Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 98440,16 грн. матеріальних збитків та 15000 грн. моральної шкоди. Посилався на те, що з вини відповідача був пошкоджений належний позивачу автомобіль [NUMBER], вартість відновлювального ремонту якого була визначена в розмірі 147755,16 грн. Стверджував, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА», яка виплатила позивачу 50000 грн. страхового відшкодування, але відповідач відмовився відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, чим порушив права позивача. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, а відповідач позов визнав частково в розмірі 29704,40 грн. і стверджував, що вартість матеріального збитку з врахуванням зносу автомобіля «КІА» складає 79704,40 грн., а представлений позивачем висновок про вартість завданої матеріальної шкоди є неналежним доказом. Вказував, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, а вимоги про стягнення збитків від інфляції та пені є незаконними. Вислухавши пояснення сторін, спеціаліста та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вбачається з постанови (а.с.10) та пояснень відповідача, останній був визнаний винним у скоєні 14.12.2013р. в м. Києві ДТП, в результаті якої автомобіль «КІА» д.н.з. [NUMBER] отримав технічні пошкодження. Згідно наказу, страхового акту, звіту, полісу (а.с.74,75,76-100,113) та пояснень відповідача, його цивільно-правова відповідальність була застрахована в страховій компанії «УНІКА», яка після ДТП замовила автотоварознавче дослідження по вартості відновлювального ремонту автомобіля «КІА Optima», який належить ТОВ «Плазма Плюс Україна». Проведеним в січні 2014р. ТОВ «Юніверсам Асістанс Україна» дослідженням була встановлена вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 79704,40 грн. з яких страхова компанія виплатила позивачу 50 000 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 46). Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Оцінюючи представлені докази, суд вважає, що фактичний розмір завданої шкоди складає 79704,40 грн., а тому відшкодуванню підлягає (79704,40-50000=) 27704,40 грн. При цьому, суд не приймає як належний доказ звіт бюро експертиз «Бюмекс» (а.с.11-36), оскільки ні останнє, ні експерт [PERSON] не є офіційними користувачами програмного продукту «AUDATEX» на підставі якого робились розрахунки відновлювального ремонту, що свідчить про порушення експертом Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів. Крім того, судом встановлений факт того, що відповідач не був запрошений на огляд автомобіля «КІА Optima» у квітні 2014р., що також є порушенням вимог Методики і прав відповідача. Також судом було встановлено, що автомобіль «КІА Optima» до 09.06.2013р. вже був пошкоджений в ДТП, а ремонт після якої не був проведений в повному обсязі, що має значення для об'єктивного визнання експертом [PERSON] вартості відновлювального ремонту після ДТП 14.12.2013р. Оскільки сторонами не заявлялось клопотання про проведення судової авто товарознавчої експертизи, то суд приймає як належний доказ вартості відновлювального ремонту дослідження ТОВ «Юніверсам Асістанс Україна», яке відповідачем не оспорювалось при виплаті страхового відшкодування. Крім того, суд вважає твердження представника позивача про розмір збитків в сумі 147755,26 грн. необґрунтованими, так як акту виконаних ремонтних робіт по автомобілю «КІА Optima» представник позивача суду не представив. Що стосується позовних вимог про стягнення інфляційних збитків та пені на підставі ст. 625 ЦК України, то суд вважає такі вимоги є незаконні, оскільки відповідача не можна вважати боржником, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора і відповідач не несе відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. Відповідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р.під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності, а згідно п. 4 - відповідно ЦК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Враховуючи те, що позивач не надав належних доказів наявності порушень які привели чи могли привести до збитків, що мають матеріальне значення, а також настання негативних наслідків які вплинули на діяльність юридичної особи, порушення її виробничого ритму, невиконання договірних зобов'язань, зменшення авторитету та репутації суб'єктів господарювання, звільнення з роботи фахівців, то вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди суд вважає необґрунтованими і не підлягаючими задоволенню. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 297,04 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial