Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га, виділену для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, розташовану по [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті бабусі [PERSON] залишився спадок у виді зазначеної ділянки, яку він не може переоформити в нотаріальному порядку, оскільки після купівлі вона не встигла належним чином зареєструвати своє право власності на неї. Посилаючись на те, що він прийняв спадщину, однак не може перереєструвати на себе спадкову ділянку через зазначену обставину, і виправити її він не може в зв'язку зі смертю власниці, тому просив винести судове рішення про визнання за ним права власності на дане спадкове майно. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивача на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без його участі, а позов задовольнити. Представник відповідача до судового засідання також не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. [INFO] померла громадянка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 0,15 га, виділеної для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, розташовану по [ADDRESS]. Дану ділянку вона купила у громадянина [PERSON], уклавши з ним 10 грудня 2008 року письмовий договір купівлі-продажу, який був того ж дня посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] В той же час за свого життя вона не встигла зареєструвати своє право власності на куплену ділянку та отримати Державний акт на своє ім'я. Крім того, при житті [PERSON] склала заповіт, посвідчений 22 лютого 2011 року приватним нотаріусом [PERSON], за яким вона заповіла на випадок своєї смерті зазначену земельну ділянку та житловий будинок, розташованій на ній, своєму онуку [PERSON], тобто позивачу в справі. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Позивач відповідно до ст.ст. 1217, 1222, 1223, 1233 ЦК України є єдиним спадкоємцем за заповітом. Осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні, судом не встановлено. Він вчасно, в передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Проте, отримав від нотаріуса роз'яснення про неможливість оформлення в нотаріальному порядку спадщини на земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, оскільки не представив належний правовстановлюючий документ на цю спадкову нерухомість. Так, як вже було зазначено вище, після купівлі ділянки [PERSON] за свого життя не встигла переоформити на своє ім'я Державний акт на землю, тобто отримати належний правовстановлюючий документ, що було передбачено діючим на той час законодавством. В той же час, згідно укладеного договору від 2 лютого 2011 року, який є діючим і не скасований, до [PERSON] фактично перейшло право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За ст. 131 ЦК України та п. г) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки в тому числі і на підставі успадкування. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка, виділена для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, належала за життя [PERSON] і дане майно входить до складу спадщини після її смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачу у справі. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved