Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

\~ Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 жовтня 2007 року між Ужгородською філією №1 Перечинської районної кредитної спілки Тур`я і позичальником [PERSON] , поручителем [PERSON] , та поручителем [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 407/1, згідно якого отримано кредитні кошти у розмірі 25000 грн. ( річний процент -45%; зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 24 місяці, з 18 жовтня 2007 року по 17 жовтня 2009 року. Згідно карточки платежів по гривневому кредиту вбачається, що остання сплата кредитної заборгованості 28.11.2008 року становить у сумі 650 грн. Кредитна заборгованість станом на 2018 рік, згідно договору кредиту-поруки № 407/1 від 18.10.2007 року становить 81108,80 грн. з них : по тілу кредиту 14760,29 грн., по відсотках за користування кредитом -66348,51 грн., ( відсоткова ставка 54% примінена незмінна, стала, базова, вказана в умовах договору кредиту-поруки). Відсотки за користування кредитними коштами в періоді з 28.11.2008 року по 22.11.2018 року становлять 3646 дні ( 45% відсоткова ставка примінена стала, базова, вказана в умовах договору кредиту-поруки). Як вбачається з договору кредиту-поруки № 407/1 від 18.10.2007 р., а саме відповідно 1.3. за користування кредитом сплачуються відсотки зазначені в розрахунку (п.2.3 Договору) із розрахунку 45 відсотків річних, а також інші відсотки, у випадках передбачених Договором або законом. Плата за користування кредитом визначена п.1.3, 2.3 договору та крім цього, даним пунктом, відповідно до якого сторони домовилися про наступне: у випадку несвоєчасної сплати місячного платежу виникає прострочена заборгованість, у такому разі позичальник, додатково, за кожен день користування кредитом з підвищеним ризиком неповернення, сплачує 0,5% від суми простроченого кредиту. Відповідач [PERSON] порушила свої зобов`язання ( п.п.1.1,2.2,2.3, Договору). Відповідачі [PERSON] , та [PERSON] згідно з Договором кредиту-поруки №407/1 від 18.10.2007 року (п.п.5.1-5.4) виступили перед спілкою поручителями відповідача [PERSON] - не виконали своїх обов`язків, визначених п.п.5.2-5.3 Договору у зв`язку з чим солідарно з відповідачем [PERSON] відповідають перед спілкою за її зобов`язаннями. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були ознайомлені з умовами договору кредиту поруки № 407/1 від 18.10.2007 року,а саме: п.1.3.,2.2.,2.3.,2.4.,3.2.,4.4.-4.5,5.1,8.1, і згодні із Умовами надання кредиту, в яких, зокрема, строк позовної давності встановлений тривалістю в десять років, указані Умови підтверджені підписами відповідачів на кожному аркуші вищевказаного договору кредиту-поруки і кожний з відповідачів отримав примірник вказаного договору. А тому позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості по договру кредиту поруки № 407/1 від 18 жовтня 2007року в сумі 81108,80 грн. на користь Перечинської районної кредитної спілки Тур`я. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив хоча був належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак від представника відповідача [PERSON] надано до суду заяву про розгляд справи без участі представника та без участі відповідача [PERSON] ,проти позову заперечують з підстав порушення строку позовної давності . 18.09.2019 року до суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву,в якому просять відмовити у задоволенні позову застосувавши позовну давність за вказаним позовом. (а.с.115-116). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили хоча були належним чином оповіщені про час та місце розгляду справи. Від представника відповідачів [PERSON] до суду подано відзив на позов в якому вказано, що відповідачі проти задоволення позову заперечують та просять відмовити у задоволенні такого на підставі того, що кредитор пред`явив вимогу до поручителів після спливу строку дії поруки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 18 жовтня 2007 року було укладено договір кредиту-поруки № 407/1, згідно якого отримано кредитні кошти у розмірі 25000 грн. Кредит надається строком на 24 місяці від дати отримання Позичальником кредиту, тобто з 18 жовтня 2007 року по 17 жовтня 2009 року. Сукупна вартість кредиту за рік користування складає 45% річних від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом.(а.с.7-9). Видатковим касовим ордером № 1964 від 18.10.2007 року підтверджено, що [PERSON] отримала кредит в сумі 25000 грн. 00 коп. (а.с.12). Відповідно до п.5.1 Договору кредиту-поруки № 407/1 від 18.10.2007 року поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі. Поручителями по даному договору виступають [PERSON] , та [PERSON] (а.с.8). З карточки платежів згідно договору кредиту поруки № 407/1 від 18.10.2007 року видно , що останній платіж було вчинено 28.11.2008 року в сумі 650 грн. (а.с.10). Отже, за умовами кредиту поруки у межах строку кредитування до 17.10.2009 року, відповідач [PERSON] повинна була повернути позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними платежами) -таблиця розрахунку кредита ( а.с.11). Відповідно до положення ч.4\~ст.559 ЦК України\~порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Згідно ч.1\~ст. 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не пред`являв вимогу про добровільну сплату кредиту до поручителів [PERSON] та [PERSON] у відповідний строк . Крім цього, сторони договору кредиту-поруки узгодили, що поручителі відповідають перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі солідарно із позичальником терміном на 10 років з дня укладення договору, (що зазначено у п.5.1. Договору) чим встановили строк поруки. Відповідно до умов кредитного договору від 18 жовтня 2007 року відповідач [PERSON] погодилася на строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів за користування кредитом. Відповідно до ч.2\~ст.1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України \~передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Позичальник з свого боку порушив умови кредитного договору щодо здійснення часткового щомісячного погашення кредиту згідно графіку погашення заборгованості-графік сплати відсотків та повернення кредиту. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором кредиту у зв`язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно\~ст. 625 ЦК України. Крім того позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно\~ст. 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором. Факт часткового повернення суми позики з порушенням встановленого договором позики строку повернення, не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої ст. ст.\~625,\~1048 ЦК України. Виходячи із системного аналізу ст.ст.\~525,\~526,\~599,\~611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що часткове погашення суми наявної заборгованості відповідачем під час розгляду справи, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та\~ЦК України. Відповідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом також встановлено, що позивач звернувся з даним позовом до суду 13 грудня 2018 року,останній платіж по кредиту був 28.11.2008 року. З вимогою про погашення кредиту позивач звернувся до [PERSON] 27.08.2013 року.(а.с.16). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії ( припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань. Європейський суд з прав людини зауважує, що 2 позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути порушені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу ( рішення у справах ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії від 20 вересня 2011 року ( ОАОNeftyanaya Kompaniya Yukos v.Russia, заява № 1492/04,&570),Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства від 22 жовтня 1996 року ( Stubbings and Others v.United Kingdom, заяви № 22083/93 і № 22095/93, &51). Загальна позовна давність ( зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки ( стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.ч.1,5 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з копії карточки платежів, відповідач [PERSON] прострочила виконання зобов`язання по договору кредиту поруки № 407/1 від 18.10.2007 року, 28.11.2008 року - останній платіж по кредиту. З цієї дати у позивача з`явилось право на захист. Позивач звернувся до суду із цим позовом 13 грудня 2018 року(а.с.1), тобто після спливу трирічної позовної давності, що в силу частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved