Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № DNHRRС07950012 від 11.01.2008 року відповідачка отримала кредит у розмірі 27500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.\~Відповідач підтвердив свою згоду на те, що написана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розсрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку щомісяця у період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 19.11.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 394020,90 грн., яка складається з наступного: 16418,74 грн. заборгованість за кредитом, 4385,38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 12941,82 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 36024,96 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 329455,48 грн., яка була задоволена за судовим наказом Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2008 року та за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2013 року, тому різниця заборгованості становить 64565,42 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штраф (фіксована частина), 3228,27 грн. штраф (процентна складова). Отже заборгованість до стягнення становить 68293,69 грн. Просить позов задовольнити . Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнає, надавши до суду заперечення, та в судовому засіданні пояснив, що позов не підлягає задоволенню, так як Покровським районним судом уже приймалося рішення, а саме видавався судовий наказ, за яким було стягнуто з відповідача за даним кредитним договором заборгованість у сумі 64565,42 грн., крім того 24.06.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення за позовом ПАТ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості, яке було частково задоволено, однак воно було скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.11.2015 року, та в задоволенні позову було відмовлено. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши представника відповідача, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що\~11.08.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № DNHRRС07950012, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 27500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.01.2011 р.\~ У встановлений договором строк відповідач зобовязання не виконав, в звязку з чим станом на 19.11.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 394020,90 грн., яка складається з: 16418,74 грн. заборгованість за кредитом, 4385,38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 12941,82 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 36024,96 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3228,27 грн. штраф (процентна складова). Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи 28.11.2008 року Покровським районним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ, за яким було стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 64565,42 грн. Згідно довідки старшого секретаря Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19.01.2016 року, а також копії акту № 16 від 20.01.2014 року вбачається, що вказаний судовий наказ знищено на підставі Переліку судових справ та документів діяльності суду із зазначенням строків їх зберігання, затверджений наказом Державної судової адміністрації України від 11.02.2010 року №22. Крім того, 04.04.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ «Акцент Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору № DNHRRС07950012 від 11.01.2008 року у розмірі 293155,81 грн., витрати на юридичну допомогу 3200 грн., судовий збір, солідарно стягнути з ПАТ «Акцент Банк», [PERSON] 10000 грн. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.20015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Однак, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.11.2015 року, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2015 року було скасовано та в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. З огляду на викладене, а також на те, що у відповідності до розяснень п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, але про стягнення яких банк з відповідним позовом до суду не звертався. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», заявлених у відповідності до ст.ст. 526,527,530,1054 ЦК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed