Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що йому на праві власності належить будинок під номером 30 по вулиці Конституції міста Миронівка Київської області. Даним будинком для проживання користувалися відповідачі. З весни 2011 року відповідачі у будинку не проживають, проте залишаються зареєстрованими у ньому. Просив визнати їх такими, що втратили право користування будинком під номером 30 по вулиці Конституції міста Миронівка Київської області з тих підстав, що вони більше 8 років в будинку не проживають. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 08 лютого 2019 року відкрито провадження у справі. Відповідачі відзиву на позов не подали. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. В обґрунтування заявлених вимог послався на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлявся відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому порядку. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, відповідачі вдруге не зявилися до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надали, враховуючи правила статей 210, 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідачів. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку під номером 30 по вулиці Конституції міста Миронівка Київської області. Вказані обставини підтверджуються даними копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №53978133 від 25 лютого 2016 року, виданої Реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції в Київській області, [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 77098954 від 27 грудня 2016 року, виданим Комунальним підприємством Миронівської районної ради «Миронівка-реєстр» Київської області, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 33197097 від 27 грудня 2016 року, виданим Комунальним підприємством Миронівської районної ради «Миронівка-реєстр» Київської області. Відповідачі, які є племінниками дружини позивача [PERSON], проживали та були зареєстровані в належному позивачеві будинку з ініціативи власника: відповідач [PERSON] з 26 березня 2005 року, відповідач [PERSON] - з 02 липня 2008 року. Вказані обставини зазначені позивачем та підтверджені даними довідки Миронівської міської ради №02-50/4638 від 07 грудня 2018 року. Норми статей 15, 16, 386, 391\~ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень вказаних норм власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно положень статті 156 ЖK України члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Яких-небудь угод з приводу користування будинком при вселенні з відповідачами не укладалось. Відповідачі є особами, які набули права користування належним позивачеві житловим приміщенням, вселилися у нього у встановленому порядку як члени сімї власника, однак тривалий час без поважних причин в ньому не мешкають, тобто не використовують житло за цільовим призначенням для проживання. У разі виникнення спору між власником та особою, яка вселялася в житло у якості члена сімї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що у 2011 році відповідачі залишили своє місце проживання та не зявляються у житловому приміщенні до даного часу, тобто строком понад рік. Даний факт підтверджується письмовими матеріалами справи та показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Із актів\~обстеження житлово-побутових\~умов позивача\~від 26\~січня 2018\~року,\~27\~лютого 2018\~року,\~20\~березня 2018\~року,\~21\~квітня 2018\~року,\~17\~травня 2018\~року,\~15\~червня 2018\~року,\~12\~липня 2018\~року,\~10\~серпня 2018\~року,\~7\~вересня 2018\~року,\~5\~жовтня 2018\~року,\~5\~листопада 2018\~року,\~3\~грудня 2018\~року,\~вбачається,\~що [PERSON],\~[PERSON] в\~будинку під\~номером 30\~по вулиці\~Конституції міста\~Миронівка Київської\~області не\~проживають,\~їх особистих речей у будинку не виявлено. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у будинку позивача не проживають. Зокрема, свідок [PERSON] показала, що проживає по сусідству з позивачем з 2005 року, відповідачі на той час вже проживали у будинку позивача. З 2010 чи з 2011 року вона їх у будинку позивача не бачила. За показаннями свідка [PERSON] відповідачі не проживають у будинку позивача з квітня 2011 року. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені. Заявлені вимоги є доведеними. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не користуються будинком під номером 30 по вулиці Конституції міста Миронівка Київської області більше восьми років без поважних причин. Позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, ґрунтується на вимогах закону. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1536\~гривні 80\~копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 15, 16, 317, 319, 386, 391, 405, 406 ЦК України, ст. 156 ЖK України,

Outcome: approved