Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11.03.2013 року [PERSON] позичив в нього для власних потреб золотий браслет 585 проби, довжиною 23 см., вагою 26,9 грама, який зобовязувався повернути до 13.03.2013 року, в підтвердження чого надав розписку. 10.09.2013 року Гузеляк позичив в нього грошові кошти в сумі 2 550 доларів США, які зобовязався повернути до 16.09.2013 року, про що свідчить розписка від 10.09.2013 року, а 20.05.2015 року [PERSON] позичив в нього грошові кошти в сумі 145 доларів США, які зобовязався повернути до 22.05.2015 року, надавши відповідну розписку. За період з 13.03.2013 року по червень 2015 року [PERSON] неодноразово просив відтермінувати виплату боргу, оскільки не мав можливості його повернути. Проте, відповідач своїх зобовязань по розписках не виконав, в зв»язку з чим просить стягнути з останнього загальну суму боргу в розмірі 127\~352,66 грн., з яких 71\~023,32 грн.- сума боргу; 4365,63 грн. 3% річних; 51\~963,71 грн. інфляційні нарахування. Крім цього, в зв»язку з невиконанням своїх зобов»язань до розписках відповідачем, сім»я [PERSON] опинилася в скрутному матеріальному становищі, життєвий ритм порушився, погіршився сон, апетит. Він є інвалідом ІІ групи довічно, тимчасово не працює, на його утриманні перебуває дружина та неповнолітня дочка, а протиправна поведінка [PERSON] спричиняє позивачеві великі душевні страждання, які оцінює в сумі 100\~000 грн. як завданої моральної шкоди. 12.01.2016 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій посилається на те, що позовні вимоги, які викладені в позові підтримує повністю, однак відповідно до ч.2 ст. 31 ЦПК України станом на 12.01.2016 року змінився офіційний курс гривні до долара США та вартість одного грама золота 585 проби та збільшився період часу, зокрема з вересня по грудень 2015 року за які не розраховано розмір 3% річних, за прострочення та відповідні інфляційні нарахування. На підставі чого просить стягнути з відповідача [PERSON] в його користь 246\~658,36 грн., з яких: 77\~295,29 грн. - сума боргу за розписками; 5411,24 грн. 3% річних; 63\~951,83 грн. інфляційні нарахування; 100\~000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить оголошення про виклик до суду, розміщене в №4 (3042) від 15.01.2016 року газети «Свобода» Тернопільської обласної ради та обласної державної адміністрації. За згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив такі факти та визначив відповідно до них наступні правовідносини. Згідно розписки від 10.09.2013 року видно, що [PERSON], взяв в борг в [PERSON] суму в розмірі 2550 доларів США який він зобовязався повернути до 16.09.2013 року до 10 год. ранку (а.с.75). Як вбачається із розписки від 20.05.2015 року видно, що [PERSON], взяв в борг в [PERSON] суму в розмірі 145 доларів США який він зобовязався повернути до 22.05.2015 року до 19 год. (а.с.76). Відповідно до частини 1 статті 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з нормами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник, як передбачено статтею 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно довідки Управління Національного Банку України в Тернопільській області № 93-06/13-037/106305 від 31.12.2015 року станом з 31.12.2015 року по 05.01.2016 року офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України: 100 доларів США 2400,0667 грн.(а.с.67) Враховуючи встановлені обставини справи та вищенаведені вимоги закону, суд прийшов до висновку, що [PERSON] порушив грошові зобов'язання перед позивачем згідно розписок від 10.09.2013 року та від 20.05.2015 року, то відповідно відповідач має повернути [PERSON] за договором позики від 10.09.2013 року 2 550 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 12.01.2016 року( в межах заявлених вимог) еквівалентно 61\~200 грн. та 4\~271 грн.- 3% річних за 849 днів прострочення, всього 65 471 грн. \~\~\~\~\~\~ За порушення грошових зобов'язань перед позивачем згідно розписки від 20.05.2015 року до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 145 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 12.01.2016 року( в межах заявлених вимог) еквівалентно 3 480 грн. та 67,50 грн.- 3% річних за 236 днів прострочення, всього 3 547,50 грн. \~\~\~\~\~\~ Стосовно позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 63\~951,83 грн., то суд вважає, що в цій частині слід відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Статтею 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня. \~\~\~\~ Згідно зі ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Поскільки за договорами позики (розписками) від 10.09.2013 року та від 20.05.2015 року відповідачеві були надані грошові кошти в іноземній валюті, а положення статті 625 ЦК України про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, суми боргу з урахуванням інфляційних втрат може бути застосоване тільки у разі, якщо валютою виконання зобов'язання є гривня, тому індекс інфляції внаслідок знецінення грошових коштів може бути застосований тільки щодо боргових зобов'язань у гривні. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] 12\~615, 29 грн. боргу, 1\~073,16 грн. - 3% річних та 12\~072,83 інфляційних втрат за розпискою від 11.03.2013 року, то суд ввважає, що в цій частині слід відмовити в задоволенні позову за безпідставністю на підставі наступного. Із розписки від 11.03.2013 року випливає, що [PERSON], взяв в [PERSON] золотий браслет вагою 26,9 грама, довжиною 23 см, який він зобовязався повернути до 13 год. дня 13.03.2013 року (а.с.77). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Предметом договору позики від 11.03.2013 року був золотий браслет, а позивач просить стягнути вартість речі з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Крім того, доказів, які б свідчили про якість ( пробу) золотого браслета сторона позивача не надала. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди до задоволення також не підлягають, оскільки згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції України\~або у випадках, передбачених ст.ст.280,\~611,\~1167,\~1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Наслідки порушення договору позичальником, встановлені ст.ст.625 та 1050\~ЦК України, \~не передбачають відшкодування моральної шкоди. Не передбачає таких наслідків порушення договору позичальником і укладений між сторонами договір позики, а тому з цих підстав в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити. У відповідності з вимогами\~ч. 3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.\~ На підставі наведеного та

Outcome: approved