Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 221 910,14 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 10 липня 2015 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав в позику грошові кошти у розмірі 392 000,00 грн. із кінцевим терміном повернення коштів до 20.07.2015 року. Після спливу строку зазначеного в розписці для повернення грошових коштів, відповідачем було повернуто 172 000,00 грн., а залишок у розмірі 220 000,00 грн. повертати відмовився через скрутне матеріальне становище. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму позики з урахуванням інфляції та 3% річних на загальну суму 221 910,14 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, однак представником позивача [PERSON] до суду подано заяву про розгляд справи без її участі, в заяві вказала, що позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, 10 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 392,000,00 грн. із строком повернення до 20.07.2015 р. (а.с. 6). Відповідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За повідомленням позивача, після спливу строку для повернення грошових коштів відповідачем було повернуто частину грошових коштів у розмірі 172 000,00 грн. З урахуванням повернутих коштів залишкова сума заборгованості за договором позики складає 220 000,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 220 000 грн., 3 % річних за період з 21.07.2015 року по 21.03.2016 року у розмірі 4 430 грн. 14 коп. та індекс інфляції за період з 01.08.2015 року по 29.02.2016 року в сумі 7 480 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. За повідомленням позивача 25.04.2016 року відповідач перерахував заборгованість у розмірі 10 000 грн. У зв'язку з цим залишок боргу з урахуванням положень ч. 2 ст. 625 ЦК України становить в сумі 221 910,14 грн. У спростування викладених обставин буди яких доказів відповідачем суду не надано. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, з урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача. на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2 219 грн. 10 коп.

Outcome: approved