Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просить припинити право власності відповідача [PERSON] на Ѕ частину будинку [ADDRESS] площею 30,05 кв.м. та виплатити з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації в Львівській області на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 90150,00 грн. Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] площею 30,05 кв.м., яка належала [PERSON] . Позов мотивує тим, що разом із відповідачем [PERSON] є співвласником на праві спільної часткової власності будинку [ADDRESS] , частка кожного із співвласників становить Ѕ частину будинку. Загальна площа будинку складає 60,1 кв.м, тобто кожен із співвласників має у будинку частку розміром 30,05 кв.м. Відповідачка набула право власності на Ѕ частку будинку в порядку спадкування, відповідно до свідоцтва про право на спадкування від 22.05.2001 року. З моменту набуття права власності на Ѕ частку вказаного будинку у 2001 році відповідачка жодного разу у будинку не була та будинком не цікавилась. В будинку вже багато років відключено газопостачання, електропостачання та водопостачання. Фактично будинок знаходиться у аварійному стані, не придатний для проживання і потребує капітального ремонту. Відповідачка будинком не цікавиться, ним не опікується та не вживає жодних заходів до його збереження. Більш того, відсутність згоди відповідачки на проведення капітального ремонту та відмова брати участь у такому ремонті,перешкоджаютьпозивачуналежним чином утримуватибудинок та вживатизаходів до його збереження. А тому з метою захисту своїх прав, як співвласника нерухомого майна будинку, позивач звернулася до суду з відповідним позовом, який просить задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в позові, та просив такі задоволити. Крім того, представив суду копії фотографій, які долучено судом до матеріалів справи, на підтвердження зазначених у позові покликань щодо аварійного стану будинку, який перебуває в занедбаному стані, що відтак перешкоджає позивачу, як співвласнику будинку, належним чином реалізовувати свої правомочності власника щодо безпершкодного користування та розпорядження таким на власний розсуд. Відповідач в судове засідання з розгляду даної справи не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. На подані нею заяви судом було декілька раз надіслано відповідача позовну заяву з додатками. Крім того, подала клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в задоволення якого судом відмовлено у зв`язку з необгрунтованістю такого та незазначенням відповідних підстав, які б перешкоджали відповідачу брати участь в розгляді справи особисто або через представника. Більше того, стороною відповідача наведено усі мотиви своїх заперечень на позов в поданому та скерованому на адресу суду відзиві на позов. Про витребування додаткових доказів на підтвердження заперечень позивних вимог відповідач клопотань не заявляла. Згідно поданого відповідачем [PERSON] відзиву на позов (а.с.108-109) остання просила відмовити позивачу у задоволення позовних вимог. Зазначила, що покликання сторони позивача про те, що вона з 2001 року жодного разу не була у будинку і не цікавилась ним є неправдою, оскільки позивачка не може підтвердити вказані твердження, так як у 2001 році їй взагалі було 12 років. І крім того, вона сама стала співвласником спірного будинку лише 27 травня 2020 року, звернувшись до суду з вказаним позовом вже на другий день після купівлі будинку. Подачу такого позову відповідач розцінює, як спробу позивача позбавити її права на частку у майні. Покликання позивача про незначний розмір частки відповідача у майні вважає хибними, оскільки розмір її частки є ідентичним розміру частки позивача та становить Ѕ частину будинку. Позивач з вимогою щодо проведення ремонту до відповідача не зверталась. Крім того, відповідач зазначила про те, що має намір проживати у своїй частині будинку, продавати таку не хоче, навпаки згодна викупити частину будинку позивачки, і навіть готова їй сплатити більше, ніж пропонує позивач - 100000,00 гривень. З представленою стороною позивача оцінкою будинку не погоджується і має намір провести свою оцінку. Незважаючи на те, що справа перебуває в провадженні 4 місяці, свого експертного дослідження відповідач не представила суду, жодних документів про укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом не надала. У зв`язку із цим суд вважає, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами та його дії спрямовані на затягування розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторони відповідача. Ухвалою судді від 10.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 26.08.200 року закрито підготовче провадження по справі, а справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 23.09.2020 року зупинено провадження по справі у зв`язку з заявленням головуючому судді відводу. Ухвалою судді від 29.09.2020 року провадження по справі поновлено. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] . Згідно долученої до матеріалів справи копії витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №210359369 від 27.05.2020 року (а.с.4) позивач [PERSON] є власником Ѕ частини будинку [ADDRESS] , право власності на яку набула на підставі договору дарування частини житлового будинку від 27.05.2020 року, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.5-6). Співвласником іншої частини будинку у вигляді Ѕ частини є відповідач [PERSON] , що підтверджується копією реєстраційного посвідчення від 25.05.2001 року (а.с.7). За змістом\~ст. 355 ч.ч.1,2 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Звертаючись до суду з даним позовом позивач [PERSON] обгрунтовує мотивованість та підставність подачі такого тим, що відповідач [PERSON] перешкоджає їй належним чином реалізовувати свої права, як співвласника будинку, оскільки відповідач починаючи з моменту набуття права на житло, тобто з 2001 року не була в будинку та таким не цікавилась, фактично будинок знаходиться у аварійному стані, не придатний для проживання і потребує капітального ремонту. Оскільки частка відповідача в будинку є 1/2 і таку виділити неможливо, а тому просить припинити право відповідача на частку в будинку з виплатою її вартості. Оцінюючи мотивованість та підставність заявленого позову на предмет його відповідності обставинам справи та вимогам чинного законодавства суд виходить з наступного. Статтею 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відтак, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-4 частини першої\~статті 365 ЦК України\~та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Саме ці обставини є визначальними при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-68цс14 від 02 липня 2014 року та від 15 травня 2013 року у справі за № 6-37 цс 13). Європейський суд з прав людини в своєму рішенні справа «Андрій Руденко проти України» від 21.12.2010 року вказав, що уряд зазначив, що справа не стосувалась позбавлення заявника його майна. Натомість вона стосувалась «перетворення майна заявника з однієї форми (частки у квартирі) в іншу форму - грошову. Можливість припинення права особи на частку в спільному майні без її згоди передбачена ст. 365 Кодексу, тоді як стаття 364 стосується ситуації, коли співвласник бажає виділення частки зі спільної власності та не проти одержання компенсації за свою частку в спільному майні. Суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 365 протилежна сторона повинна була завчасно внести вартість частки заявника у квартирі на депозитний рахунок суду першої інстанції. Це було і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні. Таким чином, аналіз наведених положень чинного законодавства свідчить про те, що заявлені в даній справі позовні вимоги стосуються не позбавлення відповідача права власності на будинок, а відтак порушення конституційного права на власність, а пов`язані з перетворенням права власності відповідача [PERSON] на частку в будинку в грошову форму. Згідно довідки №2598 від 27.05.2020 року, виданої ЛКП «Господар», встановлено, що у будинку [ADDRESS] , зареєстрованих осіб немає (а.с.8). Згідно представленого стороною позивача звіту про незалежну оцінку житлового будинку, загальною площею 60,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , здійсненого ТзОВ «Експерт Альянс Груп» (а.с.9-10) встановлено, що вартість будинку становить 180\~300,00 грн., а Ѕ частина будинку відповідно - 90\~150,00 грн. У відповідності до технічних висновків за результатами обстеження будинку за адресою: [ADDRESS] , здійснених ФОП [PERSON] , судом встановлено, що за результатами обстеження стін будинку можна зробити висновок, що їх технічний стан незадовільний, непридатний для проживання. Незадовільним та непридатним до використання є технічний стан димаря та горища. Загальний стан обстежених конструкцій аварійний, непридатний для проживання і будинок не підлягає ремонту чи посиленню через економічну недоцільність, а потребує повного демонтажу (а.с.33-39). Зважаючи на те, що будинок перебуває в стані непридатності для проживання тривалий час, суд робить висновок про те, що відповідач дійсно тривалий час будинком не займалась і такий не є необхідним для її особистого проживання. Таким відношенням до власності, яка є у спільному частковому володінні, користуванні та розпорядженні, порушує права іншого співвласника та якому ця частина необхідна для проживання. Для цього необхідно провести демонтаж. Зважаючи на невелику площу 30,05 кв.м. реально поділити спірний будинок без капіталовкладень неможливо. Оскільки згідно представленого позивачем висновку відновлення будинку неможливе, а лише зруйнування і будівництво нового, наміру відновлювати будинок відповідач немає та такого не висловлювала, лише зазначивши, що має намір проживати в будинку, а тому суд вважає за можливе припинити право відповідача на частку в будинку з виплатою компенсації. Зважаючи на вищенаведене суд вважає заявлений позов обґрунтованим та підставним, а відтак задовольняє його в повному обсязі. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір на загальну суму 1 742,30 грн. (901,50 грн.+840,80 грн.).

Outcome: approved