overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 03.06.2003 року Ленінським районним управлінням юстиції м.Харкова, запис №154. В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя з дружиною не склалося, не може миритися з її байдужістю до сімейного життя, постійним непорозумінням, нервовою обстановкою в сімї, через постійні суперечки, шлюбні відносини припинені з вересня 2014 року. Сторони проживають окремо, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], спільного господарства не ведуть. Примиренні між ними не можливе. З приводу утриманні і виховання сина спору не виникає, після розірвання шлюбу він буде проживати з відповідачкою. З приводу поділу спільного сумісного майна спорів не має. Позивач подав через канцелярію заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ №173241 виданого відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління, 03.06.2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №154. (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії 1-СГ №046399 виданого відділом РАЦС Городоцького районного управління юстиції Львівської області, 15.06.2006 року від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO].(а.с.8). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені. Вказані вище обставини справи та закріплена в ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивачки щодо збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає. Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом. у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 04.09.2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, запис №470. В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя з дружиною не склалося, не може миритися з її байдужістю до сімейного життя, постійним непорозумінням, нервовою обстановкою в сім'ї, через постійні суперечки, шлюбні відносини припинені з грудня 2015 року. Сторони проживають окремо, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], спільного господарства не ведуть. Примирення між ними не можливе. З приводу утримання і виховання доньки спору не виникає, після розірвання шлюбу вона буде проживати з відповідачкою. Позивач до судового засідання не з'явився, подав через канцелярію заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, 04.09.2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №470 (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, 18.08.2009 року від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO].(а.с.6). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені. Вказані вище обставини справи та закріплена в ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивача щодо збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає. Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 12.02.2000 року Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, запис №34. В обґрунтування позову зазначив, що сумісне життя з дружиною не склалося, не мають порозуміння по різним життєвим питання. Розбіжності приводять до сварок, непорозумінь, що погано впливає на їхні стосунки. Сторони проживають окремо, від шлюбу мають сина [PERSON] [PERSON], [INFO], спільного господарства не ведуть. Примирення між ними не можливе. З приводу утримання і виховання сина спору не виникає, після розірвання шлюбу він буде проживати з відповідачкою. Представник позивача подала через канцелярію заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, подала через канцелярію суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ №098400 виданого Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, 12.02.2000 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №34 (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ №066621 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції міста Харкова, 08.12.2006 року від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені. Вказані вище обставини справи та закріплена в ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення щодо збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає. Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 13.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції, запис №1488. В обґрунтування позову зазначив, що сумісне життя з дружиною не склалося, не мають порозуміння по різним життєвим питання. Розбіжності приводять до сварок, непорозумінь, що погано впливає на їхні стосунки. Сторони проживають окремо, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], спільного господарства не ведуть. Примирення між ними не можливе. З приводу утримання і виховання сина спору не виникає, після розірвання шлюбу він буде проживати зі мною. Позивач подав через канцелярію заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка до судового засіданні не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ №276529 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, 13.09.2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №1488. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №427343 виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, 25.11.2015 року від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені. Вказані вище обставини справи та закріплена в ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивачки щодо збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає. Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 14.07.2018 між ним та відповідачем [PERSON] районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 776. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем спільних дітей не мають, спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок втрати взаєморозуміння і взаємоповаги, погіршення шлюбних відносин, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. Позивач зазначає, що примирення між ними та збереження шлюбу неможливо, та суперечить їх інтересам, спір про поділ майна в них відсутній. Позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, розглянути справу без його участі, про що зазначив у письмовій заяві. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй прізвище [PERSON] та розглянути справу без її участі, про що зазначила у письмовій заяві. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 14.07.2018 між ним та відповідачем [PERSON] районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 776 між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб. Після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства з 10 січня 2019. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних вище обставин, а також, що відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне шлюб сторін розірвати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 18.04.1998 року Ленінським відділом державної реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, запис №18. В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя з дружиною не склалося, не може миритися з її байдужістю до сімейного життя, постійним непорозумінням, шлюбні відносини припинені з кінця 2014 року. Сторони проживають окремо, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], спільного господарства не ведуть. Примиренні між ними не можливе. З приводу утриманні і виховання доньки спору не виникає, після розірвання шлюбу вона буде проживати з відповідачкою. Позивач до судового засідання не з'явився, подав через канцелярію заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка до судового засіданні не з'явилась, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, 18.04.1998 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №18 (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова,19.11.1998 року від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені. Вказані вище обставини справи та закріплена в ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивачки щодо збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає. Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 20.06.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова, запис №182. В обґрунтування позову зазначив, що сумісне життя з дружиною не склалося, проходило в постійних суперечках, шлюбні відносини припинились з 2014 року. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примирення між ними не можливе. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З приводу утримання і виховання сина спору не виникає, матеріальних претензій не мають. Позивач подав через канцелярію заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка до судового засіданні не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ №173278 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова, 20.03.2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №182. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №247869 виданого відділом реєстрації актів громадського стану Ленінським районним управлінням юстиції м.Харкова, 02.03.2003 року від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені. Вказані вище обставини справи та закріплена в ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивачки щодо збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає. Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 22.07.2006 між ним та відповідачем міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1259. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що мають з відповідачем спільну неповнолітню дитину [PERSON], 2007 р.н, яка після розірвання шлюбу залишається проживати з відповідачем, спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок різних поглядів на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з лютого 2018, спільне господарство не ведуть, шлюб має формальний характер. Позивач зазначає, що примирення між ними та збереження шлюбу неможливо, та суперечить його інтересам, спір про поділ майна в них відсутній. Позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, розглянути справу без його участі, про що зазначив у письмовій заяві. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила шлюб розірвати та розглянути справу без її участі, про що зазначила у письмовій заяві. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 22.07.2006 між ним та відповідачем міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1259 між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб. Після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства з лютого 2018 року. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач заяву про відновлення її дошлюбного прізвища не надала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних вище обставин, а також, що відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне шлюб сторін розірвати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 24.02.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, запис №237. В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя з дружиною не склалося, різні погляди на життя, сімейні цінності, шлюбні відносини припинені з 2012 року. Сторони проживають окремо, від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO], спільного господарства не ведуть. Примирення між ними не можливе. З приводу утримання і виховання доньки спору не виникає, після розірвання шлюбу вона буде проживати з відповідачкою. Позивач подав через канцелярію заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, 24.02.2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №237 (а.с. 3). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені. Вказані вище обставини справи та закріплена в ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивача щодо збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає. Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: approved