Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №014/ZB49O8/3/001 від 15.08.2012р. у сумі 41846 грн. 68 коп. Позов обґрунтовано тим, що 15.08.2012р. між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПУАТ «ФІДОБАНК» (надалі - банк), було укладено вищевказаний кредитний договір, згідно з яким відповідач як позичальник отримала кредит у сумі 50'000 грн. зі строком користування 36 місяців та зі сплатою 35% річних. На підставі договору про відступлення права вимоги №3 від 30.07.2014р., укладеного між банком та позивачем, до останнього перейшло право вимоги за цим кредитним договором. Станом на 04.09.2014р. відповідач має заборгованість за кредитним договором на суму 41846 грн. 68 коп., з яких: 7675 грн.43 коп. нараховані проценти, 34171 грн. 25 коп. прострочена заборгованість за відсотками. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що її не пов'язують з позивачем договірні відносини, позивач не має ліцензії на право проведення відповідної фінансової діяльності; крім того, позивачем не надано виписки з її рахунку про стан заборгованості на вказану дату. Вислухавши сторони, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 15.08.2012р. між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПУАТ «ФІДОБАНК» (а.с.16-18), було укладено кредитний договір №014/ZB49O8/3/001 (Споживчий кредит «Оптимальний»), згідно з яким відповідач як позичальник отримала кредит у сумі 50'000 грн. зі строком користування кредитними коштами 36 календарних місяців, зі сплатою 35% річних та формою погашення ануїтет (8). Також сторонами було затверджено Графік погашення платежів по вказаному договору (а.с.9-10). Крім того, сторонами було підписано повідомлення про умови надання споживчого кредиту та Правила надання та обслуговування кредиту згідно вищезазначеного кредитного договору (а.с.10-15). 30.07.2014р. між ПУАТ «ФІДОБАНК» та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги №3, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором (а.с.19-26). Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 04.09.2014р. відповідач має заборгованість за кредитним договором на суму 41846 грн. 68 коп., з яких: 7675 грн.43 коп. нараховані проценти, 34171 грн. 25 коп. прострочена заборгованість за відсотками (а.с.4). Крім того, копією реєстру прав вимоги №1 до договору про відступлення права вимоги №3 від 30.07.2014р. підтверджено розмір вказаної заборгованості та її складових (а.с.25). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 509 Цивільного кодексу України надано визначення зобов'язання як правовідношення, \~в \~якому \~одна \~сторона (боржник) \~\~зобов'язана \~\~вчинити \~\~на \~\~користь \~\~другої \~сторони (кредитора) певну дію (передати \~майно, \~виконати \~роботу, \~надати послугу, \~сплатити \~гроші \~тощо) або утриматися від певної дії, \~а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Договором є домовленість двох або більш сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст.626 Цивільного кодексу). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Договір є однією з підстав виникнення зобовязання, тобто правовідношення, в якому сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (п.1 ч.2 ст.11 та ч.1 ст.509 ЦК України). При цьому, згідно з ч.3 ст.510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статею 629 ЦК України встановлено принцип презумпції обовязковості виконання договору його сторонами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За загальними умовами виконання зобовязання, встановленими ст.526 ЦК України, воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Якщо \~у \~зобов'язанні \~встановлений \~строк \~(термін) \~його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням \~\~умов, \~\~визначених \~змістом \~зобов'язання \~(неналежне виконання). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст.611 ЦК України, зокрема: припинення \~зобов'язання \~внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, \~якщо це встановлено договором або законом, \~або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Боржник \~вважається \~таким, \~що \~прострочив, \~якщо \~він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його \~у \~строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, проаналізувавши сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позивачем було доведено ті обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог. Виходячи з вищевказаного реєстру прав вимоги та розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останній не здійснював додаткових нарахувань за кредитним договором і обсяг заборгованості відповідача залишився у тому ж розмірі, як і на момент відступлення права вимоги. Що стосується доводів відповідача про відсутність у позивача ліцензії на право проведення відповідного виду фінансової діяльності, то як вбачається з копії Свідоцтва №13102948, виданого 21.01.2013р. Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також додатку до цього Свідоцтва №457 серії ФК, позивач зареєстрований як фінансова установа, яка має право здійснювати такий вид фінансових послуг як факторинг без отримання ліцензій (а.с.85). У статті 1077 ЦК України надано визначення договору факторингу як фінансування під відступлення права грошової вимоги, за яким одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст.1078 ЦК України). Розпорядженням Держфінпослуг від 03.04.2009р. №231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» було віднесено до фінансової послуги факторингу сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): - фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; - набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників - суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення; - отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Разом з тим, вказаним нормативно-правовим документом не обмежено суб'єктний склад кредитних зобов'язань, за якими передаються права вимоги на підставі договорів факторингу, укладених відповідно до ст.ст1077-1078 ЦК України. Не містять таких обмежень і норми глави 73 ЦК України, якими встановлено правовий режим регулювання цивільно-правових відносин, які виникають на підставі факторингу. На підставі викладеного,

Outcome: approved