Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь суми боргу за договором позики від 08 червня 2016 року в розмірі 20000 грн., а також просив стягнути суму сплаченого судового збору, посилаючись на те, що [PERSON] з 08 червня 2016 року працював водієм на підприємстві ТОВ «Ламан транс-експрес», директором якого є позивач, в червня 2016 року відповідач звернувся до нього з проханням позичити йому грошові кошти, у звязку з чим 08 червня 2016 року між ним та відповідачем укладено договір позики на суму 20000 грн., яку зобовязався віддати за першою вимогою, про що [PERSON] складено розписку, так 07 липня 2016 року він звернувся до відповідача з вимогою повернути зазначенні грошові кошти, проте відповідачем до теперішнього часу зобовязання за договором не виконані, сума грошей відповідачем не повернута. На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу за його відсутність, позов підтримав з зазначених підстав та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді цивільної справи, що відповідає вимогам ст. ст. 224 - 226ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей; до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику, зокрема грошові кошти в строк та у порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, що 08 червня 2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача в борг грошову суму в розмірі 20000 грн., яку зобовязався віддати за першою вимогою. Факт укладення договору позики та передання позивачем визначеної грошової суми підтверджується розпискою, власноручно написаною [PERSON] в момент передачі йому суми позики, яка наявна в матеріалах справи. 07 липня 2016 року [PERSON] надіслав [PERSON] вимогу про повернення йому зазначених грошових коштів в строк до 30 липня 2016 року, проте відповіді так і не отримав. За таких підстав, оскільки відповідач в судовому засіданні не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, крім того свої зобовязання за договором позики не виконав, гроші в обумовлений договором строк не повернув, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 20000 грн.. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved