Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , мотивуючи вимоги тим, що відповідач ухилявся від надання допомоги батьку [PERSON] , який тяжко хворів, крім того, своєю поведінкою та чисельними сварками погіршував стан батька, що дає підстави відповідно до ст. 1224 ЦК України усунути відповідача від права на спадкування. У підготовче судове засідання сторони не з`явились, надіслали заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримує та просить задовольнити, відповідач позов визнав у повному обсязі, що дає суду підстави розглянути справу по суті у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача та відповідача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис №85. Причиною смерті у відповідності до лікарського свідоцтва про смерть №6 від 10.01.2020 року зазначена тривала онкологічна хвороба з ускладненнями. За життя [PERSON] протягом тривалого часу у зв`язку зі своїм тяжким станом здоров`я та віком не міг самостійно забезпечити умови свого життя, був прикутий до ліжка, потребував постійного стороннього догляду, допомоги та піклування. Незважаючи на те, що позивач сам є інвалідом, він постійно піклувався про батька, обслуговував його, прибирав, годував, надавав допомогу, в тому числі матеріальну, організував його поховання. В той же час, відповідач, будучи обізнаним про безпорадний стан батька, його хворобливий стан, діагноз та його потреби, маючи можливість виконувати свої обов`язки, але свідомо нехтуючи своїми обов`язками, не вчиняв необхідних дій, усунувшись від надання батькові будь-якої допомоги. За приписами ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.І ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом ( обов`язкова частка). Відповідно до частини п`ятої статті 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Факт ухилення відповідача від надання допомоги батьку, який тяжко хворів, а він відмовлявся її надавати, своєю поведінкою та чисельними сварками погіршував стан батька, підтверджується матеріалами справи та визнанням позову відповідачем, у зв`язку з чим позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved