Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідачів солідарно на їхню користь заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 34664,14 грн., зазначивши, що послуги надавались за адресою: квартира [ADDRESS] , відповідно до встановлених тарифів, на підставі укладеного договору від 17.12.2007; позивачем надавались послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а відповідачі не оплачували надані послуги в період з 01.10.2014 по 01.03.2020 в результаті чого утворилась заборгованість - 28762,38 грн. За період з 21.11.2014 по 01.03.2020 нараховано індекс інфляції в сумі 4209,36 грн. та 3% річних у сумі 1692,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи відповідачі були повідомлені у встановленому законом порядку.Від [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, просила застосувати строк позовної давності, та стягнути борг в межах його строку. [PERSON] повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 66-70 ЖК України, передбачено плату за користування житлом. Згідно зі ст. 67 ЖК - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Частинами 1-3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди); комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, крім встановлених Законом випадків. Безперебійний порядок надання послуги, встановлено також у п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21.07.2005 року. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, частиною 3 ст. 20 даного Закону, покладено на споживача. Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», на споживача також покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи встановлено, що позивач є комунальним підприємством, яке надає у тому числі і послуги з теплопостачання. (а.с.14). 17.12.2007 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання послуг теплопостачання за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Наданий позивачем розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання по квартирі [ADDRESS] , свідчить, що відповідач [PERSON] надані послуги не оплачувала (а.с.6-8), хоча має такий обов`язок згідно умов укладеного договору. Нарахована позивачем сума боргу за період з 01.10.2014 до 01.03.2020 склала 28762,38 грн. Розглядаючи вимоги до відповідача [PERSON] , суд зазначає, що згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виходячи з того, що під час судового розгляду не встановлено факту наявності договірних відносин між позивачем та відповідачем [PERSON] , тому суд вважає, що пред`явлені до нього вимоги не підлягають задоволенню. У зв`язку з наявністю заборгованості, позивачем розраховано інфляційні втрати за період з листопада 2014 по березень 2020 у розмірі 4209,36 грн. та 3% річних за період з листопада 2014 по березень 2020 у розмірі 1692,40 грн. (а.с. 9-10,11-12), що відповідає положенням статті 625 ЦК України. Щодо заяви відповідачки про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне. Загальна позовна давність встановлена тривалістю 3 роки (ст.257 ЦК). Відповідно до ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перелік випадків переривання строку позовної давності наведено і в ст. 264 ЦК. Ухвалою Карлівського районного суду від 09.07.2019 позивачу було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з відповідачів по даній справі. З заявою про видачу зазначеного судового наказу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» зверталося до суду 26.06.2019, тобто строк позовної давності слід рахувати з зазначеної дати. З розрахунку вбачається, що оплата послуг позивача за вищезазначеною адресою здійснювалася весь час періодично, починаючи з листопада 2015 року, проплати здійснювалися до лютого 2020 року включно, тобто до кінця, зазначеного у розрахунку, періоду. Тому, вбачається переривання строку позовної давності, а отже заборгованість підлягає стягненню у повному розмірі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що оскільки в добровільному порядку відповідач [PERSON] не здійснює оплату за спожиті послуги централізованого теплопостачання згідно умов договору, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем, вона підлягає стягненню з неї. Крім того, відповідач [PERSON] прострочила виконання грошового зобов`язання, не сплативши вчасно платежі за надані комунальні послуги, виходячи із суми основного боргу, суд вважає позовні вимоги про стягнення суми 3% річних (1692,40 грн.) та інфляційних витрат (4209,36 грн.), що розраховано у період з 21.11.2014 по 01.03.2020, обґрунтованими та такими, що також підлягають задоволенню та стягненню. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги у стягненні всієї суми боргу, в порядку ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial