overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 28 квітня 2001 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Мають неповнолітню дитину [PERSON] Дар`ю Миколаївну, [INFO]. Життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони з жовтня 2017 року припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач відбуває покарання у Ладижинській ВК № 39, про дату та час розгляду справи повідомлений вчасно. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 28 квітня 2001 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 178 (а.с.4). Подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] Дар`ю Миколаївну, [INFO] (а.с.5). Подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 28 квітня 2012 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON], [INFO], однак сімейні стосунки не склалися через непорозуміння, поступово відносини між ними погіршувалися, фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися з 2013 року, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення між ними неможливе, тому просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, у судове засідання викликався відповідно до ст. 128 ЦПК України, він вважається повідомленим про та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд може розглянути справу. \~ \~ \~ \~ Розглянувши письмові матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 року. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Микільської сільської ради Міловськогорайону Луганської області за актовим записом № 02. (а.с. 7). Подружжя припинили шлюбно-сімейні відносини і на даний момент живуть окремо понад 5 років, ніяких намірів на примирення не зроблено жодною з сторін. Сторони не проживають спільно, сімейні відносини припинили. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін і це має істотне значення, а тому суд на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України вважає за необхідним постановити рішення про розірвання шлюбу. Причина розпаду сімї небажання жити разом. Після розірвання шлюбу залишити Позивачці її шлюбне прізвище. Судовий збір стягнути з Відповідача на користь Позивачки в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 29.06.2002року перебуває з відповідачем у шлюбі. Неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони припинили шлюбні відносини три роки тому назад, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин та у відповідності до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що сторони з 29.06.2002р. перебувають у шлюбі, який зареєстровано віддлілом РАГС Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 280 (а.с8). Від зазначеного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям, строк на примирення не потрібен. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 29.07.1989 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Однак, подружнє життя не склалося, з 1998 року вони не проживають однією сім`єю, її місцезнаходження невідоме. Приводів для збереження сім`ї не бачить. Спір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, відсутній. У судовому засідання позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити, вказавши що з дружиною не мешкають понад 20 років. Неповнолітніх дітей не мають. Строк для примирення не надавати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила. Відзиву не подала. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29.07.1989 року. Шлюб зареєстрований у Палаці урочистих подій м. Ворошиловграда, за актовим записом № 878. (а.с. 4). Подружжя припинили шлюбно-сімейні відносини, та проживають окремо понад 20 років, наміри на примирення відсутні. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін і це має істотне значення, а тому суд на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України вважає за необхідним ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Причина розпаду сім`ї - небажання жити разом. Питання про зміну прізвища відповідачці не порушувалось, а тому залишити прізвище « [PERSON] ». На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 29.09.2007року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що сторони з 29.09.2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Бабушкінським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 971. Від зазначеного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4, 9-10). В судовому засіданні встановлено, що подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям, строк на примирення не потрібен. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати разом з позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 29.12.1989 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 29.12.1989 р. перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом РАЦС по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1319 (а.с.6). Від зазначеного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що між подружжям припинені шлюбні відносини, не ведеться спільне господарство, кожен живе окремо власним життям, строк на примирення не потрібен. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 29 вересня 2012 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від спільного подружнього життя дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони з серпня 2015 року припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно матеріалів справи встановлено, що сторони з 29.09.2012 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 140 (а.с.4). Від зазначеного шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що між подружжям припинені шлюбні відносини, не ведеться спільне господарство, кожен живе окремо власним життям, строк на примирення не потрібен. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 29 червя 2002 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, мають дочку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейні стосунки з відповідачкою не склались у зв'язку з різними характерами. Шлюбні відносини припинені з 2012 року, спільне господарство не ведеться. Шлюб існує формально. Спору щодо поділу спільного майна подружжя не має. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та зазначив, що дочка зилишться проживати з відповідачкою за взаємною згодою сторін. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі на підставі наступного. Сторони зареєстрували шлюб 29.06.2002 р. у міському відділі реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 877. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Внаслідок відсутності взаєморозуміння сторони припинили шлюбні відносини. Обидві сторони вважають неможливим поновлення шлюбних відносин. Дочка за угодою сторін проживатиме з матір'ю - відповідачкою. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України суд постановляє рішення про задоволення позову у разі визнання позову відповідачем за наявності законних підстав. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітньої доньки, оскільки поновлення шлюбних відносин неможливе, шлюб сторін існує лише формально На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 30.09.2006 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони в серпні 2013року припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що сторони з 30.09.2006р. перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом РАЦС по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 748 (а.с.4). Від зазначеного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Судом встановлено, що між подружжям припинені шлюбні відносини, не ведеться спільне господарство, кожен живе окремо власним життям, строк на примирення не потрібен. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 30.11.1996 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого з листопада 2017 року вони з припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 30.11.1996 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Булахівською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 21 (а.с.9). Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.8). Подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 30 листопада 2007 року перебуває з відповідачем у шлюбі, мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Неодноразові намагання налагодити подружні стосунки позитивного результату не дали, у результаті чого вони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання по справі. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надав суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи та аналізуючи їх у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони з 30 листопада 2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 1407. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.4,5). Подружжя не веде спільного господарства, кожен живе окремо власним життям. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved