Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи його тим, що 19 жовтня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір «Автопакет» №260/П/19/2007-840. Згідно п. 1.1 Договору «Автопакет» Позивач надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 35170,00 доларів США на придбання автотранспортного засобу. Згідно п. 1.1.3.1 договору «Автопакет» відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,5 % відсотків річних. Відповідно до п.1.1.4 Договору кінцевий термін повернення кредиту 17 жовтня 2014 року. Відповідно до пунктів 2.2.1., 2.2.2. та 2.2.3 договору Відповідач зобов'язався щомісячно до 18 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 655,00 доларів США. Згідно п. 3.1.1. договору «Автопакет» для забезпечення належного виконання зобов'язань, що випливають з умов договору Відповідач передав у заставу придбаний автотранспортний засіб - автомобіль. 16 грудня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову Угоду № 1 до кредитного договору № 260/П/19/2007-840 від 19 жовтня 2007 року, у якій домовились викласти Кредитний договір у новій редакції. 31 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову Угоду № 2 до кредитного договору № 260/П/19/2007-840 від 19 жовтня 2007 року, у якій домовились викласти Кредитний договір у новій редакції. Згідно п. 1.1. Додаткової Угоди № 2 щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 655,00 дол.США. Відповідно до п. 1.1.1 Додаткової угоди №2 відповідач сплачує необхідний платіж у повному обсязі згідно додатку (Графіку) до цієї угоди до кінцевого терміну повернення Кредиту. При цьому відповідачу надається відстрочення по сплаті кредиту протягом 6 місяців з вересня 2010 року по лютий 2011 року. Починаючи з лютого 2011 року, Відповідач сплачує суму в розмірі відстрочених протягом зазначеного в абз.1 п.1.1.1. періоду платежів та комісію за консультації по кредитних операціях у розмірах 0,75 % згідно Додатку (Графіку) до Додаткової угоди №2. Відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені Кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 22.05.2012 року становить 45916,26 доларів США. Виходячи з цього, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість, що утворилася внаслідок невиконання умов договору «Автопакет». В судовому засіданні представниками позивача, заявлені вимоги неодноразово уточнювались, та в останній редакції просили суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача, заборгованість станом на 05.02.2014 року в розмірі 43014,52 доларів США, яка складається з наступного: залишок поточної заборгованості по тілу кредиту - 5150,79 доларів США; залишок простроченої заборгованості по тілу кредиту - 19201,08 доларів США; безнадійні відсотки - 4675,87 доларів США; прострочені відсотки - 4753,38 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту - 5716,40 доларів США; штраф за порушення умов кредитного договору - 3517,00 доларів США та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3219,00 грн.. Представник позивача суду пояснила, що безнадійні відсотки - це термінологія, яка використовується позивачем для визначення розміру відсотків, що будуть зараховуватись на інший рахунок та вона фактично дублює прострочені відсотки. Що стосується вимог щодо сплати штрафу передбаченого п.5.2 Додаткової угоди № 2, то позивач на свій розсуд дану штрафну санкцію до відповідача застосував лише 1 раз та нарахував штраф за порушення умов договору в розмірі 10 відсотків від суми кредиту, хоча відповідачем неодноразово порушувались умови як Кредитного договору так і додаткових угод до нього, які виразились як у не сплаті вчасно платежів до договором, не страхування заставного майна в установах акредитованих банком. З приводу пені суду пояснила, що банком пеня нарахована лише за 1 рік в розмірі 1548,60 доларів США. Представники відповідача позовні вимоги не визнавали. Суду пояснили, що позивачем проведено невірний розрахунок існуючої заборгованості, оскільки із наявних у відповідача копій платіжних документів вбачається оплата коштів в одній сумі та за однією датою, а відповідачем кошти проведені іншою датою та в інших розмірах. Підстав для нарахування штрафних санкцій не вбачають. Оскільки не в повній мірі визнають правильність нарахувань проведених банком - позовні вимоги не визнають в повному обсязі. Такого виду відсотків - як безнадійні відсотки - взагалі не існує. Відповідач не зникав, однак через скрутне матеріальне становище з часом, після справного погашення кредиту виникли матеріальні труднощі, але все рівно намагався сплачувати кредит. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представників відповідача вивчивши матеріали справи та дослідивши висновок експерта та інші наявні в ній докази відповідно до вимог Закону, прийшов до висновків, які мотивує наступним чином. Розглядаючи позовні вимоги, суд встановив, що 19 жовтня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір «Автопакет» №260/П/19/2007-840 (а.с.10-15 том 1). Згідно п. 1.1 Договору «Автопакет» Позивач надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 35170,00 доларів США на придбання автотранспортного засобу (а.с.10 том 1). Згідно п. 1.1.3.1 договору «Автопакет» відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,5 % відсотків річних (а.с.10 том 1). Відповідно до п.1.1.4 Договору кінцевий термін повернення кредиту 17 жовтня 2014 року (а.с.10 том 1). Відповідно до пунктів 2.2.1., 2.2.2. та 2.2.3 договору Відповідач зобов'язався щомісячно до 18 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 655,00 доларів США (а.с.11 том 1). Згідно п. 3.1.1. договору «Автопакет» для забезпечення належного виконання зобов'язань, що випливають з умов договору Відповідач передав у заставу придбаний автотранспортний засіб - автомобіль (а.с.12 том 1). 16 грудня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову Угоду № 1 до кредитного договору № 260/П/19/2007-840 від 19 жовтня 2007 року, у якій домовились викласти Кредитний договір у новій редакції (а.с.16-24 том 1). 31 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову Угоду № 2 до кредитного договору № 260/П/19/2007-840 від 19 жовтня 2007 року, у якій домовились викласти Кредитний договір у новій редакції (а.с. 25-34 том 1). Згідно п. 1.1. Додаткової Угоди № 2 щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 655,00 дол.США (а.с. 25 том 1). Відповідно до п. 1.1.1 Додаткової угоди №2 відповідач сплачує необхідний платіж у повному обсязі згідно додатку (Графіку) до цієї угоди до кінцевого терміну повернення Кредиту. При цьому відповідачу надається відстрочення по сплаті кредиту протягом 6 місяців з вересня 2010 року по лютий 2011 року. Починаючи з лютого 2011 року, Відповідач сплачує суму в розмірі відстрочених протягом зазначеного в абз.1 п.1.1.1. періоду платежів та комісію за консультації по кредитних операціях у розмірах 0,75 % згідно Додатку (Графіку) до Додаткової угоди №2 (а.с. 25 том 1). Відповідно до п. п. 5.1. Додаткової угоди № 2 передбачено, що у випадку невиконання позичальником зобов'язань щодо строків та повноти сплати Кредиту та процентів відповідно до вимог цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Сплата неустойки (пені) здійснюється Позичальником шляхом зарахування коштів на відповідні рахунки Кредитора в розмірі нарахованому Кредитором відповідно до п.5.1 цього договору, одночасно з погашенням відповідних сум заборгованості. У разі порушення, відповідно до п.п. 5.2 Договору, Позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 (десять) процентів від суми кредиту за кожен такий випадок. Як вбачається з поданої позовної заяви, яка в частині не вчасного внесення коштів за договором не заперечувалась відповідачем, що відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені Кредитним договором не виконував та не виконує на даний час. Як випливає із пояснень осіб, що беруть участь у справі та з матеріалів справи, в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе обов'язків утворилась заборгованість. Позивач стверджує, що сума заборгованості станом на 05.02.2014 року в розмірі 43014,52 доларів США, яка складається з наступного: залишок поточної заборгованості по тілу кредиту - 5150,79 доларів США; залишок простроченої заборгованості по тілу кредиту - 19201,08 доларів США; безнадійні відсотки - 4675,87 доларів США; прострочені відсотки - 4753,38 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту - 5716,40 доларів США; штраф за порушення умов кредитного договору - 3517,00 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем при зверненні до суду було надано розрахунок заборгованості [PERSON] перед Банком станом на 22.05.2012 року, яка становить 45916,26 доларів США, з якої 24351,87 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 5370,42 доларів США заборгованість по сплаті відсотків; 182,64 доларів США комісія за консультаційні послуги; 1548,60 доларів США пеня за прострочення сплати кредиту; 14462,73 доларів США штраф за порушення умов кредитного договору (т. 1, а.с. 7-9) Заперечуючи проти наданого Банком розрахунку станом на 22.05.2012 року, представником відповідача заявлено клопотання про призначення по справі судово-економічної експертизи. Відповідно до висновку судово-економічної експертизи, а також пояснень наданих експертом в судовому засіданні свого висновку, який не оспорюється сторонами, розмір заборгованості відповідача станом на 22 травня 2012 року, становить 27389,48 доларів США, який складають 24351,87 долари США заборгованості по тілу кредиту, 3037,61 долари США заборгованості по відсотках за кредит. Експерт суду пояснив, що відповідно до наданих сторонами документів розмір заборгованості за тілом кредиту банком визначено правильно, що стосується відсотків - вважає неправильним, оскільки банк відкривав декілька рахунків на відсотки та перекидав кошти, у зв'язку з чим дуже важко визначити суму боргу. Штрафи, пеня та комісія на його думку взагалі не повинні стягуватись. Відповідно до ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Суд частково не погоджується з висновком експерта, який виходить за межі економічного дослідження розміру заборгованості боржника по кредитному договору та фактично є перебиранням на себе компетенції суду стосовно правової оцінки вимоги позову про стягнення штрафу, пені та комісії, а тому в цій частині до уваги не приймається. За положеннями ст. ст. 549-551, 611, 624 ЦК України правовим наслідком порушення зобов'язання передбачено сплату неустойки у вигляді пені або штрафу, яка являє собою грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, штраф обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, обмеження розміру неустойки та її видів, які сторони можуть передбачити у договорі, чинним законодавством не встановлено, що узгоджується із свободою договору, закріпленою статтею 627 ЦК України, за якою сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, одночасне стягнення зі сторони договору, яка порушила його умови, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки пеня та штраф є формами одного виду цивільної відповідальності - неустойки, їх одночасне застосування не є подвійною відповідальністю. Суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення суми заборгованості по тілу кредиту 24351,87 долари США обґрунтованими в повному обсязі та такими, що підлягають задоволенню. В частині стягнення заборгованості за відсотками, судом встановлено наступне. Відповідно до пункту 1.1.3.1 Кредитного договору, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту. Позивачем на підтвердження своїх вимог надано розрахунок заборгованості станом на 05.02.2014 року з якого вбачається, що [PERSON] нараховано відсотки які складаються з прострочених відсотків в розмірі 4753,38 доларів США та безнадійні відсотки 4675,87 доларів США. (а.с.242,243 том 2). Умовами кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем, а також додатками до нього не передбачена сплата безнадійних відсотків, жодного правового обґрунтування на стягнення вказаного виду відсотків суду не надано, отже підстав на стягнення з [PERSON] безнадійних відсотків в розмірі 4675,87 доларів США не має, та в цій частині позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, про стягнення з [PERSON] лише прострочених відсотків в розмірі 4753,38 доларів США, при цьому суд враховує, що відповідачем не надано жодного доказу не обґрунтованості позовних вимог позивача в частині стягнення відсотків в розмірі визначеному позивачем в розрахунку заборгованості станом на 05.02.2014 року. Згідно пункту 5.2 Кредитного договору, у випадку порушення вимог п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1. цього Договору, за кожен випадок. Згідно п. 5.1 Кредитного договору у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімальних платежів по погашенню кредиту, Позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Такі ж штрафні санкції викладені і в додаткових угодах до цього договору. Враховуючи пояснення та уточнення своїх вимог представника позивача, наданих в судовому засіданні 14.04.2014 року про те, що політика банку така, що стягнення штрафу з [PERSON] нараховано лише один раз за порушення умов кредитного договору в розмірі 3517,00 доларів США, хоча [PERSON] порушував умов договору неодноразово, і не страхував автомобіль в страхових компаніях акредитованих у банку і не виконував умови договору щодо сплати коштів і таке інше, суд вважає доцільним в цій частині вимоги позивача задовольнити. Враховуючи пояснення та уточнення своїх вимог представника позивача, наданих в судовому засіданні 14.04.2014 року про те, що банком нарахована та підлягає стягненню з відповідача пеня за один рік в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, враховуючи, що позивачем надано розрахунок пені в розмірі 1548,60 доларів США станом на 22.05.2012 року як доказ на підтвердження своїх вимог та інших доказів суду не надано - позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 5716,40 доларів США підлягає частковому задоволенню в розмірі 1548,60 доларів США. Твердження представника відповідача про необґрунтованість вимог позивача та відсутність взагалі за кредитним договором заборгованості відповідача є безпідставними, оскільки жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень - суду, протягом розгляду справи, не було надано. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором станом на 05.02.2014 року в розмірі 34170,85 доларів США, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 24351,87 доларів США; прострочені відсотки - 4753,38 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту - 1548,60 доларів США; штраф за порушення умов кредитного договору - 3517,00 доларів США. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України сума сплаченого позивачем при подачі позову судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial