Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06.06.2011 року, відповідно до статуту, затвердженого установчими зборами ОСББ в будинках [ADDRESS] створено ОСББ «Новокаховський темп». Оскільки відповідач є співвласником квартири [ADDRESS] , тому має обов`язок зі сплати послуг за управління будинком. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань зі сплати послуг за управління будинком, за період з листопада 2014 року по 01 березня 2021 року утворилась заборгованість в сумі 7731,00 гривень. Окрім цього, просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати в сумі 2060,76 гривень, три відсотки річних в сумі 541,61 гривень, судовий збір в сумі 2270 гривні та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 800 гривень. Ухвалою суду від 29.04.2021 року відкрите провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачем 29.07.2021 року надано суду відзив на позовну заяву, в якому вона не погоджується з позовом та зазначає, що їй на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 22.12.2006 року, виданого виконавчим комітетом Новокаховської міської ради на підставі розпорядження № 676к/13503, належить 1/4 частка квартири [ADDRESS] . Тому, вона не повинна нести відповідальність за несплату внеску на утримання будинку та прибудинкової території в повному обсязі. Крім того, розрахунок заборгованості, інфляційних витрат та 3% річних не відповідає дійсності з огляду на не доведений розмір загальної суми заборгованості, порушення строку позовної давності звернення до суду з позовом. До того ж, документів, підтверджуючих надання правничої допомоги (складання позову) позивачем не надано, тому вказана вимога задоволенню не підлягає. Враховуючи зазначене, відповідач просила у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю, застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, підтримала відзив на позовну заяву, просила застосувати до спірних правовідносин позовну давність. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 06.06.2011 року було зареєстровано ОСББ «Новокаховський темп» та Протоколом загальних зборів співвласників від 17.07.2016 року затверджено Статут ОСББ «Новокаховський темп» у новій редакції. До складу ОСББ «Новокаховський темп» входять співвласники квартир, розташованих, у тому числі, в будинку [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 22.12.2006 року, виданого виконавчим комітетом Новокаховської міської ради на підставі розпорядження № 676к/13503, належить 1/4 частка квартири [ADDRESS] . Протоколом №8 загальних зборів ОСББ «Новокаховський темп» від 02.11.2014 року затверджено кошторис та встановлено розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території з 02.11.2014 року 1,72 гривень з кв.м з загальної площі квартири (нежитлового приміщення). Протоколом №11 загальних зборів ОСББ «Новокаховський темп» від 01.08.2015 року затверджено кошторис та встановлено розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території з 01.08.2015 року 2,00 гривень з кв.м з загальної площі квартири (нежитлового приміщення). Протоколом №15 загальних зборів ОСББ «Новокаховський темп» від 06.04.2018 року затверджено кошторис та встановлено розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території з 06.04.2018 року 2,80 гривень з кв.м з загальної площі квартири (нежитлового приміщення). Вказаний тариф діяв протягом часу звернення до суду з позовом. З наданого ОСББ «Новокаховський темп» розрахунку заборгованості, нарахованої за період з листопада 2014 року по 01 березня 2021 року включно, [PERSON] має заборгованість в сумі 7731,00 гривень. 30.03.2021 року на адресу відповідача була направлена претензія про сплату заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, яка станом на 01.03.2021 року становить 7731,00 гривень. Доказів отримання такої претензії матеріали справи не містять. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон). Згідно з частинами першою, п`ятою статті 4 Закону, об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами; господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Відповідно до пунктів 5, 10 частини першої, ч.2 статті 7 Закону, співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Статтею 12 Закону передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Згідно ст. 15 Закону, співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі тощо. Ст. 16 Закону встановлено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання, встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Положеннями ст. 10 Закону встановлено, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Відповідно до ст. 17 Закону для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів; виступати засновником (учасником) інших юридичних осіб. Реалізація прав об`єднання, визначених цією статтею, здійснюється його правлінням за дорученням загальних зборів та відповідно до статуту об`єднання. Статтею 20 Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт надання послуг ОСББ «Новокаховський темп» з утримання багатоквартирного будинку в належному стані та прибудинкової території до нього, в якому знаходиться належна відповідачу квартира, останнім не заперечується. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 7731,00 гривень підлягає частковому задоволенню у сумі 5061 грн. за період часу з 13.04.2021 р. по 01.03.2021 р., із наступних підстав. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Отже, позовна давність є строком для пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки, відповідачем заявлено вимогу про застосування строку позовної давності, позивач звернувся до суду 12.04.2021 року, тому розмір заборгованості слід рахувати з 13.04.2018 року, яка за вказаний період в межах позовних вимог складає 5061,00 грн. =1239 грн. (борг з 13.04.2018 р. по 31.12.2018 р., з урахуванням розміру тарифу 2 грн. до 01.05.2018 р. та 2,80 грн. з 01.05.2018 р.) + 1764 грн. (борг з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. з урахуванням розміру тарифу 2,80 грн.) + 1764 грн. (борг з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. з урахуванням розміру тарифу 2,80 грн.) + 294 грн. (борг з 01.01.2021 р. по 01.03.2021 р. з урахуванням розміру тарифу 2,80 грн.). При вирішенні спору щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суд виходить з наступного. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що закріплена у пункті 10 частини третьої статті 20 Закону правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові (Постанова Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц (провадження № 61-1647св17). Позивачем надано суду розрахунок вказаного відшкодування матеріальних витрат позивача, проте суд не може з ним погодитись, оскільки позивачем при виготовлення вказаного розрахунку не враховано пропущений строк позовної давності звернення до суду. Враховуючи зазначене, підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення з відповідача на користь відповідача інфляційних виплат в сумі 247,73 грн. за період з 13.04.2018 р. по 12.04.2021 р. (в межах строку позовної давності та позовних вимог), виходячи із наступного розрахунку: - 2018 рік - 1239 грн. (сума заборгованості) х 105,9 (індекс інфляції за період травень-грудень 2018 року у місяцях, де індекс інфляції був вище 100 %) / 100 - 1239 = 73,1 грн.; - 2019 рік - 1764 грн. (сума заборгованості) х 104,1 (індекс інфляції за 2019 рік) / 100 - 1764 = 72,32 грн.; - 2020 рік - 1764 грн. (сума заборгованості) х 105 (індекс інфляції за 2020 рік) /100 - 1764= 88,20 грн.; - 2021 рік - 294 грн. (сума заборгованості) х 104,8 (індекс інфляції за період з 01.01.2021 року по 01.04.2021 року) / 100 - 294 = 14,11 грн. Загальна сума становить 247,73 грн. = 73,1 + 72,32 +88,2 + 14.11. Крім того, підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних за прострочення грошового зобов`язання в сумі 135,06 грн., виходячи з наступного розрахунку: - 2018 рік - 1239 грн. (сума боргу) : 365 днів : 100 % х 3% річних х 263 дні (за період з 13.04.2018 р. по 31.12.2018 р.)= 26,78 грн. - 2019 рік - 1764 грн. (сума боргу) : 365 днів : 100 % х 3% річних х 365 днів = 52,92 грн. - 2020 рік - 1764 грн. (сума боргу) : 365 днів : 100 % х 3% річних х 365 днів = 52,92 грн. - 2021 рік - 294 грн. (сума боргу) : 365 днів : 100 % х 3% річних х 101 день (за період з 01.01.2021 р. по 12.04.2021 р.) = 2,44 грн. Загальна сума становить 135,06 грн. = 26,78+52,92+52,92+2,44. Що стосується стягнення з відповідача судових витрат, то суд дійшов такого висновку. Згідно частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, позивачем, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, надано лише квитанцію до прибуткового касового ордеру Новокаховської колегії адвокатів б/н від 09.04.2021 року за надання юридичної послуги - підготовка позову у сумі 800 грн. Інших належних доказів не надано, тому, вимога про стягнення витрати на правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки не обґрунтована належними та допустимими доказами. Щодо тверджень відповідача про те, що вона є власником 1/4 частки вказаної квартири та не повинна нести відповідальність одноособово, суд зазначає наступне. У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги (регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі N 521/3743/17-ц (провадження N 61-26462св18). В матеріалах справи наявна заява від 20.07.2014 року на ім`я правління жилого комплеку ОСББ «Новокаховський ТЕМП» про прийняття на баланс ОСББ «Новокаховський ТЕМП» будинок квартиронаймачів, розташований за адресою: [ADDRESS] з прибудинковою територією та господарськими нежитловими приміщеннями, яка підписана, крім інших, і [PERSON] , яка зазначені обставини під час судового розгляду не заперечувала. Таким чином, суд твердження відповідача про незалежну відповідальність за боргами інших співвласників квартири [ADDRESS] , до уваги не приймає, та роз`яснює відповідачу про її право на примусове стягнення в судовому порядку із інших співвласників вказаної квартири відшкодування понесених нею витрат. Враховуючи зазначене, позов підлягає частковому задоволенню в сумі 5446 грн. 79 коп. як сума : 5061 грн. (боргу) + 247,73 грн. (індекс інфляції) + 135,06 грн. (3 % річних) , які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог - у розмірі 1196 грн. 52 коп. (52,7 % від задоволеного розміру позовних вимог).

Outcome: partial