Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його підставність тим, що він, [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] приходиться йому колишньою дружиною, місце проживання якої було зареєстроване у належному йому житловому будинку за його згоди після реєстрації шлюбу, утім шлюб між ними розірвано та відповідач фактично не проживає у вказаному будинку з квітня 2017 року, у зв`язку із чим вона залишила постійне місце проживання і з того часу у спірному об`єкті нерухомості не проживає, не несе жодних зобов`язань щодо утримання майна, тому позивач вважає, що [PERSON] втратила право на користування належним йому житлом. Оскільки відповідач не бажає самостійно знятися з реєстрації місця проживання, а даний факт перешкоджає йому як власнику повною мірою здійснювати свої правомочності щодо належного майна, вказане стало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 25.04.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надав, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.06.2003 року (а.с.4). Право власності зареєстроване за позивачем 20.06.2003 КП «Віннице обласне об`єднане БТІ», на що вказує штемпель відповідного змісту на звороті договору. Судом встановлено, що вулицю [INFO] перейменовано на вулицю [INFO] в с. Ясенка (а.с.3 на звороті). Згідно із записами у домовій книзі на вищевказане домоволодіння встановлено, що місце проживання відповідача було зареєстроване у житловому будинку за [ADDRESS] , на що вказує штемпель відповідного змісту (а.с.8, 9). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 01.08.2017 (а.с.6). Вказане рішення суду набрало законної сили 22.08.2017. Як убачається із довідки виданої Лукашівською сільською радою 12.03.2019 за №192 (а.с.5), гр. [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає з квітня 2017 року. Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача, такою, що втратила право користування належним його житловим будинком. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є власником спірного житлового будинку, відповідач була зареєстрована у належному позивачеві будинку як його дружина після реєстрації шлюбу. Відповідач вибула із зазначеного житлового будинку, не проживає більш як рік, відтак має постійне місце проживання. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна, відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України. За таких обставин суд задовольняє позов у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved