Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів грошових коштів за договорами позики, в редакції уточненої позовної заяви від 12.02.2015 року (ас. 40 - 49), в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що ним відповідачеві по справі [PERSON] були надані в позику грошові кошти , а саме: - 20 травня 2012 року в сумі 3 000 грв., з терміном повернення 01 червня 2012 року в розмірі 3 300 грв; - 23 травня 2012 року в сумі 7 000 грв., з терміном повернення 01 червня 2012 року в розмірі 8 000 грв.; - в червні 2012 року в сумі 17 000 грв., з терміном повернення 10 червня 2012 року в розмірі 25 000 грв.; - 10 червня 2012 року в сумі 8 000 грв., з терміном повернення 15 червня 2012 року в розмірі 10 000 грв; - 25 травня 2013 року в сумі 25 000 грв., з терміном повернення 01 серпня 2013 року ; - 13 лютого 2014 року в сумі 2 600 грв., з терміном повернення 15 квітня 2014 року ; - 05 вересня 2014 року в сумі 1 000 грв., з терміном повернення 14 вересня 2014 року; - 30 вересня 2014 року в сумі 5 500 грв., з терміном повернення 04 жовтня 2014 року; - 01 жовтня 2014 року в сумі 2030 грв., з терміном повернення 30 жовтня 2014 року. Відтак, відповідачу по справі [PERSON] в позику були надані грошові кошти на загальну суму 71 130 грв. ( 3000 грв. + 7000 грв. + 17 000 грв. + 8000 грв. + 25 000 грв. + 2600 грв. + 1000 грв. + 5500 грв. + 2030 грв.) для ведення особистого бізнесу, на підтвердження чого відповідачем [PERSON] були особисто складені та власноручно підписані розписки про отримання від позивача вищевказаних грошових коштів. Крім того, позивачем відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] для ведення особистого бізнесу в позику були надані наступні грошові кошти , а саме: - 22 червня 2013 року в сумі 100 000 грв., з терміном повернення 01 серпня 2013 року ; - 22 червня 2013 року в сумі 20 000 грв., з терміном повернення 01 серпня 2013 року ; - 06 серпня 2013 року в сумі 190 000 грв., з терміном повернення 04 вересня 2013 року ; - 22 серпня 2013 року в сумі 220 000 грв., з терміном повернення 10 вересня 2013 року ; - 25 лютого 2014 року в сумі 300 000 грв., з терміном повернення 11 квітня 2014 року ; - 15 березня 2014 року в сумі 350 000 грв., з терміном повернення 15 квітня 2014 року ; - 29 березня 2014 року в сумі 31 000 грв., з терміном повернення 15 квітня 2014 року ; - 04 квітня 2014 року в сумі 3 000 грв., з терміном повернення 15 квітня 2014 року ; - 18 квітня 2014 року в сумі 6 700 грв., з терміном повернення 25 серпня 2014 року ; - 21 липня 2014 року в сумі 2 000 грв., з терміном повернення 25 серпня 2014 року ; - 21 липня 2014 року в сумі 4 000 грв., з терміном повернення 02 серпня 2014 року. Відтак, відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] в позику позивачем були надані грошові кошти на загальну суму 1 226 700 грв. ( 100 000 грв. + 20 000 грв. + 190 000 грв. + 220 000 грв. + 300 000 грв. + 350 000 грв. + 31 000 грв. + 3000 грв. + 6700 грв. + 2000 грв. + 4000 грв.) для ведення особистого бізнесу, на підтвердження чого відповідачами [PERSON] та [PERSON] були особисто складені та власноручно підписані розписки про отримання від позивача вищевказаних грошових коштів. Позивач зазначав, що за таких обставин між ним та відповідачами по справі були укладені договори позики, оскільки за загальною нормою цивільного права договір вважається укладеним в належній формі, тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору ( ст. 638 ЦК України) , при цьому розписки відповідачів про отримання від позивача грошових коштів в зазначених сумах є підтвердженням передання таких останнім в борг. Разом з тим, до теперішнього часу відповідачами отримані в борг грошові кошти позивачеві не повернуті. Посилаючись на ст. ст. 207, 525, 543, 625, 640, 1046-1050 ЦК України позивач просив: - стягнути з відповідача по справі [PERSON] на його користь отримані в борг грошові кошти в розмірі 71 130 грв., з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 5 909, 49 грв. та інфляційних нарахувань в сумі 19 003, 60 грв.; - стягнути з відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] на його користь , в солідарному порядку, отримані в борг грошові кошти в розмірі 1 226 700 грв., з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 44 678, 02 грв. та інфляційних нарахувань в сумі 284 664, 20 грв., а також судові витрати по справі. В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та також просив стягнути з відповідачів по справі на його користь понесені ним витрати, пов'язані з переїздом до суду, а саме : 13.02.2015 року в розмірі 32, 25 грв. (а.с. 143), 18.02.2015 року в розмірі 10, 00 грв. (а.с. 144), 10.03.2015 року в розмірі 12, 25 грв. (а.с. 145), 07.04.2015 року в розмірі 12, 25 грв. (а.с. 146), 17.04.2015 року в розмірі 33, 25 грв. (а.с. 150), про що надав суду відповідні заяви (а.с. 142, 149). Окрім того, позивач просив стягнути з відповідачів комісію за сплату судового збору в розмірі 36, 54 грв. та за відправлення позовної заяви до суду по пошті 17, 12 грв. (а.с. 139-141). В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник останнього [PERSON] заявлені позовні вимоги повністю підтримали. Відповідач по справі [PERSON] та представник останньої [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в сумі 77 330 грв., при цьому в запереченнях на позов зазначили, що відповідачка [PERSON] разом з відповідачем по справі [PERSON] фактично в борг від позивача по справі отримали грошову суму в розмірі 77 330 грв., а зокрема - 34 000 грв. в 2012 році, 2 600 грв. 13.02.2014 року, 31 000 грв. 29.03.2014 року, 6 700 грв. 18.04.2014 року, 1 000 грв. 05.09.2014 року, 2 030 грв. 30.09.2014 року , які і повинні би були насправді повернути, при цьому інших грошових коштів від позивача не отримували та ряд розписок, наданих позивачем на підтвердження отримання відповідачами в борг грошових коштів, про які йдеться в позовній заяві, написані ними під впливом обману з боку позивача. Окрім того, позовні вимоги в частині нарахування трьох відсотків річних від простроченої суми боргу та інфляційних нарахувань не визнали, зазначаючи, що позивачем розрахунки таких сум виконані з суттєвими помилками, при цьому при нарахуванні трьох відсотків річних позивач зарахував до основної суми боргу інфляційні втрати, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак суми які вимагає повернути позивач забагато збільшені. Дані доводи також викладені відповідачкою [PERSON] в наданих суду письмових запереченнях на позов (а.с. 159-164). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з«явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги повністю не визнав (а.с. 153). Окрім того, надав письмові заперечення на позов, в яких фактично виклав обставини аналогічні тим, що викладені відповідачем [PERSON] в своїх запереченнях на позов (а.с. 154-158). Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача по справі [PERSON], на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини сторін, проти чого присутні в судовому засіданні учасники процесу не заперечували. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника останнього [PERSON], відповідача [PERSON], представника останнього [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд знаходить встановленими наступні обставини: - так, 20.05.2012 року відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 3 000, 00 грв. для власних цілей, які зобов'язалась повернути в сумі 3 300, 00 грв. в термін до 01.06.2012 року, про що свідчить власноручно складена та підписана відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг від 20.05.2012 року, оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 50); - 23.05.2012 року відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 7 000, 00 грв. для власних цілей, які зобов'язалась повернути, з урахуванням відсотків, в сумі 8 000, 00 грв. в термін до 01.06.2012 року, про що свідчить власноручно складена та підписана відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг від 23.05.2012 року, оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 51); - 01.06.2012 року відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 17 000, 00 грв. для власних цілей, які зобов'язалась повернути, з урахуванням відсотків, в сумі 25 000, 00 грв. в термін до 10.06.2012 року, про що свідчить власноручно складена та підписана відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг, оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 79); - 10.06.2012 року відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 8 000, 00 грв. для власних цілей, які зобов'язалась повернути, з урахуванням відсотків, в сумі 10 000, 00 грв. в термін до 15.06.2012 року, про що свідчить власноручно складена та підписана відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг від 10.06.2012 року, оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 53); - 25.05.2013 року відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 25 000, 00 грв., які зобов'язалась повернути в строк до 01.08.2013 року, про що свідчить власноручно складена та підписана відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг від 25.05.2013 року, оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 54); - 13.02.2014 року відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 2 600, 00 грв., які зобов'язалась повернути, про що свідчить власноручно складена та підписана відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг від 13.02.2014 року, оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 58); - 05.09.2014 року відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 1 000, 00 грв., які зобов'язалась повернути в строк до 04.10.2014 року, про що свідчить власноручно складена та підписана відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг від 14.09.2014 року, оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 55); - 30.09.2014 року відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 5 500, 00 грв., які зобов'язалась повернути в строк до 04.10.2014 року, про що свідчить власноручно складена та підписана відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг від 30.09.2014 року, оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 56); - 01.10.2014 року відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 2 030, 00 грв., які зобов'язалась повернути в строк до 30.10.2014 року, про що свідчить власноручно складена та підписана відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг від 01.10.2014 року, оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 57). Відтак, в судовому засіданні встановлено, що згідно вище перелічених розписок, відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в борг в загальній сумі 71 130, 00 грв.. Як встановлено в судовому засіданні відповідачка [PERSON] до теперішнього часу вказані грошові кошти позивачу не повернула. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України ( або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Даний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відтак, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом За таких обставин, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що відповідачка [PERSON] отримала від позивача в борг грошову суму в розмірі 71 130, 00 грв. та таку не повернула до теперішнього часу, а відтак, сума основного боргу підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача саме в розмірі 71 130, 00 грв.. В своїх запереченнях на позов відповідачка [PERSON] зазначала про те, що фактично в борг від позивача, разом з відповідачем [PERSON], отримали лише 77 330 грв., при цьому будь-яких інших грошових коштів вони від позивача не отримували та ряд розписок на значні суми написані ними під впливом обману. Позивач в судовому засіданні дане категорично заперечував, стверджуючи, що відповідачі отримали від нього грошові кошти відповідно до власноручно написаних розписок про отримання таких, що маються в матеріалах справи. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відтак, безгрошовість договору може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами. Разом з тим, в ході розгляду справи відповідачами [PERSON] та [PERSON] жодних доказів на підтвердження їх тверджень про неотримання за рядом розписок грошових коштів, надано не було, а відтак самі лише свідчення відповідачів та їх пояснення викладені в запереченнях на позов щодо безгрошовості договору позики не можуть бути прийняті судом до уваги в якості належного та безумовного доказу. Окрім того, вимоги про визнання недійсними договорів позики, за якими грошові кошти відповідачами начебто не отримувалися останніми в ході розгляду справи не заявлялися. Відтак, дані доводи відповідачів суд до уваги не приймає, та вважає такі не доведеними , нічим фактично не підтвердженими та не обґрунтованими. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, тобто на вимогу кредитора боржник повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Враховуючи, що отримані в борг грошові кошти 20.05.2012 року в сумі 3 000, 00 грв., 23.05.2012 року в сумі 7 000, 00 грв., 01.06.2012 року в сумі 17 000, 00 грв., 10.06.2012 року в сумі 8 000, 00 грв., відповідачка [PERSON] , з урахуванням відсотків за користування коштами, мала повернути в сумі 3 300 грв., 8 000 грв., 25 000 грв. та 10 000 грв. відповідно, позивачем на вказані суми заборгованості здійснені інфляційні нарахування за період з червня 2012 року по 31.12.2014 року в загальному розмірі 11 482, 40 грв., розрахунок яких наведений в позовній заяві (а.с. 42-43). Інфляційні нарахування на суму заборгованості в розмірі 25 000, 00 грв. за договором позики від 25.05.2013 року, виконаний позивачем за період з серпня 2013 року по 31.12.2014 року, при цьому сума останніх становить 6 350, 00 грв., розрахунок яких наведений позивачем в позовній заяві (а.с. 43). Щодо неповернутих грошових коштів, отриманих відповідачкою [PERSON] в борг від позивача 13.02.2014 року в сумі 2 600, 00 грв. інфляційні нарахування позивачем здійснені за період з квітня 2014 року по 31.12.2014 року та розмір таких становить 551, 20 грв. (а.с. 44). Щодо неповернутих грошових коштів, отриманих відповідачкою [PERSON] в борг від позивача 05.09.2014 року в сумі 1 000, 00 грв. інфляційні нарахування позивачем здійснені за період з вересня 2014 року по 31.12.2014 року та розмір таких становить 106, 00 грв. (а.с. 44). Щодо неповернутих грошових коштів, отриманих відповідачкою [PERSON] в борг від позивача 30.09.2014 року в сумі 5 500, 00 грв. інфляційні нарахування позивачем здійснені за період з жовтня 2014 року по 31.12.2014 року та розмір таких становить 412, 50 грв. (а.с. 44). Щодо неповернутих грошових коштів, отриманих відповідачкою [PERSON] в борг від позивача 01.10.2014 року в сумі 2 030, 00 грв. інфляційні нарахування позивачем здійснені за період з листопада 2014 року по 31.12.2014 року та розмір таких становить 101, 50 грв. (а.с. 44). Відтак, загальний розмір інфляційних нарахувань з простроченої суми розрахований позивачем по справі становить 19 003, 60 грв.. Для нарахування інфляційних втрат за період з червня 2012 року по 31.12.2014 року позивачем застосовано індекс інфляції, який складає 124, 8 % з наступного розрахунку : 99,7 % х 99,8 % х 99,7 % х 100,1 % х 100,0 % х 99,9 % х 100,2% х 100,5 % х 124,9 % (де 99, 7 % - 100,2 % помісячні індекси інфляції за період червень - грудень 2012 року, 100, 5 % - річний індекс інфляції за 2013 рік, 124, 9 % річний індекс інфляції за 2014 рік ). Відтак, суд погоджується з вказаним індексом інфляції що прийнятий позивачем для розрахунку за вищевказаний період. Таким чином, інфляційні втрати в розмірі 11 482, 40 грв., розраховані позивачем за прострочення виконання грошових зобов'язань відповідно до розписок про отримання грошових коштів від 20.05.2012 року, 23.05.2012 року, 01.06.2012 року та 10.06.2012 року, згідно яких відповідач [PERSON] зобов'язався повернути грошові кошти в сумі 3 300 грв., 8 000 грв., 25 000 грв. та 10 000 грв. відповідно, суд знаходить правильно нарахованими та погоджується з даною сумою. Суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] , викладених в її запереченнях на позов, щодо того, що такі розрахунки здійснені невірно, оскільки як вбачається з наведеного відповідачкою розрахунку в її запереченнях на позов, інфляційні нарахування останньою здійсненні на суму фактично отриманих грошових коштів в розмірі 3 000 грв., 7 000 грв., 17 000 грв. та 8 000 грв. відповідно, без урахування того, що відповідно до вищезазначених розписок, повернути борг вона зобов'язалася в сумі 3 300 грв., 8 000 грв., 25 000 грв. та 10 000 грв. відповідно, а відтак інфляційні нарахування необхідно здійснити саме на прострочену суму боргу. За прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 25 000 грв. відповідно до розписки від 25.05.2013 року, позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 6 350 грв. за період з серпня 2013 року по 31.12.2014 року, при цьому, для розрахунку прийнятий індекс інфляції 125,4 % ( 99,3 % х 100,0 % х 100,4 % х 100,2 % х 100,5 % х 124,9 %, де 99,3 % - 100,5 % - індекс інфляції з серпня 2013 року по 31.12.2013 року, 124,9 % - річний індекс інфляції за 2014 рік). Суд зауважує, що з вказаним розрахунком погоджується та вважає такий вірним. За прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 2 600 грв. відповідно до розписки від 13.02.2014 року, позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 551, 20 грв. за період з квітня 2014 року по 31.12.2014 року, при цьому, для розрахунку прийнятий індекс інфляції 121,2 % (103,3 % х 103,8 % х 101,0 % х 100,4 % х 100,8 % х 102,9 % х 102,4% х 101,9 % х 103,0% - індекси інфляції з квітня 2014 року по 31.12.2014 року. Суд зауважує, що з вказаним розрахунком погоджується та вважає такий вірним. За прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 1 000 грв. відповідно до розписки від 05.09.2014 року, позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 106, 00 грв. за період з вересня 2014 року по 31.12.2014 року, при цьому, для розрахунку прийнятий індекс інфляції в розмірі 110,6 % (102,9 % х 102,4% х 101,9 % х 103,0% - індекси інфляції з вересня 2014 року по 31.12.2014 року). Разом з тим, як вбачається з розписки від 14.09.2014 року про отримання 05.09.2014 року в борг грошових коштів в сумі 1000 грв., відповідачка [PERSON] зобов'язалася повернути такі не 14.09.2014 року, як зазначено позивачем в позові, а 04.10.2014 року, про що йдеться в розписці (а.с. 55). Відтак, інфляційні нарахування слід здійснювати не за період з вересня 2014 року по 31.12.2014 року, а з жовтня 2014 року по 31.12.2014 року. Таким чином інфляційні нарахування за вказаний період складають 75 грв., з наступного розрахунку : 1 000 грв. х 107,5% - 1 000, де 107,5 % - індекс інфляції за період з жовтня 2014 року по 31.12.2014 року (102,4% х 101,9 % х 103,0 %), відтак у вказаній частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 75 грв.. За прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 5 500 грв. відповідно до розписки від 30.09.2014 року, позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 412, 50 грв. за період з жовтня 2014 року по 31.12.2014 року, при цьому, для розрахунку прийнятий індекс інфляції в розмірі 107,5 % (102,4% х 101,9 % х 103,0% - індекси інфляції з жовтня 2014 року по 31.12.2014 року). Суд зауважує, що з вказаним розрахунком погоджується та вважає такий вірним. За прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 2 030 грв. відповідно до розписки від 01.10.2014 року, позивачем нараховані інфляційні втрати в сумі 101, 50 грв. за період з листопада 2014 року по 31.12.2014 року, при цьому, для розрахунку прийнятий індекс інфляції в розмірі 105,0 % (101,9 % х 103,0% - індекси інфляції з листопада 2014 року по 31.12.2014 року). Суд зауважує, що з вказаним розрахунком погоджується та вважає такий вірним. Відтак, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки [PERSON] інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 19 003, 60 грв. підлягають до часткового задоволення в сумі 18 972, 60 грв.( 19 003,60 грв. - 31 грв. (106 грв.-75 грв.)). На відшкодування 3 % річних від простроченої суми, позивач просив стягнути з відповідачки [PERSON] 5 909, 49 грв., при цьому здійснюючи розрахунок вказаної суми, позивач до основної суми боргу зарахував інфляційні втрати, що на думку суду не відповідає вимогам діючого законодавства, а відтак суд вважає, що вказаний розрахунок здійснений невірно, оскільки розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Відтак, 3 % річних від простроченої суми, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, становлять 3 810, 64 грв. , з наступного розрахунку : - за розпискою від 20.05.2012 року - 3 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 943 дні = 232, 52 грв, де 943 дні - період з 02.06.2012 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 23.05.2012 року - 7 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 943 дні = 542, 55 грв, де 943 дні - період з 02.06.2012 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 01.06.2012 року - 17 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 934 дні = 1 305, 04 грв, де 934 дні - період з 11.06.2012 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 10.06.2012 року - 8 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 929 дні = 610, 85 грв, де 929 дні - період з 16.06.2012 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 25.05.2013 року - 25 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 517 дні = 1 062, 33 грв, де 517 дні - період з 02.08.2013 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 13.02.2014 року позивач просив стягнути з відповідача по справі [PERSON] 3 % річних в сумі 67, 34 грв., нарахувавши такі за період з 16.04.2014 року по 31.12.2014 року ( 260 днів). Разом з тим, як вбачається з розписки про отримання грошових коштів від 13.02.2014 року в сумі 2 600 грв., в останній не зазначено конкретної дати до якої відповідач [PERSON] повинен був повернути позивачу вказані кошти, а відтак, суд знаходить, що за вказаний позивачем період не має правових підстав для стягнення з відповідача вказаних 3 % річних, при цьому, в судовому засіданні позивачем вимоги про стягнення таких відсотків за будь-який інший період не заявлено та не доведено належними доказами, що перша вимога про повернення відповідачем таких коштів була направлена ним останньому 16.04.2014 року. Відтак, в даній частині суд не вбачає підстав для задоволення вимог; - за розпискою від 05.09.2014 року - 1 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 88 дні = 7,23 грв, де 88 дні - період з 05.10.2014 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 30.09.2014 року - 5 500 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 88 дні = 39, 78 грв, де 88 дні - період з 05.10.2014 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 01.10.2014 року - 2 030 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 62 дні = 10, 34 грв, де 62 дні - період з 31.10.2014 року по 31.12.2014 року. Відтак, загальна сума 3 % річних складає 3 810, 64 грв., що підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача по справі ( 232,52 грв. + 542,55 грв. + 1 305,04 грв. + 610, 85 грв. + 1 062, 33 грв. + 7 ,23 грв. + 39,78 грв. + 10,34 грв.). Також в судовому засіданні встановлено, що позивачем відповідачам [PERSON] та [PERSON] були надані в позику наступні грошові кошти: - так, 22.06.2013 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 100 000, 00 грв., які зобов'язалися повернути до 01.08.2013 року, про що свідчить власноручно складена відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг від 22.06.2013 року та яка підписана як відповідачем [PERSON] так і відповідачем [PERSON], оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 59); - 22.06.2013 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 20 000, 00 грв., які зобов'язалися повернути до 01.08.2013 року, про що свідчить власноручно складена відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг від 22.06.2013 року та яка підписана як відповідачем [PERSON] так і відповідачем [PERSON], оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 59); - 06.08.2013 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 190 000, 00 грв., які зобов'язалися повернути до 04.09.2013 року, про що свідчить власноручно складена відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг від 06.08.2013 року та яка підписана як відповідачем [PERSON] так і відповідачем [PERSON], оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 60); - 22.08.2013 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 220 000, 00 грв., які зобов'язалися повернути до 10.09.2013 року, про що свідчить власноручно складена відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг від 22.08.2013 року та яка підписана як відповідачем [PERSON] так і відповідачем [PERSON], оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 61); - 25.02.2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 300 000, 00 грв., які зобов'язалися повернути до 11.04.2014 року, про що свідчить власноручно складена відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг від 25.02.2014 року та яка підписана як відповідачем [PERSON] так і відповідачем [PERSON], оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 10); - 15.03.2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 350 000, 00 грв., які зобов'язалися повернути до 15.04.2014 року, про що свідчить власноручно складена відповідачами розписка про отримання грошових коштів в борг від 15.03.2014 року та яка підписана як відповідачем [PERSON] так і відповідачем [PERSON], оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 11); - 29.03.2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 31 000, 00 грв., які зобов'язалися повернути до 15.04.2014 року, про що свідчить власноручно складена відповідачкою [PERSON] розписка про отримання грошових коштів в борг від 29.03.2014 року та яка підписана як відповідачем [PERSON] так і відповідачем [PERSON], оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 12); - 04.04.2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 3 000, 00 грв., які зобов'язалися повернути до 15.04.2014 року, про що свідчить власноручно складена відповідачами розписка про отримання грошових коштів в борг від 04.04.2014 року та яка підписана як відповідачем [PERSON] так і відповідачем [PERSON], оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 13); - 18.04.2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 6 700, 00 грв., які зобов'язалися повернути до 25.08.2014 року, про що свідчить власноручно складена відповідачами розписка про отримання грошових коштів в борг від 21.07.2014 року та яка підписана як відповідачем [PERSON] так і відповідачем [PERSON], оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 62); - 21.07.2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 2 000, 00 грв., які зобов'язалися повернути до 25.08.2014 року, про що свідчить власноручно складена відповідачами розписка про отримання грошових коштів в борг від 21.07.2014 року та яка підписана як відповідачем [PERSON] так і відповідачем [PERSON], оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 63); - 21.07.2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 4 100, 00 грв., які зобов'язалися повернути до 25.08.2014 року, про що свідчить власноручно складена відповідачами розписка про отримання грошових коштів в борг від 21.07.2014 року та яка підписана як відповідачем [PERSON] так і відповідачем [PERSON], оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні (а.с. 64). Відтак, всього відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] в борг від позивача, згідно вище перелічених розписок були отримані грошові кошти в загальній сумі 1 226 800, 00 грв.. Доводи відповідачів у запереченнях на позов про те, що в розписці від 04.04.2014 року стоять не їхні підписи, суд до уваги не приймає, оскільки такі твердження жодними належними доказами не підтверджені в судовому засіданні, при цьому клопотання про призначення з даного приводу судово-почеркознавчої експертизи відповідачі не заявляли. Оскільки позивач по справі фактично просив стягнути з відповідачів по справі основний борг в розмірі 1 226 700, 00 грв., суд знаходить позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають до задоволення, відповідно вимог ст. ст. 509, 524, 526, 533, 612, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, зміст яких наведений судом вище при обґрунтуванні позовних вимог про стягнення боргу з відповідачки [PERSON], при цьому вказані кошти підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку , відповідно до вимог ст. 543 ЦК України, згідно якої у разі солідарного обов»язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно приписів ст. 1050 ЦК України, та ст. 625 ЦК України на вимогу кредитора боржник повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що отримані в борг грошові кошти 22.06.2013 року в сумі 100 000, 00 грв., 22.06.2013 року в сумі 20 000, 00 грв., 06.08.2013 року в сумі 190 000, 00 грв., 22.08.2013 року в сумі 220 000, 00 грв., відповідачами [PERSON] та [PERSON] своєчасно повернуті не були, позивачем на вказані суми заборгованості здійснені інфляційні нарахування за період з серпня 2013 року по 31.12.2014 року в загальному розмірі 138 310, 00 грв., розрахунок яких наведений в позовній заяві (а.с. 45-46). Інфляційні нарахування на суму заборгованості в розмірі 100 000, 00 грв. та 20 000, 00 грв. за договорами позики від 22.06.2013 року, виконані позивачем за період з серпня 2013 року по 31.12.2014 року, при цьому сума останніх становить 30 480, 00 грв. , та для розрахунку прийнятий індекс інфляції в розмірі 125, 4 % за період з серпня 2013 року по 31.12.2014 року (99,3 % х 100,0 % х 100,4 % х 100,2 % х 100,5 % х 124,9 % , де 124,9 % - річний індекс інфляції за 2014 рік). З даним розрахунком суд погоджується та вважає такий виконаним правильно. Інфляційні нарахування на суму заборгованості в розмірі 190 000, 00 грв. та 220 000, 00 грв. за договорами позики від 06.08.2013 року та 22.08.2013 року, виконані позивачем за період з вересня 2013 року по 31.12.2014 року, при цьому сума останніх становить 107 830, 00 грв., та для розрахунку прийнятий індекс інфляції в розмірі 126, 3 % за період з вересня 2013 року по 31.12.2014 року (100,0 % х 100,4 % х 100,2 % х 100,5 % х 124,9 % , де 124,9 % - річний індекс інфляції за 2014 рік). З даним розрахунком суд погоджується та вважає такий виконаним правильно. Інфляційні нарахування на суму заборгованості в розмірі 300 000, 00 грв. за договором позики від 25.02.2014 року, в розмірі 350 000, 00 грв. за договором позики від 15.03.2014 року, в розмірі 31 000, 00 грв. за договором позики від 29.03.2014 року, в розмірі 3 000, 00 грв. за договором позики від 04.04.2014 року, з терміном повернення вказаних сум 11.04.2014 року та 15.04.2015 року відповідно , виконані позивачем за період з квітня 2014 року по 31.12.2014 року, при цьому сума останніх становить 145 008, 00 грв., та для розрахунку прийнятий індекс інфляції в розмірі 121, 2 % за період з квітня 2014 року по 31.12.2014 року (103,3 % х 103,8 % х 101,0 % х 100,4 % х 100,8 % х 102,9 % х 102,4 % х 101,9 % х 100,3 % ). З даним розрахунком суд погоджується та вважає такий виконаним правильно. Інфляційні нарахування на суму заборгованості в розмірі 6 700, 00 грв. за договором позики від 18.04.2014 року, в розмірі 2 000, 00 грв. за договором позики від 21.07.2014 року, в розмірі 4 000, 00 грв. за договором позики від 21.07.2014 року, з терміном повернення вказаних сум 25.08.2014 року , виконані позивачем за період з вересня 2014 року по 31.12.2014 року, при цьому сума останніх становить 1 346, 20 грв., та для розрахунку прийнятий індекс інфляції в розмірі 110, 6 % за період з вересня 2014 року по 31.12.2014 року (102,9 % х 102,4 % х 101,9 % х 100,3 % ). З даним розрахунком суд погоджується та вважає такий виконаним правильно. Відтак, загальна сума інфляційних нарахувань за вищезазначеними договорами , що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку становить 284 664, 20 грв.. На відшкодування 3 % річних від простроченої суми, позивач просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку 44 678, 02 грв., при цьому здійснюючи розрахунок вказаної суми, позивач до основної суми боргу зарахував інфляційні втрати, що на думку суду не відповідає вимогам діючого законодавства, а відтак суд вважає, що вказаний розрахунок здійснений невірно, оскільки розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Відтак, 3 % річних від простроченої суми, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку, становлять 36 116, 36 грв. , з наступного розрахунку : - за розпискою від 22.06.2013 року - 100 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 517 дні = 4 249, 32 грв, де 517 днів - період з 02.08.2013 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 22.06.2013 року - 20 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 517 дні = 849, 86 грв, де 517 дні - період з 02.08.2013 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 06.08.2013 року - 190 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 483 дні = 7 542, 74 грв, де 483 дні - період з 05.09.2013 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 22.08.2013 року - 220 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 477 днів = 8 625, 21 грв, де 477 днів - період з 11.09.2013 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 25.02.2014 року - 300 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 264 дні = 6 509, 59 грв, де 264 дні - період з 12.04.2014 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 15.03.2014 року - 350 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 260 днів = 7 479, 45 грв, де 260 днів - період з 16.04.2014 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 29.03.2014 року - 31 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 260 днів = 662, 47 грв, де 260 днів - період з 16.04.2014 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 04.04.2014 року - 3 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 260 днів = 64, 11 грв, де 260 днів - період з 16.04.2014 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 18.04.2014 року - 6 700 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 128 днів = 70, 49 грв, де 128 днів - період з 26.08.2014 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 21.07.2014 року - 2 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 128 днів = 21, 04 грв, де 128 днів - період з 26.08.2014 року по 31.12.2014 року; - за розпискою від 21.07.2014 року - 4 000 грв. х 3 % : 100 % : 365 днів х 128 днів = 42, 08 грв, де 128 днів - період з 26.08.2014 року по 31.12.2014 року. Відтак, загальна сума 3 % річних складає 36 116, 36 грв. ( 4 249,32 грв. + 849, 86 грв. + 7 542, 74 грв. + 8 625,21 грв. + 6 509, 59 грв. + 7 479, 45 грв. + 662, 47 грв. + 64, 11 грв. + 70, 49 грв .+ 21, 04 грв .+ 42, 08 грв.), які підлягають стягненню на користь позивача з відповідачів у солідарному порядку, та вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. Вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідачів 36, 54 грв., що є комісією за сплату судового збору, а також 17, 12 грв. за відправлення поштою позовної заяви до суду (а.с. 139), суд вважає такими що не підлягають задоволенню, оскільки стягнення таких не передбачено чинним законодавством. Вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідачів витрат, пов'язаних з переїздом до суду 13.02.2015 року в розмірі 32, 25 грв. (а.с. 143), 18.02.2015 року в розмірі 10, 00 грв. (а.с. 144), 10.03.2015 року в розмірі 12, 25 грв. (а.с. 145), 07.04.2015 року в розмірі 12, 25 грв. (а.с. 146), а всього в загальному розмірі 66, 75 грв. - підлягають задоволенню, відповідно до приписів ст. 85 ЦПК України. Так, витрати на проїзд, наймання житла і добові відносяться до складу судових витрат лише, якщо вони пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту. Оскільки Юр'ївський районний суд не знаходиться в межах одного населенного пункту з місцем проживання позивача по справі , то останній має право на відшкодування таких витрат іншою стороною. Розмір витрат на проїзд визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду на власному автотранспорті. Вимоги про стягнення таких витрат за 17.04.2015 року в розмірі 33, 25 грв. (а.с. 149), задоволенню не підлягають, оскільки судове засідання 17.04.2015 року призначене на 11-00 год. не проводилось у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання (а.с. 123). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на відшкодування судових витрат по справі підлягають до стягнення 1 827, 00 грв., з відповідача [PERSON] відповідно також 1 827, 00 грв..

Outcome: partial