Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, надалі зміненим, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 101815 грн. 31 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, яка складається із суми матеріального збитку, завданого ушкодженням його автомобіля, в розмірі 99107 грн. 77 коп., 1200 грн., понесених на оплату автотоварознавчого дослідження, 997 грн. 79 грн., понесених на оплату лікування [PERSON], 200 грн. транспортних витрат, 222 грн., понесених на оплату огляду автомобіля по оцінці шкоди та 87 грн. 75 коп. поштових витрат, а також просить суд стягнути з відповідача на його користь 10000 грн. у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та понесені судові витрати по сплаті судового збору, в обґрунтування якого послався на те, що 10 листопада 2014 року, приблизно о 14 годині 25 хвилин, відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись вул. Марійській у м. Кривому Розі, скоїла дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої його автомобілю [NUMBER], було завдано механічних пошкоджень, визначених згідно дослідження судового експерта в розмірі 99107 грн. 77 коп., за яке він сплатив 1200 грн., а також він сплатив 200 грн. за транспортні послуги, 87 грн. 75 коп. за поштові повідомлення відповідача про проведення експертизи, 222 грн. за оцінку автомобіля та 997 грн. 79 коп. за лікування пасажира його автомобіля [PERSON], якому в результаті цієї ДТП було завдано тілесних ушкоджень, а йому особисто моральної шкоди, яка полягає в сильних душевних хвилюваннях з приводу ДТП, яку він оцінює у 10000 грн. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі за підстав, викладених у зміненому позові. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти стягнення з його довірителя матеріальної шкоди, але в розмірі, який не буде відшкодований страховою компанією, в якій було застраховано цивільну відповідальність відповідача, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди визнав частково. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Так, обставини вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) 10 листопада 2014 року, приблизно о 14 годині 25 хвилин, коли вона, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись вул. Марійській у м. Кривому Розі, скоїла дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої належному позивачу автомобілю [NUMBER], було завдано механічних пошкоджень, підтверджені ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.11.2016 року (а.с.20). У результаті механічних пошкоджень автомобіля позивача останньому було завдано матеріальної шкоди на суму 99107 грн. 77 коп., що підтверджується висновком судового експерта-автотоварознавця (а.с.5). За проведене експертне автотоварознавче дослідження позивачем було сплачено 1200 грн., а також було сплачено 200 грн. за транспортні послуги (послуги евакуатора), 222 грн. за огляд автомобіля по оцінці шкоди, а також були понесені поштові витрати в розмірі 87 грн. 75 коп. (а.с.95, 96). Між тим, згідно страхового полісу №АС 9775511, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахованою в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (далі Страховик) з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, в розмірі 50000 грн., що не заперечувалось з боку представників сторін у судовому засіданні. Однак у виплаті страхового відшкодування позивачу з боку Страховика було відмовлено з посиланням на те, що позивач пропустив установлений законом строк для звернення до Страховика для отримання страхової виплати (а.с.10, 75). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Тобто, зазначеною нормою закону встановлено відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка стала наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини в цьому його володільця. На володільця не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню такої шкоди, лише якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Із аналізу зазначеної норми матеріального права вбачається, що матеріальна шкода виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушеного належного йому майнового права. Між тим, у відповідності до ст. 979 ЦК України за договором\~страхування\~одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а\~страхувальник зобов'язується сплачувати\~страхові платежі\~та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, при настанні страхового випадку страховик відповідно до\~страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що погоджується на відшкодування матеріальної шкоди позивачу, але в розмірі, який не буде відшкодований Страховиком. Однак навіть за згоди Страховика відшкодувати позивачу завдану відповідачем шкоду позивач може відмовитися від права вимоги до страховика та одержати повну компенсацію шкоди від особи, яка її завдала, про що йдеться в постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 року №6-725цс16. Відтак, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду, завдану ушкодженням його автомобіля, в розмірі 99107 грн. 77 коп., 1200 грн., понесених на оплату автотоварознавчого дослідження, 200 грн. транспортних витрат, 222 грн., понесених на оплату огляду автомобіля по оцінці шкоди та 87 грн. 75 коп. поштових витрат, а тому ця частина вимог підлягає частковому задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат у розмірі 997 грн. 79 грн., понесених на лікування [PERSON], то такі вимоги суд уважає необґрунтованими, позаяк з боку позивача не було доведено у належний та допустимий спосіб, що це саме він поніс такі витрати. Що ж до вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Виходячи з положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що матеріальна шкода позивачеві заподіяна за вини відповідача. За таких обставин суд уважає за необхідне стягнути моральну шкоду в частині, яка доведена позивачем у судовому засіданні. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд ураховує такі критерії визначення розміру її відшкодування, як характер правопорушення, яке є проступком, скоєним з необережності, ступінь вини відповідача, який на протязі тривалого часу не намагався усунути шкідливих наслідків правопорушення, глибину душевних страждань позивача, повязаних з тим, що він отримав у звязку з ДТП матеріальну шкоду та безперечно душевну травму, наслідки якої мали вплив на психічний стан позивача, що позивач тривалий час був позбавленим можливості отримати з боку відповідача відшкодування матеріальної шкоди, тож був вимушений звертатись до суду за захистом свого порушеного права, тому суд уважає, що у звязку з цим позивачу спричинено моральну шкоду, яку оцінює у 1000 грн. Отже, у звязку з наведеним, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 991 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial