Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 500952305 від 15 липня 2014 року в розмірі 54354,72 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500952305, відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 51707,65 гривень. Відповідач зобовязалася в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором № 500952305 від 15 липня 2014 року повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за кредитним договором № 500952305 від 15 липня 2014 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі 51707,65 гривень, відповідач кредит отримала, але свої зобовязання за кредитним договором не виконує, в результаті чого, станом на 16 травня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 54354,72 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав суду клопотання, в якому підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити, також просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином, тому суд на підставі письмової згоди представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 15 липня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 500952305, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 51707,65 гривень, на строк до 16 липня 2019 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99% річних, а відповідач зобовязалася повернути кредит до 16 липня 2019 року, виплачувати проценти за користування кредитом, комісійну винагороду за управління кредитними грошовими коштами, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. У разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ними та/або комісій та/або інших платежів за договором № 500952305 від 15 липня 2014 року, відповідач зобовязалася сплатити банку штраф у розмірі 50,00 гривень за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів, з моменту виникнення прострочення платежу. Вказані обставини підтверджені кредитним договором № 500952305 від 15 липня 2014 року. Позивач кредит у розмірі 51707,65 гривень надав, а відповідач кредит отримала, про що свідчить виписка з особового рахунку відповідача, але свої зобовязання щодо виплати грошових коштів за договором кредиту не виконує, в результаті чого станом на 16 травня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 54354,72 гривень з яких: -заборгованість за кредитом у розмірі 48321,36 гривень; -заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 831,18 гривень; -заборгованість з комісії за управління кредитними коштами у розмірі 4002,18 гривень; -штраф у розмірі 1200,00 гривень, що підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором № 500952305 від 15 липня 2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором № 500952305 від 15 липня 2014 року не виконує, а позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved