За вищезазначеною адресою проживає тільки [PERSON], він є людиною похилого віку, часто хворіє на серце і зайві хвилювання від заяв до суду, міліції з життєвих питань й інших моральних і психологічних дій йому не потрібні. Відповідач за зустрічним позовом на даний час не користується спільним майном та не бере участі у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Квартира є неподільною, спільне володіння і користування нею є неможливим, оскільки між сторонами склалися дуже складні неприязні відносини, частка відповідача є незначною, не може бути виділена в натурі, відсутня можливість визначення порядку користування вищезазначеною квартирою, [PERSON] забезпечений іншою житловою площею, тому вважає, що припинення права спільної часткової власності шляхом виплати відповідачу грошової компенсації за частку, що належить [PERSON] не завдасть йому істотної шкоди. Позивач за зустрічним позовом та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили зустрічний позов задовольнити у повному обсязі, у первісному позові - відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 серпня 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів, [PERSON], [PERSON], [PERSON] належала квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності. 16.01.1996 року померла дружина [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина. Прийняв спадок її син від попереднього шлюбу [PERSON], в подальшому його частина була переоформлена на імя [PERSON] за борги, а потім, на підставі купівлі-продажу від 09.04.2001 року дана частина була продана [PERSON] 01.09.2006 року між [PERSON] та його сином - [PERSON] був укладений договір довічного утримання, 05.12.2013 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси договір довічного утримання був розірваний за згодою [PERSON] і за відповідачем за первісним позовом було зареєстровано право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. 01.12.2014 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину спірної квартири, спадкоємцями першої черги якої стали сторони по справі в рівних частках. На теперішній час, [PERSON], на праві власності належить 1/6 частини квартири за адресою [ADDRESS], а [PERSON] - 5/6 частини цієї ж квартири. Між сторонами склалися дуже складні неприязні відносини. Квартира житловою площею 38,7 кв.м., загальною площею 66,3 кв.м. в цілому складається з 3 житлових кімнат (12,5 кв.м., 9,0 кв.м., 17,2 кв.м.), кухні площею 9,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., туалету площею 1,0 кв.м., коридору площею 9,6 кв.м., вбудованої шафи площею 0,6 кв.м., балконів площею 2,0 кв.м. та 2,4 кв.м. Позивач за первісним позовом зареєстрований за адресою: [INFO], проживає за адресою: [INFO] та відповідно до інформаційної довідки за номером 82251354 від 13.03.2017 року йому на підставі свідоцтва про право власності р № 12-9907 від 27.12.1996 року, виданого УЖКГ міськвиконкомом Одеської міської ради належить право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до висновку експерта № 5056 судової будівельно-технічної експертизи від 16.01.2017 року, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, встановлено, що відсутня можливість визначення порядку користування квартирою відповідно до ідеальних часток, так як житлова площа, що відповідає частці 1/6 (6,45 кв.м.) суттєво менша за найменшу житлову кімнату, площею 9,0 кв.м. (на 28%) та менша існуючої норми житлової площі в Україні, що складає 13,65 кв.м. на одну особу (ст. 47 Житловий кодекс). Таким чином об'ємно-планувальні рішення спірної квартири не дозволяють визначити порядок користування житловими приміщеннями для співвласників [PERSON] (1/6) та [PERSON] (5/6). Оскільки визначити варіанти порядку користування співвласниками квартирою за адресою: м. Одеса, вул. Затонського, 6.21, кв. 52 відповідно до ідеальних часток неможливо, на розгляд суду експертом запропоновано варіант порядку користування вищевказаною квартирою найближчий до ідеальних часток співвласників, а саме: -[PERSON] (5/6) виділяються в користування наступні приміщення загальною площею 34,7 кв.м.: кімната №7 житловою площею 17,2 кв.м. та кімната №3 житловою площею 12,5 кв.м., прилеглі - балкони пл. 2,0 кв.м. та 2,4 кв.м., вбудована шафа пл. 0,6 кв.м.; -[PERSON] (1/6) виділяється в користування наступні приміщення загальною площею 9,0 кв.м.: кімната №6 житловою площею 9,0 кв.м., -наступні приміщення загальною площею 22,6 кв.м.: кухня №8 площею 9,4 кв.м., туалет №4 пл. 1,0 кв.м., ванна кімната №5 пл. 2,6 кв.м. пропонується залишити в загальному користуванні. На підставі проведеного дослідження встановлено, що реальні частки, у відповідності з наданим варіантом порядку користування квартирою, становлять: - [PERSON] - 79/100; - [PERSON] - 21/100. Грошова компенсація від [PERSON] [PERSON] складає: (800405,0 х21 /100)-(800405,0 х1/6)= 168085,0 -133401,0 = 34684,0 грн., Ринкова вартість квартири за адресою: м. Одеса, вул. Затонського, 6.21, кв. 52 складає 29371,0 доларів СІ1ІА або 800405,0 грн. (З округленням до цілого, курс НБУ на 13.01.2017р. складає 2725,1629 грн./100 доларів США). Ринкова вартість 1/6 частки квартири за адресою: м. Одеса, вул. Затонського, 6.21, кв. 52 складає 4895,0 доларів США або 133 401,0 грн. (З округленням до цілого, курс НБУ на 13.01.2017р. складає 2725,1629 грн./100 Доларів США). Відповідно квитанції № 0.0.736263424.1 від 30.03.2017 року на рахунок депозиту ТУ ДСА України в Одеській області була внесена [PERSON] грошова сума у розмірі 133\~401 грн за компенсацію 1/6 частки квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON]. Зі сторони позивача за первісним позовом та його представника жодного клопотання щодо внесення на депозит грошових коштів в рахунок компенсації по варіанту порядку користування вищевказаною квартирою найближчого до ідеальних часток співвласників, не було заявлено та не надано до суду підтвердження внесення даних коштів на депозит. Так, відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Статею 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Частиною 2 ст. 365 ЦК України встановлено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналізуючи вказану вище норму, суд приходить до висновку, що положеннями ст. 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні. Тобто, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Таку правову позицію було визначено у Постанові Верховного Суду України від 15.05.2013р. (справа №6-37цс13). Як розяснено п.1 Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1-4 частини першої та частини другої статті 365 ЦК, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Позивач за зустрічним позовом на виконання вимог ч.2 ст. 365 ЦК України, 30.03.2017р. вніс на розрахунковий рахунок ТУ ДСА в Одеській області грошову суму, визначену експертним висновком в розмірі 133\~401,00 гривень. З втратою права власності втрачається і право користування, як складова частина права власності (володіння, користування, розпорядження). Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги, що належна частка [PERSON]С в спірній квартирі є незначною, не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування жилою площею в квартирі є неможливим, припинення право власності [PERSON] не завдасть істотної шкоди, оскільки позивач за первісним позовом забезпечений іншою житловою площею, суд дійшов висновку, що у задоволенні первісних позовних вимог слід відмовити, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved