Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 5506С32 від 26.06.2006 року донарахованих відсотків за період з 26.09.2006 року по 03.03.2018 року в розмірі 1 299,75 доларів США судового збору в розмірі 1 762 гривні. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача\~в судовому\~засіданні \~вимоги позову\~не визнав,\~вказавши на\~те,\~що позивач скористався своїм правом звернення до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості у 2008 році. Його позовні вимоги були задоволені повністю рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 24.11.2008 року. А на підстав положень абзацу 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, натомість не надає права на нарахування і отримання відсотків за кредитним договором. \~ \~ \~ \~ Крім\~того,\~представник відповідача\~надав до\~суду відзив(а.с.\~29-31) в якому\~вказує на\~те,\~що приймаючи до уваги положення статті 257 ЦК України та сплив строків позовної давності\~-\~позивач не\~має право\~на стягнення\~відсотків по\~кредиту. Ухвалою суду від 22\~березня 2018\~року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що 26.06.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», який надалі був перейменований в Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5506С32 надання кредиту в сумі 24 900 доларів США на придбання автомобіля строком до 25.06.2012 року зі сплатою 12,5 % річниих. Сторони встановили, що нарахування процентів по договору здійснюється на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця. ( п.2.5.1 кредитне договору). Позичальник, у свою чергу, зобов'язався здійснювати погашення кредиту на визначений кредитним договором рахунок, в строк, зазначений у п.2.1. кредитного договору. Погашення кредиту мало відбуватись у валюті кредиту , щомісяця, рівними частинами, починаючи з наступного міся після одержання кредиту, у сумах, визначених графіком погашення кредиту. Строки, передбач графіком погашення кредиту - є обов'язковими. Остаточне погашення кредиту до 26 червня 2028 року 30 березня 2007 року між сторонами укладено додатковий договір №5506С32-1 до кредитного договору, яким внесені зміни в п.2.2.1 та встановлено проценти за користування кредитом у валютному кредиту в розмірі процентної ставки 0.1 % річних. У зв'язку з систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборговане позивач був вимушений звернутись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за вищевказаним Кредитним договором. Відсотки були перенесені на рахунок прострочених і нараховані станом на 26.09.2006 року. Так, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.11.2008 року по справі №2-72/08-р позовні вимоги банку була задоволені: стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 24 474,17 доларів США, що еквіватентно 123\~594,57 гривень за курсом НБУ (на 26.09.2006року). 15 липня 2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда виданий виконавчий лист справі №2-72/08р, який переданий для подальшого примусового виконання. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 5506С32\~від 29.06.2006\~року заборгованість відповідача станом на 03.03.2018 року по процентам становить 1 299,75 дол. США. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктами 2.62. укладеного між сторонами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом, комісій, зборів та інших належних до сплати платежів протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення. Звернувшись в 2008 році до суду з позовом про дострокове стягнення з [PERSON] всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов'язання щодо повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статгі 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Викладене підтверджується постановою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, провадження № 61 - 2404 св 18. Позивачем позовна вимога про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми боргу, як передбачає ст. 625 ЦК України, не заявлялась. Виходячи з\~Правової позиції\~ВСУ у справі № 564/2199/15-ц, провадження № 61 - 2404 св 18,\~системного аналізу\~статей 1048,1050,625 ЦК України та змісту кредитного договору, наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора, суд приходить до ґрунтовного та обєктивного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Враховуючи викладене ст. ст. 525,526, 530, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: dismissed