Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] , зареєстрованому 05 вересня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 197. Під час спільного проживання у сторін по справі народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що шлюбні стосунки між ним та відповідачем припинені з серпня 2020 року. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Судові витрати просить віднести за його рахунок. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням справу розглядати без її участі, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 05 вересня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 197. Під час спільного проживання у сторін по справі [INFO] народився син [PERSON] . На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст.\~110\~Сімейного\~Кодексу\~України (далі за текстом\~СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами\~законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Крім того, статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачем у справі не висловлено волевиявлення змінити прізвище на дошлюбне, суд вважає необхідним залишити їй прізвище, отримане під час реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Разом з цим, в прохальній частині позову позивачем ставиться питання про віднесення сплати судового збору за його рахунок. Оскільки позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, суд, ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), доходить висновку про віднесення витрат по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved