Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що підприємство здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і водопостачання населенню. Відповідач не здійснювала у повному обсязі оплату за наданні послуги, внаслідок чого за період з 01.10.2015 року по 31.04.2020 року виникла заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 24\~915,44 гривень, інфляційні втрати 3505,93 гривень, 3% річних 1414,40 гривень, всього 29\~835,77 гривень. Просить стягнути з відповідача зазначену суму боргу та судовий збір. Ухвалою від 31 липня 2020 року відкрито провадження у справі і призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою від 31 серпня 2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. Після отримання позовної заяви представник відповідача [PERSON] подала відзив, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки договірних відносин між позивачем та відповідачем не виникало, тобто позивачем не доведено факт виникнення будь-яких цивільно-правових правовідносин між сторонами, а нібито фактичне постачання теплової енергії до оселі позивача без укладення договору не може вважатись отриманням споживачем послуг з опалення. Зазначила, що жодних доказів на підтвердження надання у повному обсязі та відповідної якості житлово-комунальних послуг позивачем не надано, оскільки на будинок у 2019 році було встановлено прилад обліку теплової енергії, при цьому вказані відомості у позовній заяві відсутні, Також, не додано показників приладу обліку за період опалювального сезону за 2019-2020 рік, як і не додано доказів на підтвердження правомірності проведених нарахувань та обґрунтування їх вартості у відповідності до чинного законодавства. У системі НоваКом у розділі «Тарифи» відсутні відомості щодо вартості послуг з централізованого опалення за період до 29 листопада 2017 року, що також унеможливлює перевірку обґрунтованості проведених позивачем нарахувань за період з 2015 по 2017 рік. У задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю. Також просила застосувати строк позовної давності. Представник позивача в установлений судом строк відповідь на відзив не подав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Згідно\~ст.ст.67, 162 ЖК України\~плата за\~комунальні послуги\~(водопостачання,\~газ,\~теплова енергія\~та інші\~послуги)\~береться крім\~квартирної плати\~за затвердженими\~в установленому\~порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована та є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та є побутовим споживачем послуг, які надає АТ «Криворізька теплоцентраль». На квартиру відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.3, 13). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із належного виконання споживачем зобов`язань по сплаті наданих послуг. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку та споживанню з іншого боку, комунальних послуг з постачання теплової енергії, які врегульовано\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV,\~Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. \~ \~ Згідно ч.1 ст.32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за послуги нараховується щомісячно. Статтями\~20,\~21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~визначені обов`язки\~споживача та\~виконавця житлово-комунальних\~послуг,\~ зокрема,\~серед обов`язків\~споживача оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а одним із обов`язків виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Згідно п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ від 24.01.20006 року № 45, власник, наймач (орендатор) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630\~(із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно пункту 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством. Нарахування за опалення по житловим квартирам в будинках, в яких не встановлено будинкового засобу обліку теплової енергії, виконується виходячи з вартості опалення в поточному місяці та опалювальної площі квартири. Виходячи з тарифу за 1Гкал кожного місяця виконується розрахунок фактичних витрат теплової енергії (з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за поточний місяць згідно довідки авіаційної метеорологічної станції м. Кривого Рогу) та вартість опалення 1кв.м. опалювальної площі. Відповідно до\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~ст.530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд погоджується\~з тією\~обставиною,\~яка була\~зазначена відповідачем\~у відзиві,\~що договір\~між сторонами\~у справі\~щодо надання\~вказаних послуг\~не укладався.Однак, суд вважає, що відсутність такого договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача відповідно до п.1 ч.3\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Форма типового договору затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21.07. 2005 № 630, і цей договір відноситься до договорів приєднання, і відповідно до ст.634 ЦК України може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. При цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Доказів нарахування Позивачем спожитих послуг з теплопостачання без урахування показників загальнобудинкового лічильника Відповідачем не надано, тому суд критично ставиться до його заперечень в цій частині. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за період з 01.10.2015 року по 31.04.2020 року по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення становить 24\~915,44 (а.с.4). Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, відповідачу нараховано інфляційні втрати 3505,93 гривень, 3% річних 1414,40 гривень (а.с.5). Суд враховує, що позивачем доведена та обставина, що відповідач, як мешканка багатоповерхового будинку і власник квартири у цьому будинку, його послугами користується. Таким чином, суд вважає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо оплати комунальних платежів, було порушено право позивача на своєчасне отримання коштів за надані послуги. Щодо застосування строку позовної давності, суд не погоджується з позицією відповідача, виходячи з наступного. Так, статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з приписами ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Разом з тим, між позивачем та відповідачем письмовий договір про збільшення строку позовної давності не укладався. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, нормою ст.261 ЦК України визначено початок перебігу позовної давності, який згідно з частиною першою цієї статті починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як встановлено судом, відповідач протягом 2016-2018 років частково здійснювала оплату комунальних послуг, що відповідно до положень ч.1 ст.264 ЦК України розцінюється судом як визнання відповідачем обов`язку перед позивачем, який надає комунальні послуги. Крім того, згідно з розрахунком дата останньої сплати відповідачем спожитих комунальних послуг - березень 2018 року, а тому з квітня 2018 року розпочався перебіг позовної давності і у позивача виникло право на подання позову. Позивач звернувся до суду у липня 2020 року, тобто до спливу трирічного строку, а отже суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено. Із наданого позивачем розрахунку видно, що за адресою: [ADDRESS] , у період з квітня 2018 року по квітень 2020 року оплата за послугу з опалення відповідачем зовсім не здійснювалась. А тому, суд вважає, що відповідач, як власник житла, відповідно до приписів ст.319 ЦК України має нести відповідальність за його утримання, тобто повинна у відповідності до цивільного законодавства оплачувати послуги за цією адресою. Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved