Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» грошових коштів за договором вкладу №9540 укладеним між позивачем та КС «Довіра». Позивач звернувся до відповідача та просив повернути йому грошові кошти, що складаються з внесків з відсотками, однак кошти повернені не були. Тому просить, суд стягнути з Запорізької кредитної спілки «Довіра» суму грошового вкладу 40000 грн., відсотки за користування депозитом у розмірі 7307,87 грн., втрати від інфляції за період з 15.03.2015 року по 20.01.2016 року у розмірі 15142,05грн., відсотки за використання коштів за період з 15.03.2015 року по 20.01.2016 року у розмірі 1213,16 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов уточнила, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Позовну вимогу стосовно пені за несвоєчасне виконання зобовязань просила залишити без розгляду, про що надала суду відповідну заяву. Представник відповідача у судові засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення представника позивача та оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов є таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач 14.03.2014року, як член Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра», уклав з відповідачем договір № 9540 про надання фінансової послуги залучення внеску (вкладу)члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до якого вона внесла гроші в касу спілки у розмірі 40000,00грн. на строк 12 місяців зі сплатою 25% річних за користування депозитними коштами, з кінцевим терміном -14.03.2015 року. Станом на 20.01.2016 року сума неповернутого грошового вкладу становить 40000 грн., відсотки за користування депозитом - 7307,87 грн., втрати від інфляції за період з 15.03.2015 року по 20.01.2016 року - 15142,05грн., відсотки за використання коштів за період з 15.03.2015 року по 20.01.2016 року - 1213,16 грн. Згідно ч.1, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Згідно ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 41 Конституції України передбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до п. 3.2.5 і п. 3.2.6 Договору ЗОКС «Довіра» зобовязана повернути вкладникові внесок та нараховані проценти у строки та розмірах, які передбачені умовами договору на письмову вимогу вкладника. Положеннями ст. 1061 ЦК України визначено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. При цьому ВСУ у листі «Висновки Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за перше півріччя 2013 року» від 01.07.2013р. зазначено правову позицію, згідно якої визнано правильними висновки судів про необхідність стягнення з банку - боржника на користь вкладників - кредиторів процентів за банківськими вкладами за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів, а також 3 процентів річних та суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 травня 2013 р. у справі N 6-39цс13). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки станом на час розгляду справи відповідачем не повернуто внески позивача, з нього підлягають стягненню грошові кошти у сумі неповернутого грошового вкладу - 40000 грн., відсотків за користування депозитом - 7307,87 грн., втрат від інфляції за період з 15.03.2015 року по 20.01.2016 року - 15142,05грн., відсотків за використання коштів за період з 15.03.2015 року по 20.01.2016 року - 1213,16 грн. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованим, та підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивачі у справах про захист прав споживачів звільняються від сплати судового збору, то відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України ці витрати у сумі 243,60грн. мають бути покладені на відповідача.

Outcome: partial