Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 1063 грн. 96 коп. та моральну шкоду в сумі 20 000 грн. 00 коп., заподіяних йому 23 серпня 2013 року внаслідок бездіяльності Управління житлово - комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради щодо незадовільного експлуатаційного утримання дорожнього покриття по вул.Челюскіна в м.Ніжині, через що він потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, відкритий перелом правої ліктьової кістки зі зміщенням, забій передньої черевної стінки, забійної рани правої надбровної дуги, множинні ссадна верхніх кінцівок. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2013 року виконуючого обов'язки начальника Ніжинського управління житлово-комунального господарства та будівництва [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.140 ч.4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 850 грн. штрафу, відповідно до якої встановлено, що [PERSON], будучи відповідальною особою під час виконання функційних обов'язків, порушив правила, норми і стандарти ДСТУ 3587-97, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулиць, не в повній мірі провів заходи по ліквідації ямковості в м.Ніжині по вул.Челюскіна, що призвело до ДТП, в якій отримані механічні пошкодження мопеда «Вайпер» та тілесні ушкодження [PERSON] Згідно з постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2013 року начальник управління житлово-комунального господарства та будівництва [PERSON], будучи відповідальною особою, не виконав вимоги приписів ДАІ № 38,39,40 від 11.07.2013 року та № 25, 46 від 23.08.2013 року щодо усунення порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме: не обладнав місця концентрації дорожньо-транспортних пригод технічними засобами, не здійснив організацію дорожнього руху дорожніми знаками та розміткою, не ліквідував ямковість по вул.Березанській та вул.Челюскіна від №25 до №31, чим порушив ст.12 Закону України «Про дорожній рух», за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.188-28 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 255 грн. штрафу. Під час ДТП на дорозі по вул.Челюскіна в м.Ніжині попереджувального дорожнього знаку 1.12 «Вибоїна» не було встановлено, а вже після пригоди через декілька днів відповідачем на вул.Овдіївська та вул.Челюскіна були вчинені дії по розміщенню попереджувальних знаків. Наявність на дорожньому покритті вибоїн та ям, глибина яких сягає більше 10 см. та діаметром майже 1,5 м. вказує на протиправну поведінку (бездіяльність) з боку відповідача і саме це свідчить про його вину в незабезпеченні контролю та неналежній організації утримання дороги і причинний зв'язок між бездіяльністю відповідача та заподіяння позивачу тілесних ушкоджень, а отже і завданням матеріальної шкоди та моральних страждань. Дорога по вул.Челюскіна перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Ніжина, включена до переліку об'єктів комунальної власності та знаходиться на балансі управління житлово-комунального господарства та будівництва, яке як самостійний орган місцевого самоврядування, підзвітний і підконтрольний Ніжинській міській раді і підпорядкований виконавчому комітету повинно нести відповідальність за завдану шкоду. Через ДТП, у яке позивач потрапив 23.08.2013 року, він та його рідні пережили нервовий стрес, на довгий час втратили спокій, знаходилися в шоковому стані. На його лікування було затрачено велику суму коштів, які були позичені у знайомих та друзів, вказаний розмір матеріальної шкоди в позові не є вичерпним, ним затрачено значно більше коштів на лікування та відновлення організму, проте в силу юридичної необізнаності не збереглися письмові докази на придбання необхідного. У зв'язку з численними забійними травмами та переломом верхньої кінцівки він довгий час потребував додаткового догляду, в результаті чого був порушений нормальний спосіб його життя. Оскільки на його утриманні знаходиться малолітня дитина, до роботи він зможе повернутися за рекомендаціями лікарів тільки в кращому випадку наприкінці весни 2014 року, відповідно весь цей проміжок часу з кінця серпня 2013 року його сім'я змушена виживати за рахунок соціальної допомоги на дитину, яка є мінімальною. Його постійно не полишають хвилювання з приводу фізичного і морального стану. Вважає, що отримані ним травми ще будуть багато років самим негативним чином впливати на життєдіяльність організму, перелом руки назавжди стане на заваді бути успішним у оволодінні будівельними професіями, що в свою чергу постійно в подальшому буде знаходити своє негативне відображення на добробуті його сім'ї. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов за вищевикладених обставин і просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 1063 грн. 96 коп, які він витратив на придбання медикаментів, та компенсацію моральної шкоди, яку він оцінює в 20 000 грн. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] з викладених в позові підстав. Представник відповідача - Управління житлово - комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Віротченко К.А. в судовому засіданні не визнала позов, надавши письмове заперечення, і пояснила, що звернення [PERSON] з позовом є передчасним, оскільки проводиться кримінальне провадження з призначенням експертиз і позивачем не надано доказів відсутності його вини у вчиненні ДТП, зокрема, не зазначена швидкість його руху, технічна справність мопеда, не наданий розрахунок витрат. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору - Ніжинської міської ради Чернігівської області та начальник Управління житлово - комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради [PERSON]. в судове засідання не з'явилися, надавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про невизнання позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт отримання [PERSON] тілесних ушкоджень 23 серпня 2013 року під час ДТП, на місці якого він перебував. Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Судом встановлено, що 23 серпня 2013 року [PERSON], керуючи мопедом «Вайпер» та рухаючись по вул.Челюскіна в м.Ніжині, потратив у дорожньо-транспортну пригоду. Внаслідок цієї події він отримав закриту черепно-мозгову травму, струс головного мозку, відкритий перелом правої ліктьової кістки зі зміщенням, забій передньої черевної стінки, забійної рани правої надбровної дуги, множинні ссадна верхніх кінцівок, що підтверджується довідкою Ніжинської центральної міської лікарні ім.Миколи Галицького Ніжинської міської ради Чернігівської області (а.с.13) і знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні лікарні з 23 серпня 2013 року по 16 жовтня 2013 року відповідно до історії хвороби №8274. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2013 року виконуючого обов»язки начальника Ніжинського управління житлово-комунального господарства та будівництва [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.140 ч.4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 850 грн. штрафу, відповідно до якої встановлено, що [PERSON], будучи відповідальною особою під час виконання функційних обов'язків, порушив правила, норми і стандарти ДСТУ 3587-97, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулиць, не в повній мірі провів заходи по ліквідації ямковості в м.Ніжині по вул.Челюскіна, що призвело до ДТП, в якій отримані механічні пошкодження мопеда «Вайпер» та тілесні ушкодження позивачем. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2013 року начальника управління житлово-комунального господарства та будівництва [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.188-28 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 255 грн. штрафу, згідно якої встановлено, що [PERSON]., будучи відповідальною особою, не виконав вимоги приписів ДАІ № 38,39,40 від 11.07.2013 року та № 25, 46 від 23.08.2013 року щодо усунення порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме: не обладнав місця концентрації дорожньо-транспортних пригод технічними засобами, не здійснив організацію дорожнього руху дорожніми знаками та розміткою, не ліквідував ямковість по вул.Березанській та вул.Челюскіна від №25 до №31, чим порушив ст.12 Закону України «Про дорожній рух». Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Дорога по вул.Челюскіна перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Ніжина, включена до переліку об'єктів комунальної власності та знаходиться на балансі управління житлово-комунального господарства та будівництва, яке як самостійний орган місцевого самоврядування, підзвітний і підконтрольний Ніжинській міській раді і підпорядкований виконавчому комітету повинно нести відповідальність за завдану шкоду. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Стаття 17 вказаного Закону зазначає, що управління функціюванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. Статтею 19 Закону передбачено, що основними обов'язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами. Стаття 21 Закону України «Про автомобільні дороги» встановлює, що органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; розміщення технічних засобів організації дорожнього руху; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом. Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Статтею 24 вказаного Закону передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Згідно Державного стандарту України 3587-97 автомобільні дороги, вулиці, дороги населених пунктів і залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації дотримуватися в справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів і пішоходів. Покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Як зазначено в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 р. з наступними змінами, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, при вирішенні даного спору з'ясуванню підлягають: наявність шкоди (майнової та моральної) та причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та завданою шкодою. Суд вважає доведеними підстави відповідальності Управління житлово - комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради за заподіяну шкоду здоров'ю позивача, що призвело до матеріальних витрат, фізичних та душевних страждань останнього, враховуючи, що постанова суду від 08.10.2013 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.140 ч.4 КУпАП, в якій встановлено причинний зв'язок між порушенням ним норм і стандартів ДСТУ 3587-97, неприйняттям заходів по ліквідації ямковості по вул.Челюскіна в м.Ніжині і отриманням тілесних ушкоджень [PERSON] внаслідок ДТП, є чинною, не оскаржувалася [PERSON]. і невиконання ним своїх посадових обов'язків має прямий причинний зв'язок з наслідками ДТП. У результаті отриманих тілесних ушкоджень позивач поніс витрати на придбання медикаментів на загальну суму 1063 рн. 96 коп. Ці витрати на лікування підтверджені наданими до суду письмовими доказами - копіями чеків (а.с.8-9) . Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Позивачу заподіяна моральна шкода, яка виразилися в стресовому стані в момент нанесення тілесних ушкоджень, необхідністю тривалого лікування, завданням болю, фізичних стражданнь та втраті нормальних життєвих зв'язків. Компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 2500 грн. суд вважає достатньою для поновлення фізичного та психічного стану позивача після отриманих ним тілесних ушкоджень та перенесеного стресу з можливістю поновлення ним соціальних та життєвих зв`язків. З відповідача слід стягнути на користь позивача 1461 грн. 60 коп. витрат на правову допомогу згідно наданого розрахунку. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 429 грн. 40 коп.

Outcome: partial