Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у розмірі 27 000 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що працює в Державному проектно - вишукувальному та науково-дослідному інституту «УКРЕНЕРГОМЕРЕЖПРОЕКТ» з 09.01.2019 р. на посаді сторожа з посадовим окладом 3000 гривень. Відповідач заробітну плату не виплачував, сума заборгованості з січня по вересень 2019 року складає 27 000 гривень, довідку про нараховану заробітну плату відповідач не надає. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.10.2019 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Ухвалою суду від 16.10.2019 р. задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у відповідача Державного проектно - вишукувального та науково-дослідного інституту «УКРЕНЕРГОМЕРЕЖПРОЕКТ» довідку про розмір нарахованої та не виплаченої заробітної плати позивачу. Проте, вказана вище ухвала до теперішнього часу відповідачем не виконана, витребувані судом докази, які необхідні для вирішення спору, не подані. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 11.12.2019 р. призначено провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Встановлено, що позивач з 09 січня 2019 р. працює в Державному проектно - вишукувальному та науково-дослідному інституту «УКРЕНЕРГОМЕРЕЖПРОЕКТ» на посаді сторожа з посадовим окладом 3 000 гривень, про що свідчить Наказ № 1-к від 09.01.2019 р. про прийняття на роботу /а.с.6/. 10.06.2019 р. за вх. № 246 позивач звернувся з заявою до виконуючого обов`язки директора Державного проектно - вишукувального та науково-дослідного інституту «УКРЕНЕРГОМЕРЕЖПРОЕКТ» із заявою про видачу заробітної плати за період з 09.01.2019 р. по 01.07.2019 р. та довідки про нарахування заробітної плати /а.с. 7/. 08.07.2019 р. вих. № 01-107 на запит позивача відповідачем надано відповідь, відповідно до якої в Державному проектно - вишукувальному та науково-дослідному інституті «УКРЕНЕРГОМЕРЕЖПРОЕКТ» ініційовано проведення аудиторської перевірки, яка виявила відсутність фінансової звітності за 2018 - 2019 роки. Таким чином, після завершення аудиторської перевірки, відновлення фінансової звітності та розблокування рахунків позивачу буде видано довідку про нарахування заробітної плати, а також буде здійснена оплата праці. Станом на час розгляду справи, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «УКРЕНЕРГОМЕРЕЖПРОЕКТ» (код ЄДРПОУ: 00114092) не ліквідовано. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно зі ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Разом з тим, відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Частинами 6, 7 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Підстави для звільнення позивача від доказування, передбачені ст.82 ЦПК України, відсутні. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості по заробітній платі з урахуванням суми посадового окладу помноженої на кількість відпрацьованих місяців (січень - вересень 2019 року) до моменту звернення з позовом до суду. Але зазначений розрахунок не підтверджує наявність заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі. Належних і допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження факту порушення трудових прав, позивачем не надано. В зв`язку з наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки ним не доведено обставин, на які він посилався в обґрунтування позову. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed