Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. У якому просив суд: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод побаченням батька - [PERSON] , з малолітніми дітьми - [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , та забезпечити їм зустрічі; визначити такий спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, як систематичні побачення між батьком малолітніх дітей - [PERSON] та його малолітніми дітьми - [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , встановивши час для побачень - кожного вівторка з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин , кожної суботи з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин та на день народження дітей з 9 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, місце для побачень - на дитячому майданчику між будинком [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму сплаченого позивачем судового збору. Позовні вимоги мотивовані наступним. Згідно позовної заяви, [PERSON] та [PERSON] з 15.09.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в подружжя народилося двоє малолітніх дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що з 29.06.2018 року [PERSON] та [PERSON] не проживають сумісно. На даний час, [PERSON] проживає окремо, за адресою: [ADDRESS] . По теперішній час, стосунки у подружжя не налагодились. Позивач стверджує, що відповідачка усілякими способами перешкоджає його спілкуванню із дітьми. Також, позивач зазначає, що він сумлінний батько, утримує дружину та дітей повністю, має вищу освіту, за офіційним місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, не вживає алкоголь, до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався. Позивач стверджує, що розуміє свій батьківський обов`язок, який полягає в участі у вихованні його дітей та має велике бажання виховувати дітей, спілкуватися з ними. 12.10.2018 року [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Відділ у справах дітей (орган опіки) Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми відмовити у повному обсязі. 16.10.2018 року [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якому просив суд задовольнити позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Відділ у справах дітей (орган опіки) Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. 13.03.2019 року на адресу суду надійшов Висновок органу опіки та піклування про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та встановлення порядку участі батька - [PERSON] у вихованні дітей, у якому зазначено, що через відсутність порозуміння між [PERSON] та [PERSON] з питання участі батька у вихованні дітей, [PERSON] , звернувся до служби у справах дітей Одеської міської ради з проханням про визначення способів його участі у вихованні [PERSON] та [PERSON] . Згідно Висновку №0576/011-20 від 05.03.2019, батько дітей - [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, протипоказань щодо спілкування з дітьми не має, вчасно сплачує аліменти. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської 27.02.2019 р. були присутні обоє батьків, [PERSON] не заперечувала проти зустрічей батька - [PERSON] з малолітніми дітьми та погодилась з графіком, за пропонованим членами комісії. У даному Висновку №0576/011-20 від 05.03.2019 року запропоновано наступний графік побачень: у вівторок, четвер та суботу щотижня з 14:00 години до 16.00 години діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мають перебувати з батьком - [PERSON] В судове засідання позивач не з`явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялась про дату, час та місце належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Третя особа - Відділ у справах дітей (орган опіки) Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради, у судове засідання не з`явилося, про дату, час, місце повідомлялось належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомило. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статі 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 15.09.2015 року зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 15.09.2015 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районні Одеського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №2284, серія [NUMBER] . Під час перебування подружжя у шлюбі, у них народилося двоє малолітніх дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 13.09.2017 року, виданим Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблений відповідний актовий запис №888, серія [NUMBER] , та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 13.09.2017 року, виданим Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблений відповідний актовий запис №889, серія [NUMBER] Судом встановлено з позовної заяви, що позивач та відповідачка проживають окремо з 29.06.2018 року. Діти з 29.06.2018 проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , батько проживає окремо. В судовому засіданні з пояснень позивача та інших матеріалів справи з`ясовано, що матір`ю дітей чиняться перешкоди у вільному спілкуванні з малолітніми дітьми. Відповідачка не заперечувала факт, того, що перешкоджала спілкуванню дітей з батьком. З обставин справи вбачається, що між сторонами склались конфлікті відносини. В добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування з дітьми. Згідно, Висновоку органу опіки та піклування про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та встановлення порядку участі батька - [PERSON] у вихованні дітей, через відсутність порозуміння між [PERSON] та [PERSON] з питання участі батька у вихованні дітей, [PERSON] , звернувся до служби у справах дітей Одеської міської ради з проханням про визначення способів його участі у вихованні [PERSON] та [PERSON] . Батько дітей - [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, протипоказань щодо спілкування з дітьми не має, вчасно сплачує аліменти. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської 27.02.2019 р. були присутні обоє батьків. Згідно даного Висновку, [PERSON] не заперечувала проти зустрічей батька - [PERSON] з малолітніми дітьми та погодилась з графіком, пропонованим членами комісії. У Висновку №0576/011-20 від 05.03.2019 року запропоновано наступний графік побачень: у вівторок, четвер та суботу щотижня з 14:00 години до 16.00 години діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мають перебувати з батьком - [PERSON] Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування з нею. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За правилами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р., ратифікованої в Україні постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року N789-XII, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.п. 1,3 статті 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої в Україні постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року N789-XII, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Судом, під час прийняття рішення, враховано факт, того, що рішенням Малиновського районного суду від 04.10.2018 року було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким позивачу було заборонено заходити до квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], строком на 3 місяці, заборонено спілкуватися з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , строком на 3 місяці, заборонено особисто розшукувати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом, також під час прийняття рішення, враховано факт, того, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2018 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Суд погоджується з Висновком органу опіки та піклування про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та встановлення порядку участі батька - [PERSON] у вихованні дітей - у якому запропоновано певні дні й години для побачень і спілкувань позивача з дітьми. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Частиною 2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного аналізу ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України слідує, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Таким чином, зважаючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дітей, обопільне бажання приймати участь у цьому і спілкування між ними та дітьми не перешкоджає нормальному розвитку останніх, однак між батьками виникли непорозуміння з цього приводу та перешкоджання з боку матері, то суд приходить до висновку про необхідність визначити [PERSON] , як батьку дітей, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також, враховуючи відносини, які склались між батьками, а також вік самих дітей, суд вважає за можливе дозволити спілкуватися батьку з малолітніми сином та донькою, але в обмежений час і встановлює відповідні дні та години для цього, а саме: у вівторок, четвер та суботу щотижня з 14 годині 00 хвилин до 16 години 00 хвилин діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мають перебувати з батьком - [PERSON] . Водночас, дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дітей у інший спосіб, враховуючи їх вік, а також, якщо зростання прихильності дітей до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень позивача з дітьми. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved