Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб в якому він перебуває з відповідачкою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з роками подружнього життя вони з відповідачкою зрозуміли, що є зовсім різними людьми , мають відмінні погляди на сімейне життя. Їхнє сумісне життя погіршувалося у зв'язку з чим вони постійно сварилися. Кожний із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. З відповідачкою вони не живуть близько трьох років, не мають спільного бюджету та не ведуть сумісного господарства. Шлюб він розриває втретє. Сторони в судове засідання не з'явилися, завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Позивач надав заяву в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Відповідно до заяви [PERSON] вона не заперечує проти розірвання шлюбу та підтверджує викладі у позові обставини. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23.06.2001 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 374. Від подружнього життя спільних дітей сторони не мають. Подружні стосунки сторони припинили з причини того, що вони втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, через що, впродовж подружнього життя у них виникали конфлікти та непорозуміння між собою. Протягом двох останніх років позивач та відповідач проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, що також не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у зв'язку з чим примирення поміж ними неможливе. Спору про поділ майна сторони не мають. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved