Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 05.02.2015 року [PERSON] звернулась до центру зайнятості з приводу працевлаштування та наказом № НТ150205 від 05.02.2015 року останній було надано статус безробітної і згідно наказу № НТ150212 від 12.02.2015 року призначено допомогу по безробіттю згідно п.п.1,3,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». За період перебування на обліку [PERSON], як безробітна, отримала допомогу по безробіттю в загальній сумі 1646 грн. 42 коп. 28.07.2015 року центром зайнятості було отримано листа №308 від ТОВ фірма «ЛОГОС» про те, що [PERSON] в період з 12.03.2015 року мала трудові відносини з даним роботодавцем. Оскільки про вказані обставини відповідачка центр зайнятості не повідомляла, за період з 12.03.2015 року по 13.05.2015 року виникла переплата допомоги по безробіттю в сумі 1123 грн. 10 коп., що була виплачена за рахунок Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. 23.09.2015 року на адресу відповідачки було направлено претензію, в якій запропоновано в добровільному порядку перерахувати кошти в сумі 1123 грн. 10 коп. Проте, відповідачка безпідставно отримані кошти не повернула. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачки безпідставно отриману допомогу по безробіттю в сумі 1123 грн. 10 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання на неодноразові викликали не зявилась, про причини неявки не повідомила. З урахуванням зазначеного та думки представника позивача, судом у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05.02.2015 року [PERSON] звернулась до Центрального районного центру зайнятості м.Дніпро (правонаступником якого є Дніпровський міський центр зайнятості) з приводу працевлаштування. Наказом № НТ150205 від 05.02.2015 року [PERSON] було надано статус безробітної та згідно наказу № НТ150212 від 12.02.2015 року призначено допомогу по безробіттю згідно п.п.1,3,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно довідки від 01.02.2017 року №277 вбачається, що за період перебування [PERSON] на обліку з лютого по травень 2015 року, як безробітної, останній було виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 1646 грн. 42 коп. Згідно листа №308 від 28.07.2015 року ТОВ фірма «ЛОГОС» та наданої до нього копії наказу№72-к від 12.03.2015 року вбачається, що [PERSON] в період з 12.03.2015 року по 25.05.2015 року перебувала у трудових відносинах з вказаним товариством. Пунктом 1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Згідно п.4 ч.2 ст.44 вказаного вище Закону зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч.1 ст.45 цього Закону. А відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до п.п.1,9 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: зайнятості особи; встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Відповідно до ч.ч.2,3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Як встановлено судом, під час перебування на обліку, як безробітної, та отримання відповідної допомоги, відповідачка в період з 12.03.2015 року по 26.05.2015 року самостійно працевлаштувалась на оплачувану роботу, про що своєчасно центр зайнятості не повідомила. З огляду на зазначені вище обставини та положення діючого законодавства, суд приходить до висновку, що внаслідок не повідомлення відповідачкою позивача про наявність обставин, які в силу закону були підставою для припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття відповідачки з обліку, безпідставно отримана нею допомога за період з 12.03.2015 року по 13.05.2015 року в сумі 1123 грн. 10 коп. підлягає стягненню з останньої на користь позивача, а відповідні позовні вимоги центру зайнятості задоволенню. Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору в силу п.20 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та задоволення позовних вимог останнього, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь держави також слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved