Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 014/8009/3138/73 від 16.01.2008р., яка станом на 22.10.2014р. складається з: - 43 410 грн. 60 коп. - сума заборгованості за кредитом; - 6 074 грн. 60 коп. - сума заборгованості по відсотках; - 94 987 грн. 91 коп. - пеня; а також понесені ним судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 26.01.2008р. між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 014/8009/3138/73, згідно якого позивач, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, надав відповідачу [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 16 478,00 доларів США, а відповідачка [PERSON] зобов'язалась повернути до 18.01.2015 року отримані від позивача кошти згідно умов договору, а також сплачувати відсотки за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки у розмірі 12,95% на рік. Однак, зобов'язавшись щомісяця здійснювати погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору № 014/8009/3138/73, відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 22.10.2014 року виникла заборгованість по вищезазначеному кредитному договору у розмірі 145 073,11 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності, і не заперечує проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, що дозволило суду визнати її неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В ході розгляду справи судом встановлено, що 16.01.2008р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 014/8009/3138/73, згідно п.1.1 якого позивач надав відповідачці [PERSON] грошові кошти в розмірі 16 468,00 доларів США. Згідно п.1.2 вищезазначеного договору, відповідач [PERSON] зобов'язався щомісяця повертати позивачу суму мінімально необхідного платежу, а також сплачувати відсотки за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки у розмірі 12,95% на рік. Проте, як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № 014/8009/3138/73, через невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, утворилась заборгованість, яка станом на 22.10.2014р. складає 145 073,11 грн., а саме: - 43 410 грн. 60 коп. - сума заборгованості за кредитом; - 6 074 грн. 60 коп. - сума заборгованості по відсотках; - 94 987 грн. 91 коп. - пеня. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту та відсотках вважає обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Разом з цим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 94 987,91 грн. - суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно рішення Конституційного Суду України N 7-рп/2013 від 11.07.2013р., Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відповідно до ч.3 ст.13 ЦК України, зловживання правом не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, правом на позов про стягнення суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, що виникло у позивача після несплати відповідачем чергового платежу - позивач не скористався, що потягло за собою перетворення пені з засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Враховуючи вищевикладене, та, встановивши, що, розмір пені у сумі 94 987,91 грн. значно перевищує розмір збитків, завданих позивачу, суд вважає необхідним, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити нарахований позивачем розмір пені до 20 000 грн. При цьому, задовольняючи частково вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором, суд також вважає необхідним, на підставі ст.88 ЦПК України, задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним, та документально підтверджених судових витрат.

Outcome: partial