Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно умов кредитного договору №6509/10К від 21 серпня 2015 року кредитна спілка «Добробут» надала [PERSON] кредит у сумі 35 000 грн. 00 коп. під 0,1% за кожен календарний день на термін до 21 серпня 2016 року. За умовами п.1.1 кредитного договору позичальник брав на себе зобовязання повертати щомісячно відсотки за кредит, та повернути до 21 серпня 2016 року основну суму боргу 35000 грн. 00 коп. Згідно з п.3.6 Договору при порушенні строку сплати кредиту позичальник зобовязується сплатити відсотки за весь термін фактичного користування кредитом. В забезпечення договору кредиту №6509/10к від 21 серпня 2015 року, між Кредитною спілкою «Добробут» та [PERSON], було укладено договір поруки №6509/10К від 21 серпня 2015 року, згідно якого поручитель зобовязується відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобовязань боржником за кредитним договором. Протягом часу до 31 серпня 2016 року було зроблено декілька платежів несвоєчасно та не в повному обсязі, з 01.09.2016р погашення кредиту припинилось. Станом на 15 лютого 2017 року заборгованість [PERSON] по договору кредиту № 6509/10К від 21.08. 2015 року становить 34 504грн.68коп. основного боргу, відсотки за користування кредитом - 6409,10 грн., всього 40913 грн. 78 коп.Просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 6509/10К від 21 серпня 2015 року, яка становить 40913 грн. 78 коп.; а також судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з тих же підстав, просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 6509/10К від 21 серпня 2015 року, яка становить 40913 грн. 78 коп.; а також судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп. за подачу позову до суду, 800 грн. за подання заяви про забезпечення позову, 3200 грн. авансового внеску до Олешківського ВДВС ГТУЮ в Херсонській області для прийняття ухвали про забезпечення позову . Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився з невідомих для суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи зі її відсутності, позовні вимоги не визнає. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя; строк дії договору закінчився 21.08.2016 року, просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зіст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі; 2 Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що між КС «Добробут» та [PERSON] 21 серпня 2015 року було укладено кредитний договір № 6509/10К. Відповідно до умов кредитного договору №6509/10К відповідачеві [PERSON] було надано кредит у сумі 35 000 грн. 00 коп. строком на один рік з 21 серпня 2015 року по 21 серпня 2016 року. Згідно п.3.6 Договору, при порушенні строку сплати кредиту, позичальник зобов'язувався повертати відсотки за весь термін фактичного користування кредитом. Відповідно до видаткового касового ордеру [PERSON] отримав 21 серпня 2015 року кредит у сумі 35000 грн. 00 коп.; останнім протягом часу до 31 серпня 2016 року було зроблено декілька платежів несвоєчасно та не в повному обсязі. З 01 вересня 2016 року погашення кредиту припинилося. Згідно п.3.3 умов укладеного кредитного договору, сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься відповідно до графіка розрахунків, що є невід'ємною частиною цього договору. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово проценти, а в наступну чергу - сума кредиту (п. 3.5 умов кредитного договору). Пунктом 9.4. укладеного договору, до правовідносин, пов'язаних з укладенням та виконанням цього договору застосовується строк позовної давності тривалістю у три роки. В забезпечення договору кредиту № 6509/10К від 21 серпня 2015 року, між Кредитною спілкою «Добробут» та [PERSON] було укладено договір поруки №6509/10К від 21 серпня 2016 року, згідно якого поручитель зобовязується відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобовязань боржником за кредитним договором. Згідно укладеного між КС «Добробут» та [PERSON] договору поруки поручитель поручається перед кредитором за своєчасне та повне виконання зобов'язань боржником за кредитним договором (п.п.1.1. та 2.1). У разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, виходячи з умов ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором солідарно з боржником, тобто кредитор вправі вимагати виконання зобов'язання як від боржника, так і від поручителя. При цьому п.5.1 передбачає, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором (а.с.8-9). Відповідно до п.3.1 у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором у зазначені в договорі строки, поручитель зобов'язаний не пізніше 15 календарних днів з моменту повідомлення кредитором про невиконання боржником прийнятих на себе зобов'язань сплатити кредиторові відповідну грошову суму; п.3.6 передбачено, що кредитор також вправі звернутись до поручителя з вимогою про виконання зобов'язання за боржника наступного дня після відмови боржника належним чином виконувати свої зобов'язання за кредитним договором. Свої зобов'язання за кредитним договором також не виконує поручитель [PERSON] Відповідно до ч. 1 статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14, що відповідно до положень ч.1 ст. 360 - 7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] з вересня 2016р почав порушувати взяті на себе кредитні зобов'язання по сплаті визначених Графіком платежів, так останній платіж ним був здійснений 31.08.2016р в сумі 2338,00 грн., строк дії кредитного договору обумовлений сторонами 21 серпня 2016 року, Кредитна спілка «Добробут» звернулася до суду із вказаним позовом 24 лютого 2017 року, а тому відповідно до положень, передбачених ч.4 ст. 559 ЦК України, позивач має право на стягнення заборгованості за відсотками із поручителя в межах встановленого законом шестимісячного строку, тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню солідарно з [PERSON]О та [PERSON]. Що стосується вимоги про стягнення основної заборгованості за тілом кредиту в сумі 34504,68 грн., то суд зазначає, що відповідно до умов укладеного договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором солідарно з боржником, і не повідомлення кредитором поручителя про невиконання боржником взятих на себе зобов'язань не є підставою для звільнення від відповідальності. Окрім того, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором може бути пред'явлено кредитором у судовому порядку, така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року, що відповідно до положень ч.1 ст. 360 -1 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, заборгованість за кредитним договором № 6509/10К від 21 серпня 2015 року у розмірі 34504,68 грн. основного боргу, відсотків за користування кредитом - 6409,10 грн., підлягають стягненню з відповідачів, як солідарних боржників. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме: судовий збір в сумі 1600 грн. та 800 грн. за подання заяви про забезпечення позову, всього 2400 грн. 00 коп. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Частиною 1 ст.79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України авансовий внесок не відноситься до витрат, повязаних з розглядом справи, тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідачів авансового внеску в сумі 3200 грн., в цій частині суд відмовляє позивачеві. На підставі ст.ст. 554, ч.4 ст. 559, 625, 1046-1048, ч.2 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial