Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь суму збитків в порядку регресу в розмірі 1000,00 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 8348,60 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 11 червня 2020 року на 12 км + 100 м автомобільного шляху під`їзної дороги до аеропорту міста Харкова відбулася дорожньо-транспортна подія за участю транспортного засобу ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля JAC S2, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Skoda Fabia, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Харківського районного суду Харківської області від 06 липня 2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП як, винну особу у вчиненні дорожньо-транспортної події, яка відбулася 11 червня 2020 року. В результаті ДТП, яка відбулася 11 червня 2020 року автомобіль JAC S2, державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, чим його власнику завдано матеріальну шкоду на суму 48681,51 гривень. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу JAC S2, державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на підставі договору страхування наземного транспорту № 10232935-02-21-01 від 06 лютого 2020 року. За заявою потерпілої особи [PERSON] , ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплатило на його користь, на підставі страхового акту, відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП у розмірі 48681,51 гривень. В свою чергу цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була забезпечена договором (ГО) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», яке здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» в межах ліміту передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей та з вирахуванням франшизи. Різниця між фактично сплаченим ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» страховим відшкодуванням та компенсацією ТДВ «СК «Альфа-Гарант» склала 1000,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. 07 вересня 2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО`та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги № 07/09/2020, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив (передав), а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до договору, в тому числі і право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у виді виплаченого страхового відшкодування за договором № 10232935-02-21-01 від 06 лютого 2020 року. Отже до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача суми збитків в порядку регресу в розмірі 1000,00 гривень. 07 жовтня 2020 року з метою досудового врегулювання спору, на адресу відповідача направлено вимогу про відшкодування вказаної суми збитків, проте [PERSON] вказані вимоги проігнорував, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Також, у зв`язку із зверненням до суду позивачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 8348,60 гривень, які на думку позивача підлягають стягненню з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судовому засіданні вимоги позивача визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував та пояснив, що дійсно сталася ДТП та потрібно сплачувати грошові кошти. Суд, заслухавши відповідача, розглянувши заяву представника позивача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 11 червня 2020 року о 17:50 на 12 км + 100 м автодороги М-03 під`їзд до міжнародного аеропорту «Харків» відбулася дорожньо-транспортна подія за участю транспортного засобу ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля JAC S2, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Skoda Fabia, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , про що свідчать дані довідки про дорожньо-транспортну пригоду №3020167444269200 від 18 червня 2020 року. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 06 липня 2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП як, винну особу у вчиненні дорожньо-транспортної події, яка відбулася 11 червня 2020 року (справа № 635/3520/20). Судом також встановлено, що в результаті ДТП, що сталася 11 червня 2021 року автомобілю JAC S2, державний реєстраційний номер [NUMBER] , спричинені механічні пошкодження, чим власнику транспортного засобу завдано матеріальний збиток на суму 48681,51 гривень, про що свідчать дані акту (протоколу) огляду ТЗ-заява на виплату від 16 травня 2020 року та дані рахунку на оплату № 176 від 06 червня 2020 року. Власником пошкодженого автомобіля JAC S2, державний реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Автомобіль JAC S2, державний реєстраційний номер [NUMBER] застрахований відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 10232935-02-21-01, укладеного 06 лютого 2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] . Відповідно до страхового акту № 2034680-1 від 10 липня 2020 року, сума страхового відшкодування по наслідкам дорожньо-транспортної події, яка сталася 11 червня 2020 року, згідно акту та умов договору страхування наземного транспорту № 10232935-02-21-01 від 06 лютого 2020 року склала 48681,51 гривень. 10 липня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» виплатило [PERSON] , страхове відшкодування в розмірі 48681,51 гривень, про що свідчить платіжне доручення № 118643 від 10 липня 2020 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на 11 червня 2020 року була забезпечена договором (ГО) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», про що свідчать дані полісу № 20020202487. ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» в межах ліміту передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей та з вирахуванням франшизи в розмірі 1000,00 гривень. Також судом встановлено, що 07 вересня 2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 07/09/2020, відповідно до умов якого Первісний кредитор передав (відступив), а Новий кредитор отримав право вимоги до боржників за укладеними договорами страхування, що визначені у Додатку № 1 до договору, зокрема за договором страхування № 10232935-02-21-01 від 06 лютого 2020 року, боржник [PERSON] , сума боргу 1000,00 гривень, про що свідчать дані додатку № 1 до Договору №07/09/2020 про відступлення прав вимоги від 07 вересня 2020 року. Також позивачем суду надано: адвокатський запит; відповідь від НПУ, копія квитанції № Т798-ХМ19-К2Р1-А1АК від 15 вересня 2020 року; копія квитанції № В7ТК-Р00Т-11А7-8251 від 16 вересня 2020 року; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; повідомлення про відступлення права вимоги вих. № 2034680-1 від 16 вересня 2020 року; акт (вимога) № 2034680-1 про відшкодування збитків в порядку регресу на адресу відповідача вих. № 2034680-1 від 16 вересня 2020 року; дані відстеження поштових відправлень Укрпошта; копія паспорта громадянина України та копія картки платника податків на ім`я [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної події, яка мала місце 11 червня 2020 року визнано відповідача та внаслідок вказаної\~ДТП потерпілому спричинена матеріальна шкода і сума шкоди виплачена Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО», позивач проти задоволення позову не заперечував, тому сума збитків в порядку регресу в розмірі 1000,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позов задоволенню в цій частині вимог. На підставі ст. 137 ЦПК України, враховуючи наявність в матеріалах справи договору про надання правової (правничої) допомоги № 07 від 08 вересня 2020 року та акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги до нього (Додаток № 1) від 26 жовтня 2020 року, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 8348,60 гривень, при цьому враховує, що відповідач у судовому засіданні не надав заперечень щодо розміру вказаної суми.. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved