Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, надалі уточненим, у якому просить суд визнати незаконними дії контролера відповідача щодо складення акту №770 від 10.03.2017 року про порушення ним пломби на приладі обліку користування газом у його квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] та самовільного відновлення газопостачання (далі по тексту - Спірний акт), зобов'язавши відповідача провести перерахунок нарахованої йому заборгованості шляхом скасування нарахованих сум збитків у розмірі 902 грн. 58 коп. Умотивував свої вимоги тим, що у 2015 році його квартиру було відключено від газопостачання шляхом пломбування, однак у тому ж році він сплатив заборгованість, але постачання газу до його квартири відновлено так і не було. Надалі, у 2017 році, він отримав Спірний акт стосовно того, що, начебто, в його квартирі без дозволу відповідача було порушено пломбу на приборі обліку газу та відновлено газопостачання, однак даний акт було складено з порушенням, так як він цього акту не бачив та його не підписував. Також, 20 квітня 2017 року комісія відповідача на своєму засіданні розглянула зазначений акт за його відсутності та нарахувала йому збитки, чим порушила його право на захист. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнені позовні вимоги у повному обсязі на підставах, зазначених у позові. Представник відповідача пред'явлених позовних вимог не визнав, посилаючись, зокрема, на те, що дії працівника відповідача при складенні Спірного акту були правомірними, а доводи позивача - надуманими, так як останній особисто підписав акт без унесення зауважень, що свідчить про його обізнаність з порушенням ним правил газоспоживання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, 10 березня 2017 року при проведенні працівником відповідача за участі позивача у його квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], технічної перевірки газоспоживання, було виявлено порушення п. 1, п. п. 2 Глави 2 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, яке полягало у несанкціонованому відновленні газоспоживання, порушення цілісності пломби вального матеріалу, доступ газує, що було зафіксовано у Спірному акті із зазначенням дати засідання Комісії Оператора ГРМ із розгляду цього акту, який було підписано особисто позивачем без унесення зауважень, другий примірник Акту було надано позивачу (а.с.30 та зі зворот.боку). Тому доводи позивача щодо необізнаності про існування Спірного акту суд уважає такими, що на увагу не заслуговують. 20 квітня 2017 року на засіданні Комісії Оператора ГРМ із розгляду Спірного акту було розраховано необлікований об'єм та обсяг природного газу і його вартість у розмірі 902 грн. 58 коп. (а.с.31). Із зазначених позивачем предмету та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність складання працівником відповідача Спірного акту. Зі змісту ст. ст. 11 та 15 ЦК України випливає, що цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення або визнання порушених чи оспорюваних прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів викладений у ст. 16 ЦК України. У зв'язку з цим є підстави стверджувати, що власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права, який частіше за все прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Позаяк Спірний акт було складено працівником відповідача, який діяв як посадова особа і на підставі відповідних положень Кодексу газорозподільних систем, а відтак визнання незаконними дій лише щодо факту складення Акту, які не встановлюють для позивача будь-яких обов'язків, окрім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту цивільних прав. Із цього можливо зробити висновок, що Спірний акт може бути визнаний в якості доказу при вирішенні іншого спору, де б оспорювались дії та рішення, які є обов'язковими до виконання, наприклад, при визнанні дій відповідача щодо відключення від газоспоживання неправомірними та відшкодуванні завданої таким відключенням шкоди, при вирішенні якого суд зобов'язаний буде дати оцінку вказаному Акту. Однак таких позовних вимог позивач не заявляв. Суд уважає, що наведене стосується також і вимог позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок нарахованої йому заборгованості шляхом скасування нарахованих сум збитків у розмірі 902 грн. 58 коп., оскільки ці вимоги є похідними від вимог про визнання незаконними дій контролера відповідача щодо складення Спірного акту. Отже, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову. Судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed