Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати зареєстрований 03 серпня 2016 року шлюб з [PERSON] , посилаючись на те, що від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , а спільне життя з відповідачем неможливе через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на сімейні обов`язки, через що між ними часто виникають сварки, які негативно впливають на їх здоров`я. Вони втратили почуття поваги один до одного. Спільного господарства вони не ведуть. Сім`я їх розпалася і зберегти шлюб неможливо. Ухвалою суду від 16 липня 2020 року суд постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 27 серпня 2020 року ухвалою суду сторонам надано строк для примирення за клопотанням відповідача, в зв`язку з чим провадження у справі зупинено. По спливу строку для примирення позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності і підтримку позову, оскільки примирення між ними з відповідачем не відбулося. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 серпня 2016 року Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом №242. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене та зважаючи на фактичну відсутність сімейних відносин між сторонами, суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розлучення є виваженим і свідомим, причини, з якої вона наполягає на розірванні шлюбу, - обґрунтованими. Поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має, наданий судом строк для примирення результатів не дав. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved