Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який (а.с. 37-40, 148-151), просить визнати недійсним договір дарування від 04 вересня 2013 року, зареєстрований у реєстрі за № 1181, згідно якого він подарував, а [PERSON] прийняла в дар ? частку у праві власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 5121084200:04:001:0092, яка розташована за адресою: Одеська область Біляївський район селище Усатове вул. Польова, 3; визнати недійсним договір дарування від 04 вересня 2013 року, зареєстрований у реєстрі за № 1181, згідно якого він [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар ? частку у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська область Біляївський район селище Усатове вул. Польова, 3; скасувати державну реєстрацію ? частки у праві власності на вказану земельну ділянку і житловий будинок, яка виникла на підставі вказаних договорів дарування; встановити факт отримання [PERSON] від [PERSON] за спільне майно подружжя квартири [ADDRESS] грошових коштів у розмірі 75000 доларів США; стягнути з [PERSON] на його користь ? частину майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у сумі 37500 доларів США у гривні за офіційним курсом Національного банку України на день стягнення вказаної суми, що становить ? частину коштів, отриманих [PERSON] від продажу квартири [ADDRESS]; а також стягнути судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 18 червня 2008 року ним було отримано в дар земельну ділянку і житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в селищі Усатове Біляївського району Одеської області по вул. Польовій , 3. 20 вересня 2007 року між ним та відповідачкою по справі був зареєстрований шлюб. 04 вересня 2013 року згідно договору дарування № 1180 він подарував, а відповідачка отримала в дар безоплатно у власність ? частку у праві власності на вищевказану земельну ділянку і житловий будинок. За час сумісного проживання [PERSON] і [PERSON] постійно сварились, він перебував у нервовому стані, постійні емоційні стреси, що заважало йому повною мірою прогнозувати наслідки власних дій, повною мірою усвідомлено приймати рішення, адекватне ситуації, та повною мірою усвідомлено реалізовувати його. [PERSON] постійними сварками на нього здійснювала психологічний вплив, який призвів його до дій без осмислення можливих наслідків. На момент вчинення вказаних правочинів він, хоча і був дієздатним, але не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Крім того, за час проживання у шлюбі відповідачка стала власницею квартири [ADDRESS], квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 17 травня 2013 року № 356442, серія САЕ № 973049. Крім того, 04 березня 2014 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив та прийняв у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно п.5 договору він був посвідчений за його, [PERSON], згодою. Згідно ч.1 договору купівлі-продажу від 04 березня 2014 року, продаж квартири було здійснено за 431546 грн., факт одержання грошей від покупця за продану квартиру до підписання цього договору [PERSON] особисто підтверджує. Перед продажем вказаної квартири вони домовились про те, що кожен з подружжя отримає готівкою по ? частині від коштів, які будуть отримані від продажу квартири, яка є спільною сумісною власністю подружжя, однак після отримання відповідачем коштів вона відмовилася повертати позивачеві взагалі будь-які кошти, отримані від продажу квартири та посилалась на те, що поверне їх пізніше. 24 червня 2014 року Біляївський районним судом Одеської області було ухвалено рішення, яким шлюб між ним та [PERSON] розірваний. Після розірвання шлюбу він взагалі втратив можливість отримати належні йому кошти, оскільки відповідачка відмовилася від їх поділу. Відповідно до ч.4 попереднього договору купівлі-продажу від 17 лютого 2014 року, б/н, вартість квартири [ADDRESS] на момент продажу була визначена продавцем і покупцем у розмірі 75000 доларів США. Згідно п.1.8 вказаного договору розрахунок проводиться в доларах США. Також згідно пояснень [PERSON] він передав особисто [PERSON] за квартиру 75000 доларів США. У зв»язку з викладеним позивач звернувся до суду з позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог і пояснили, що на час укладення договорів дарування 04 вересня 2013 року [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними, у зв»язку з чим вказані договори підлягають визнанню недійсними. Крім того, 04 березня 2014 року був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], яка є спільною сумісною власністю подружжя. За квартиру [PERSON] отримала 75000 доларів США, і оскільки вказана квартира є спільною сумісною власністю його, [PERSON] та [PERSON], вона має сплатити на його користь еквівалент 37500 доларів США. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву не визнали і пояснили, що [PERSON] вживав алкогольні напої, але не зловживав ними, в день укладення договорів дарування він був у доброму настрої, вів себе нормально. Щодо продажу квартири [PERSON] пояснила, що ініціатором продажу квартири був [PERSON], він був присутній при передачі грошових коштів, [PERSON] було передано 431546 грн., які [PERSON] у присутності покупця забрав. Після перерви у судовому засіданні відповідачка та її представник до судового засідання не з»явилися, про день та час розгляду клопотання були повідомлені належним чином, повідомлення про причини неявки від них не надходило. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 20 вересня 2007 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1524, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 6). 18 червня 2008 року позивач отримав в дар земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: селище Усатове Біляївського району Одеської області вул. Польова, 3, згідно договору дарування (а.с. 8). Цього ж дня за договором дарування ним отримано в дар житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за цією ж адресою, про що свідчить договір дарування (а.с. 11). 04 вересня 2013 року був укладений договір дарування, згідно якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар ? частку у праві власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 5121084200:04:001:0092, яка розташована за адресою: Одеська область Біляївський район селище Усатове вул. Польова, 3, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 1181 (а.с. 14). Цього ж дня був укладений договір дарування, згідно якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар ? частку у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська область Біляївський район селище Усатове вул. Польова, 3, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 1180 (а.с. 13). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] в період серпень-вересень 2013 року був у неадекватному стані, зловживав спиртними напоями, причиною цьому були відносини у сім»ї, він був емоційно некерований, запальний, лідером у сім»ї була [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що в період серпень-вересень 2013 року [PERSON] зловживав спиртними напоями, був неадекватний, говорив, що алкоголем знімає стрес, плакав. Також розповідав, що виконує всі забаганки [PERSON] Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], який є приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу, пояснив, що в день посвідчення договорів дарування [PERSON] був напружений, йому було незручно перед ним як чоловіком, у його поведінці він замітив якість дивності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є психологом. Коли [PERSON] потрапив до лікарні з гіпертонічним кризом, він потребував серйозної психологічної допомоги. Йому був рекомендований курс психотерапії. Він знаходився у складному стані, відчував психологічний стрес, розповідав, що зловживає спиртними напоями. Також він не міг вийти зі стресу, оскільки повідомив дружині, що знаходиться у лікарні, але вона не приїхала. Відповідно до листа КУ «Міська клінічна лікарня № 9» № 1063 від 10.11.2014 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні з 11 червня 2014 року 20 червня 2014 року, в процесі лікування був про консультований невропатологом, психологом (а.с. 55). З висновку психолога КУ «Міська лікарня № 9» № 15 від 07.11.2014 року [PERSON] знаходився на лікуванні в кардіологічному відділенні з 11 червня 2014 року по 20 червня 2014 року, знаходився у стані стресу з приводу сварки з дружиною, з його слів дуже переймається з приводу розлучення з дружиною, не бачить подальшого життя без неї, кохає її, йому було рекомендовано подальше відвідування психолога, проходження курсу психотерапії (а.с. 56). З письмових пояснень [PERSON] вбачається, що він передав [PERSON] за квартиру [ADDRESS] 75000 доларів США (а.с. 84). Відповідно до висновку експерта № 783 від 16 червня 2015 року судової комплексної психолого-психіатричної експертизи [PERSON] з урахуванням обставин, які склалися, психічного стану і індивідуально-психологічних особливостей, які здійснили суттєвий вплив, не міг в повній мірі вільно і свідомо приймати рішення, реалізовувати його своїми діями, усвідомлювати соціально-юридичний зміст власних дій, їх можливі наслідки, прогнозувати можливі наслідки власних дій, не міг в повній мірі свідомо приймати рішення, адекватні ситуації і в повній мірі свідомо реалізовувати їх, усвідомлювати реальний стан власних дій і в повній мірі свідомо керувати ними, передбачити їх можливі наслідки, у серпні-вересні 2013 року, зокрема 04 вересня 2013 року. [PERSON] з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей [PERSON] мала суттєвий вплив на його емоційний стан на його поведінку при складанні вказаних договорів дарування № 1180, 1181 04 вересня 2013 року. [PERSON] на момент підписання договорів дарування 04 вересня 2013 року знаходився у стані емоційного дистресу, який характеризується внутрішньою напругою, почуттям переживання, відчуттям нездатності впоратися з ситуацією, афективним характером мислення, зниженням критичності, як наслідок психічного розладу. Вказаний стан суттєво вплинув на свідомість і поведінку [PERSON] при укладенні вказаних договорів дарування (а.с. 97-123). Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї права або інтереси порушені. Оскільки та обставина, що [PERSON] в момент укладення договорів дарування 04 вересня 2013 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, позовні вимоги в частині визнання договорів дарування недійсними та скасування державної реєстрації підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24 червня 2014 року шлюб між сторонами розірваний (а.с. 7). Як вбачається з договору купівлі-продажу, укладеного 04 березня 2014 року, [PERSON] продала та передала у власність, а [PERSON] купив та прийняв у власність квартиру [ADDRESS], договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 39-40). Відповідно до п.1 договору квартира належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області 17 травня 2013 року. Згідно п.1 договору продаж вчинено за 431546 грн., які продавець отримала від покупця до укладення договору шляхом безготівкового перерахування покупцем на поточний рахунок продавця, що відкритий в ПАТ «Банк Восток», [PERSON] факт одержання грошей від покупця за вказану квартиру до підписання договору підтвердила (а.с. 39). Але у судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] була продана за 75000 доларів США. Вказане підтверджується попереднім договором, від 17 лютого 2014 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] домовилися про купівлю-продаж квартири [ADDRESS], за 675000 грн., що еквівалентно 75000 доларів США, в рахунок оплати покупець передав [PERSON] 27000 грн., що еквівалентно 3000 доларів США. Згідно п.18 попереднього договору розрахунок проводиться в доларах США згідно чинного законодавства України (а.с. 152). Крім того, [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що грошові кошти за квартиру були передані готівкою безпосередньо перед посвідченням договору купівлі-продажу, а тому суд не приймає до уваги обставину, зазначену в договорі купівлі-продажу в тій частині, що грошові кошти були перераховані у безготівковому вигляді на поточний рахунок [PERSON] Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 61 СК України об»єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком майна, виключеного з цивільного обороту. Об»єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. З правилами ч.ч. 3-4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці за спільні грошові кошти членів сім»ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним в письмовій формі. Ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.2 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. З урахуванням положень ч.2 ст. 218 ЦК України суд не приймає до уваги доводи протокол свідка [PERSON] (а.с. 155-156). Враховуючи ту обставину, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON], і у судовому засіданні було доведено, що квартира була продана [PERSON] за 75000 доларів США, які є спільною сумісною власністю подружжя, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 37500 доларів США у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день винесення рішення, тобто 858896,25 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4019,40 грн. (а.с. 1, 31, 36, 147), а також витрати за проведення експертизи 3427,28 грн., а всього 7456,68 грн. і відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved