Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідача про припинення права власності на частку у спільному майні, мотивуючи тим, що йому на праві власності належить 5/6 частин [ADDRESS], а відповідачу належить 1/6 частка спірної квартири. З відповідачем вони не прийшли до згоди щодо добровільного розподілу зазначеної спірної квартири, оскільки не можливо виділити сторонам ізольовані жилі приміщення із самостійним виходом, які можуть використовуватись як окремі жилі приміщення. В зв'язку з чим просить припинити право власності [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/6 частини зазначеної квартири, в якості компенсації за її частку в спільному майні, визнати за [PERSON], право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити з урахуванням висновку експерта. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на свої письмові заперечення, та не погодилась з висновком експерта, посилаючись на те, що ціна за 1/6 частку квартиру занижена. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, пояснення експерта, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до свідоцтва №64 про право власності на житло, виданого Херсонським суднобудівельним-судноремонтним заводом ДАСК «Укррічфлот» 31.08.1993р. та зареєстрованого Херсонським бюро технічної інвентаризації 26.10.1993р. за №9063 в книзі 23, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та її батькам [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 05.11.1993р. виданого Суворовським відділом РАГС м.Херсона, актовий запис № 596, який було укладено між [PERSON] та [PERSON], позивачу було присвоєно прізвище [PERSON] [INFO] батьки позивача [PERSON] та [PERSON] загинули. Після їх смерті відкрилась спадщина. Спадкування здійснювалось за законом. Право на спадкування у першій черзі за законом після смерті [PERSON] мала [PERSON], а після смерті [PERSON] право на спадкування мали позивачка і мати спадкодавця [PERSON]. До складу спадкового майна входили 23 частини зазначеної квартири. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті спадкоємцем за заповітом була [PERSON] 16.07.2010р. Другою Херсонською державною нотаріальною конторою [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на 13 частину квартири [ADDRESS] та після смерті матері [PERSON] на 16 частину квартири, зареєстровані в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 19.07.2010р. за реєстраційним номером: 29821723. Таким чином, належна позивачу частка в квартирі складає 56 частин. На підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14.12.2011р. по справі №2-64611 за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 16 частину квартири [ADDRESS] та зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.04.2012р.. Зазначена квартира розташована на третьому поверсі трьохповерхового будинку і складається з трьох житлових кімнат площею 47,4 кв.м., кухні площею 6,8 кв.м., ванної кімнати площею 2,8 кв.м., туалету площею 1,0 кв.м., та коридорів площею 5,7 кв.м., 5,9 кв.м.. Загальна площа квартири складає 70,8 кв.м., відповідно до технічного паспорту на квартиру, який міститься в матеріалах справи. З вересня 2009р. квартира в цілому знаходиться на утриманні позивача,вона сплачує всі необхідні платежі, робить поточні ремонти. Крім того, в період з 2009-2010рр. позивачем були встановлені віконні решітки і металеві вхідні двері на суму 10,125 грн. та квартира була обладнана сигналізацією вартістю 11 790 грн., що підтверджується копіями накладних та квитанцій, які містяться в матеріалах справи. Відповідач є громадянкою Російської Федерації, постійно проживає в м. Москва, забезпечена житлом, що не заперечувалось сторонами по справі, участі в утриманні квартири не приймає. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. З пояснень осіб, які беруть участь в справі, поданих до матеріалів справи доказів вбачається, що частка відповідача в квартирі є незначною. Представник відповідача в судовому засіданні не погодилися, що спільне використання зазначеної квартири є недоцільним. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 64/2013 від 29.11.2013 року, розподілити квартири [ADDRESS] є неможливим. Також відповідно до цього ж висновку, вартість квартири [ADDRESS] становить 300263 грн., а 1/6 частина цієї квартири становить 50044 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до квитанції № ПН30757К від 09.01.2014 року, внесено на депозит суду вартість частки [PERSON] визначеної висновком експертизи, а саме 50044,00 грн. Згідно ст.316 ЦК України - правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст.317 ЦК України - власникові належать права володіння користування та розпорядження майном. Ст.319 ЦК України надає право власнику володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України - право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На думку суду, оскільки частка відповідача є незначною, відповідач є громадянкою іншої держави, де постійно проживає, як встановлено в судовому засідання, отже таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, реальний розподіл майна є неможливим то, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачка не спростувала доводи позивача щодо заявлених вимог і позовні вимоги не можна визнати такими, що не підлягають задоволенню. Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 500,44 грн., так як судовий збір у розмірі 431,00 грн. сплачений позивачем відповідно до квитанції № ПН96117К від 12.07.2013 року та судовий збір у розмірі 70,00 грн. був сплачений 13.01.2014 року відповідно до квитанції № ПН52707К. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. 365 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved