Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь Львівської міської ради до місцевого бюджету витрати, понесені Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги на лікування потерпілого [PERSON] від злочинних дій у розмірі 2014 грн. 06 коп. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] 01 травня 2015 року о 21:00 год., знаходячись на вулиці Городоцькій, 169 в м. Львові керуючи автомобілем марки «Ауді 80», реєстраційний номер [NUMBER], порушивши Р.1.5, п.1.10, Р.2 п.2.3 (б.д.) та Р.12 п.п. 12.3, Р.18 п.18.1 Правил дорожнього руху України, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та її змін, створив загрозу безпеці дорожнього руху, при виникненні небезпеки для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому в цей час переходив проїзну частину дороги зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу пішохід [PERSON], не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, для якого могла бути створена небезпека, внаслідок чого відбулася дорожньо - транспортна пригода, наїзд на пішохода, в результаті якого пішохід [PERSON], згідно судово-медичної експертизи №144/2015 від 20 травня 2015 року, отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Згідно довідки Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова №36 від 05.05.2016, вартість лікування хворого [PERSON] в 1 травматологічному відділенні в період з 01.05.2015 по 25.05.2015 становить 2014, 06 грн. 01.03.2016 вироком Залізничного районного суду м. Львова на підставі клопотання потерпілого про закриття кримінального провадження у зв'язку із примиренням із обвинуваченим, звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] закрито. З огляду на вказане, беручи до уваги, що вина [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення підтверджена обвинувальним актом та матеріалами досудового розслідування, а також вироком суду щодо закриття кримінального провадження у звязку з примиренням потерпілого та обвинуваченого, який набрав законної сили, то останній зобовязаний відшкодувати в користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова кошти в розмірі 2014, 06 грн. понесених закладом на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. У звязку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судове засідання представник Львівської місцевої прокуратури № 2 та представник Львівської міської ради не зявились, про причини неявки суд не повідомили, однак 28.09.2016 року подали до суду заяви, у яких просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять суд позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку без відповідачів, які без поважних причин у судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання. Однак матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Представник третьої особи Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова у судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомив, однак подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити. Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали кримінальної справи № 462/5941/15-к, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Окрім того, відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України за №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Згідно з п. 3 вказаного Порядку, у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я,у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я, (п. 4 Порядку). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. На органи прокуратури, відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України та ст. 45 ЦПК України покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»). З огляду на те, що Комунальна міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова відноситься до установ комунальної власності, а кошти, які надаються на лікування хворих, надходять із місцевого бюджету, відтак Львівська місцева прокуратура №2 в праві звернутися із позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинних дій. Судом встановлено, що [PERSON] 01 травня 2015 року о 21:00 год., знаходячись на вулиці Городоцькій, 169 в м. Львові керуючи автомобілем марки «Ауді 80», реєстраційний номер [NUMBER], порушивши Р.1.5, п.1.10, Р.2 п.2.3 (б.д.) та Р.12 п.п. 12.3, Р.18 п.18.1 Правил дорожнього руху України, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та її змін, створив загрозу безпеці дорожнього руху, при виникненні небезпеки для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому в цей час переходив проїзну частину дороги зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу пішохід [PERSON], не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, для якого могла бути створена небезпека, внаслідок чого відбулася дорожньо- транспортна пригода, наїзд на пішохода, в результаті якого пішохід [PERSON], згідно судово-медичної експертизи №144/2015 від 20 травня 2015 року, отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Таким чином, [PERSON] заподіяв [PERSON] умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України. Вина [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення підтверджена обвинувальним актом та матеріалами досудового розслідування, а також вироком суду щодо закриття кримінального провадження у звязку з примиренням потерпілого та обвинуваченого, який набрав законної сили, то останній зобовязаний відшкодувати в користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова кошти в розмірі 2014, 06 грн. понесених закладом на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. (матеріали кримінальної справи № 462/5941/15-к, копія вироку а.с. 7-8). Згідно довідки Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова №36 від 05.05.2016, вартість лікування хворого [PERSON] в 1 травматологічному відділенні в період з 01.05.2015 по 25.05.2015 становить 2014, 06 грн. (а.с. 5-6). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного Кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров'я. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позов підставний, і тому з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь Львівської міської ради до місцевого бюджету витрати, понесені Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги на лікування потерпілого [PERSON] від злочинних дій в сумі 2014 грн. 06 коп. Окрім того з [PERSON] слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved