Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 431605751 від 08 вересня 2014 року в розмірі 72714,04 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 08 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 431605751. Відповідно до умов кредитного договору № № 431605751 від 08 вересня 2014 року відповідач зобов'язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в повному обсязі, у строки та на умовах, передбачених цим договором. ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» повністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором № 431605751 від 08 вересня 2014 року та надав відповідачу кредит на умовах передбачених договором, відповідач кредит отримала, але свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконала, в результаті чого, утворилась заборгованість у розмірі 72714,04 гривень з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 26411,94 гривень; сума заборгованості за відсотками в розмірі 6,92 гривень; сума заборгованості за платою за управління кредитом в розмірі 31795,18 гривень; заборгованість за пенею в розмірі 14500,00 гривень. 14 липня 2017 року між ТОВ «ФК ЦФР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого останнє внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості замінює ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та набуло права грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань боржників, в тому числі і право вимоги за кредитним договором № 431605751 від 08 вересня 2014 року. На виконання умов договору про відступлення права вимоги від 14 липня 2017 року позивачем на адресу відповідача, що вказана в кредитному договорі № 431605751 від 08 вересня 2014 року, направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та про порядок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Всупереч умовам кредитного договору № 431605751 від 08 вересня 2014 року, незважаючи на повідомлення позивача, відповідач не виконала свої зобов'язання, жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора не здійснив, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2018 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду клопотання, заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, також просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань сторонами не надано. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 08 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 431605751, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надала відповідачу кредит у розмірі 29000,00 гривень, шляхом перерахування на її рахунок, на строк 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних, а відповідач зобов'язалася повернути кредит та внести плату за кредитом, шляхом перерахування на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» щомісячного платежу в розмірі 3,49% від суми кредиту, що становить 1012,10 гривень. Відповідно п. 6 кредитного договору № 431605751 від 08 вересня 2014 року до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять плата за річною відсотковою ставкою, разова плата та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту; щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів; разова плата за кредитом в розмірі 1000,00 гривень, справляється за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання. За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором № 431605751 від 08 вересня 2014 року, а саме за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або внесення плати за кредитом, відповідач зобов'язалася сплатити пеню в розмірі 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення. ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» повністю виконала свої зобов'язання за кредитним договором № 431605751 від 08 вересня 2014 року та надала відповідачу кредит на умовах передбачених договором, про що свідчить копія платіжного доручення № І48254933 від 08 вересня 2014 року, відповідач кредит отримала, але свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконала, в результаті чого станом на 14 липня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 72714,04 гривень з яких: - заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 26411,94 гривень; - заборгованість за відсотками в розмірі 6,92 гривень; - заборгованість за платою за управління кредитом в розмірі 31795,18 гривень; - заборгованість за пенею в розмірі 14500,00 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором № 431605751 від 08 вересня 2014 року. Також судом встановлено, що 14 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимог, відповідно до умов якого Кредитор передав (відступив), а Новий кредитор прийняв права грошової вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 431605751 від 08 вересня 2014 року, про що свідчать дані витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 20170714 від 14 липня 2017 року. Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» замінює ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у кредитних договорах, що входять до нього та набуває його права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON], включаючи право вимагати від боржника належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором № 431605751 від 08 вересня 2014 року у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № 431605751 від 08 вересня 2014 року не виконала, суд вважає що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, при цьому стягненню підлягає сума боргу за основною сумою боргу, за відсотками та сума пені в загальному розмірі 40918,86 гривень. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за платою за управління кредитом в розмірі 31795,18 гривень, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки; відшкодування збитків. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов'язання, у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за управління кредитом в розмірі 31795,18 гривень задоволенню не підлягають за їх безпідставністю, оскільки такий вид відповідальності, як «плата за управління кредитом» не передбачений ні умовами кредитного договору № 431605751 від 08 вересня 2014 року, ні нормами діючого законодавства, при цьому враховує, що статтею ст. 611 ЦК України визначено, що правовими наслідками порушення зобов'язання є сплата неустойки та/або відшкодування збитків. Також суд враховує, що позивачем не надано доказів про те, що «плата за управління кредитом» є пенею, штрафом, збитками, при цьому за порушення умов кредитного договору № 431605751 від 08 вересня 2014 року суд стягнув з відповідача суму заборгованості за пенею в розмірі 14500,00 гривень. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача, та стягує з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 431605751 від 08 вересня 2014 року в загальному розмірі 40918,86 гривень (40918,86 гривень = 26411,94 гривень (заборгованість за основною сумою боргу) + 6,92 гривень (сума заборгованості за відсотками) + 14500,00 гривень (заборгованість за пенею). Відповідно до платіжного доручення № 3101 від 10 травня 2018 року при пред'явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial