Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором №ВLаЖГА00039858 від 1.06.2011 року посилаючись на те, що вона не виконує умови договору, в звязку з чим заборгованість по ньому складає 100\~029 грн. 29 коп.. Свої вимоги мотивує тим, що 1 червня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» ( ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №ВLаЖГА00039858, за яким остання одержала кредит в сумі 19\~000 грн. зі сплатою 15% на рік строком до 1 червня 2014 року. [PERSON] зобовязалась повернути кредит у встановлений термін та сплатити нараховані по ньому відсотки. Посилаючись на те, що боржниця не виконала своє зобовязання по поверненню кредиту та відсотків просить стягнути з неї вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, на позові наполягає. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково. При цьому не визнає позовні вимоги в частині стягнення з неї плати за пропуск платежів в сумі 77\~066 грн. 45 коп. посилаючись на те, що останній платіж за кредитним договором нею був здійснений в жовтні 2012 року, а з позовом банк звернувся до суду в 2015 році, а тому просить застосувати до цих вимог строк позовної давності, який складає 1 рік. Заслухавши пояснення відповідачки, приймаючи до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні було встановлено, що 01.06.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] був укладений Договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00039858, за яким остання одержала кредит в сумі 19\~000 грн. зі сплатою 15% на рік строком на 36 місяців. [PERSON] зобовязалась повернути кредит у встановлений термін та сплатити нараховані по ньому відсотки. (а.с.5-8). [PERSON] не виконала умови договору і заборгованість за Договором банківського обслуговування №ВLаЖГА00039858 від 1.06.2011 року станом на 11.08.2015 року складає 100\~029, 29 грн., з яких: прострочена до повернення сума кредиту 11\~467, 34 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом 4\~845, 50 грн.; комісія за РО 6\~650 грн.; плата за пропуск платежів 77\~066, 45 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с.3) Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Враховуючи викладене суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки залишку неповернутих кредитних коштів в сумі 11\~467 грн. 34 коп., відсотків за користування кредитом в сумі 4 845, 50 грн. та комісії в сумі 6\~650 грн. обґрунтованими та законними, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню в сумі 22\~962 грн. 84 коп.. В іншій частині позову щодо стягнення з відповідачки плати за пропуск платежів в сумі 77\~066, 45 грн. необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, а ст. 253 цього Кодексу встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Таким чином, стягнення неустойки ( пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня, коли позивач дізнався про порушення свого права, тобто з моменту настання строку погашення чергового платежа. З розрахунку заборгованості ( а.с.3-4) та квитанції №589352 ( а.с.45) вбачається, що останній платіж за вказаним кредитним договором відповідачкою було здійснено 10.10.2012 року, а з позовною заявою позивач звернувся до суду в серпні 2015 року, тобто з пропуском строку давності. Враховуючи викладене та виходячи з положень ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України суд вважає необхідним застосувати до цих вимог позивача строк позовної давності та в позові про стягнення з відповідачки неустойки в сумі 77\~066, 45 грн. відмовити. Суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь держави неоплачений позивачем судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп..

Outcome: partial