Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, мотивуючи тим, що йому належить земельна ділянка площею 0,0189 а, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. На даній земельній ділянці розташований житловий будинок. Користувачем суміжної земельної ділянки є Чорноморський біосферний заповідник НАН України. 10.05.2011 року між позивачем, з одного боку та Чорноморським біосферним заповідником НАН України, з другого, укладено договір встановлення земельного сервітуту. Умовами даного договору передбачено, що заповідник встановлює безоплатний постійний земельний сервітут на земельну ділянку для землекористувачів сусідньої ділянки ([PERSON], [PERSON].) на проїзд транспортними засобами та прохід через земельну ділянку заповідника до дороги загального користування, згідно плану меж зони дії земельного сервітуту. Даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у книзі реєстрації обтяжень, обмежень (сервітутів) 22.12.2011 року. У звязку з тим, що директор Чорноморського біосферного заповідника на даний час чинить перешкоди у проїзді до земельної ділянки, що належить позивачеві, він вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду і просить зобовязати відповідача не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою, згідно умов договору від 10.05.2011 року. Чорноморський біосферний заповідник звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON] про припинення дії договору земельного сервітуту, та просить припинити дію договору на встановлення земельного сервітуту від 10.05.2011, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що власник земельної ділянки Чорноморський біосферний заповідник не в змозі використовувати її за цільовим призначенням. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, оскільки охорона заповідника відмовляє здійснити пропуск позивача та членів його родини до власного будинку, зустрічні позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити за необґрунтованістю. Представник відповідача за первісним позовом Чорноморського біосферного заповідника позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила у їх задоволенні відмовити, підтримуючи зустрічний позов, просила припинити дію договору земельного сервітуту, посилаючись на те, що Чорноморський біосферний заповідник не в змозі використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням, оскільки планують на місті проїзду будівництво підсобних приміщень, а також посилалась на відсутність у колишнього керівництва заповідника прав на укладання спірного договору. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно зі ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно (яким є сервітут), має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 402 ЦК України, земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. За ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Відповідно до ст. 100 Земельного кодексу України, земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. Право земельного сервітуту виникає після його державної реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на земельну ділянку. Такі ж правові норми встановлені і Цивільним кодексом України Відповідно до матеріалів справи, які були дослідженні у судовому засіданні, [PERSON] набув прав власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER]. Судом встановлено, що 10.05.2011 року між [PERSON], [PERSON] з одного боку та Чорноморським біосферним заповідником НАН України, з другого, було укладено договір встановлення земельного сервітуту. Умовами даного договору передбачено, що заповідник встановлює безоплатний постійний земельний сервітут на земельну ділянку для землекористувачів сусідньої ділянки позивача [PERSON], [PERSON], на проїзд транспортними засобами та прохід через земельну ділянку заповідника до дороги загального користування, згідно плану меж зони дії земельного сервітуту. Даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у книзі реєстрації обтяжень, обмежень (сервітутів) 22.12.2011 року, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. У зв'язку з порушенням умов Договору земельного сервітуту, позивач звертався до керівника Чорноморського біосферного заповідника для досудового врегулювання, про що свідчать копії звернень від 08.07.2015 та 21.07.2015 року. 23.07.2015 року [PERSON] була надана відповідь на його заяву від 21.07.2015 року про неможливість використання території установи для проходу та проїзду до його будівлі. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідачем чиняться перешкоди позивачу та членом його родини у проїзді до власного будинку, що також підтверджується у тексті Акту Рахункової палати, крім того даний факт не заперечувався представником відповідача по первісному позову. Що стосується адреси земельної ділянки [PERSON], судом встановлено, що відповідно до рішення виконкому міської ради від 28.09.2011 року № 129 присвоєно поштовий адрес - [ADDRESS], тобто дана адреса присвоєна вже після укладання спірного договору сервітуту. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача по зустрічному позову посилається на те, що встановлення земельного сервітуту позбавляє Чорноморський біосферний заповідник можливості користуватися земельною ділянкою за її цільовим призначенням, оскільки планується будівництво підсобних приміщень на земельній ділянці, де встановлений сервітут. На думку суду, обставини, на які посилався позивач по зустрічному позову, не обґрунтовані, оскільки не надано належних доказів порушення їх прав, як землекористувача, та виникнення права припинення земельного сервітуту. Твердження щодо майбутнього будівництва підсобних приміщень на земельній ділянці, на якій встановлений сервітут не підтверджено будь якими письмовими доказами та суперечить матеріалам справи, відповідно до яких встановлений договором сервітут площею 0,0704 га передбачає право проїзду по території, яка призначена для відповідного пересування між побутовими будівлями та гаражами заповідника. Підстав, визначених ст. 651 Цивільного кодексу України, а також ч. 2 ст. 102 ЗК України, з урахуванням встановлених обставин та правовідносин між сторонами, в зустрічній позовній заяві, чи під час розгляду справи в судовому засіданні представником позивача за зустрічним позовом не наведено. Тому суд вважає зустрічні позовні вимоги безпідставними і такими, що не ґрунтуються на Законі. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача за первісним позовом щодо зобов'язання відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні земельним сервітутом ґрунтуються на Законі, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved