Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком за адресою: [ADDRESS], та зняти його з реєстраційного обліку. Позов обґрунтовує наступним. Позивач є власником будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після укладання договору купівлі-продажу вказаного будинку, продавець - відповідач у справі з реєстраційного обліку за адресою проданого ним житлового будинку не знявся і добровільно зніматись не бажає. Реєстрація відповідача в належному позивачу будинку, порушує право власності останнього. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень на позов не надав. Суд дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.03.2015 року. Згідно виписки з домової книги в будинку зареєстрований відповідач. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких, пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, реєстрація відповідача за адресою належного позивачу будинку, позбавляє останнього права вільного розпоряджання своїм майном, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив права користування зазначеним будинком. В зв'язку з тим, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житлом, позовні вимоги в частини зняття з реєстраційного обліку відповідача не підлягають задоволенню.

Outcome: partial