Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року у розмірі 20758,98 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20 серпня 2015 року складає 483971,25 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 06 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/1150/82/84286, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 15000,00 доларів США строком до 06 березня 2017 року із сплатою 14% річних. Відповідач зобовязалася здійснювати погашення кредиту щомісячно згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів, а також сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі визначеному кредитним договором № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року. За порушення строків повернення суми кредиту процентів за користування кредитом та комісій, передбачених кредитним договором № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року, відповідач зобовязалася сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а у випадку невиконання умов вказаного кредитного договору відповідач зобовязалася достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів. 25 березня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 014/1150/82/84286/1, відповідно до умов якої відповідачу, тимчасово, на період з 25 березня 2009 року до 25 березня 2010 року зменшено розмір щомісячного платежу за кредитним договором № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року до розміру процентів встановлено кредитні канікули. 17 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 014/1150/82/84286/2 до кредитного договору № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року, відповідно до умов якої сторони домовились збільшити строк кредиту на 93 календарних місяців у звязку із чим встановлено дату остаточного погашення кредиту 06 грудня 2024 року. Відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року, у звязку з чим утворилася заборгованість у загальній сумі 20758,98 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20 серпня 2015 року складає 483971,25 гривень. З метою погашення простроченої заборгованості за кредитним договором № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року позивачем направлялися відповідачу вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, проте вимоги позивача залишено без задоволення, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Відповідач звернулася до суду до Публічного акціонерного товариства [PERSON] Аваль в особі Харківської обласної дирекції [PERSON] Аваль з зустрічним позовом та просить визнати недійсним кредитний договір № 014/1150/82/84286, укладений 06 березня 2007 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] Аваль в особі Харківської обласної дирекції [PERSON] Аваль та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 06 березня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 014/1150/82/84286, відповідно до умов якого ПАТ «[PERSON] Аваль» в особі Харківської обласної дирекції [PERSON] Аваль надав [PERSON] споживчий кредит у розмірі 15000,00 доларів США, а остання зобовязалася повернути кредит в іноземній валюті та сплатити відсотки в порядку і на умовах, визначених договором. На думку [PERSON] кредитний договір № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року укладено з істотними порушеннями законодавства, що заперечує його дійсність, виходячи з наступного. ПАТ [PERSON] Аваль при укладенні кредитного договору № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року не надав доказів наявності у нього Генеральної ліцензії та письмового дозволу НБУ. Крім того, на день укладення кредитного договору № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року іноземний курс валюти становив 1 долар США = 5,05 гривень (комерційний курс), на день звернення до суду з позовом курс 1 долара США становить 23,8846 гривень (курс НБУ), а отже існує істотна зміна становища щодо виконання боргових зобовязань за кредитним договором; з підвищенням курсу іноземної валюти сума боргу значно зросла, у звязку з чим значно погіршився фінансовий стан позивача за зустрічним позовом. Фінансова криза є надзвичайною подією, яка визначається законом як непереборна сила. При цьому її надзвичайність вказує світовий глобальний масштаб кризи, її великі, негативні, невідворотні наслідки, які не залежать ні від волі людини, ні від волі окремих держав та не могли бути ніким передбачені. Подальше виконання кредитного договору № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року на вказаних умовах порушує принцип справедливості цивільно-правових відносин. Зокрема, несправедливими є умови кредитного договору № 014/1150/82/84286 в частині надання кредиту в доларах США, що значно погіршує становище позичальника, як споживача порівняно зі позикодавцем при настанні певних подій, оскільки умовами договору передбачено погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом також у доларах США. Умови договору є несправедливим, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Крім того, позивач за зустрічним позовом не була повідомлена у встановленому законом порядку про тип кредитної ставки. Оскільки в договорі кредиту № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року не визначено тип відсоткової ставки фіксованої або змінної, то між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, а отже кредитний договір № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року є неукладеним. Представник Публічного акціонерного товариства [PERSON] Аваль [PERSON], який діє на підставі довіреності № 510/15-Н від 05 вересня 2015 року в судовому засіданні підтримав вимоги позивача в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечував просив в його задоволенні відмовити за безпідставністю та недоведеністю вимог, оскільки відповідач не зазначила жодної обставини, яка на відповідно до норм діючого законодавства є підставою вважати договір кредиту № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року неукладеним, також вказав, що позивач має Генеральну ліцензію Національного Банку України на здійснення валютних операцій, тому посилання відповідача на відсутність дозволу на здійснення таких операцій безпідставні. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що договір кредиту № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року є неукладеним, тому вона звернулась до позивача із зустрічним позовом, вимоги за яким підтримала, просила їх задовольнити, з підстав зазначених у зустрічному позові. Відповідач не заперечувала, що дійсно уклала з позивачем договір кредиту № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року, отримала в борг грошові кошти в розмірі 15000,00 доларів США має заборгованість по виплаті цього кредиту. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 06 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/1150/82/84286, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у виді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 15000,00 доларів США на строк до 06 березня 2017 року з процентною ставкою за користування кредитом 14% річних. Відповідач зобовязалася повернути суму отриманого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку, також виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. Відповідач зобовязалася здійснювати погашення кредиту щомісячно згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів, а також сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі визначеному кредитним договором № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року. За порушення строків повернення суми кредиту процентів за користування кредитом та комісій, передбачених кредитним договором № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року, відповідач зобовязалася сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу та штраф 20,00 гривень за кожний день прострочення. 25 березня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 014/1150/82/84286/1, відповідно до умов якої відповідачу, тимчасово, на період з 25 березня 2009 року до 25 березня 2010 року зменшено розмір щомісячного платежу за кредитним договором № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року до розміру процентів встановлено кредитні канікули. 17 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 014/1150/82/84286/2 до кредитного договору № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року, відповідно до умов якої сторони домовились збільшити строк кредиту на 93 календарних місяців у звязку із чим встановлено дату остаточного погашення кредиту 06 грудня 2024 року. Відповідач свої зобовязання за договором кредиту № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року не виконує, в результаті чого станом на 20 серпня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 20758,98 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20 серпня 2015 року складає 483971,25 гривень, з яких: -заборгованість за кредитом у розмірі 11773,06 долари США, що складає еквівалент 259786,38 гривень; - заборгованість по сплаті відсотків за кредитом у розмірі 2942,53 долари США, що складає еквівалент 64930,38 гривень; -пеня у розмірі 6043,39 долари США, що складає еквівалент 133354,49 гривень. Сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконала, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у примусовому порядку, а позов задоволенню в повному обсязі. Стосовно вимог відповідача за зустрічним позовом суд приходить до наступного. Загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, викладені в статті 203 ЦК України, якою передбачено що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учаснику правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з правилом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Суд, аналізуючи доводи позивача за зустрічним позовом в їх сукупності з наданими доказами приходить до висновку що вимоги [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року задоволенню не підлягають оскільки обставини на які посилається позивач за зустрічним позовом, як-то: надання кредиту в іноземній валюті, а не в національній валюті гривні; утворення світової фінансової кризи як непереборної сили; несправедливість умов договору в частині, що стосується покладення ризиків знецінення національної валюти на кредитора, а не на субєкт підприємницької діяльності фінансову установу, яка надає фінансові послуги; неповідомлення ПАТ [PERSON] Аваль відповідача про тип кредитної ставки - не є підставами з якими норми діючого законодавства, зокрема стаття 203 ЦК України, повязують визнання правочину недійсним, при цьому вважає вказані обставини надуманими оскільки відповідач при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті, а положення щодо кредитної ставки міститься в укладеному відповідачем з позивачем кредитному договорі № 014/1150/82/84286 від 06 березня 2007 року, тому суд відмовляє відповідачу в задоволенні вимог про визнання кредитного договору недійсним. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу, відмовляє відповідачу в задоволенні вимог за зустрічним позовом та на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягує з відповідача на користь позивача, а судові витрати понесені відповідачем відносить за її рахунок.

Outcome: approved