Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що позивачу внаслідок шкідливих умов праці за час професійної діяльності у відповідача отримано професійне захворювання, втрачено 35 % проф.працездатності. У зв,язку із проф.захворюванням позивач вимушений постійно проходити лікування, його постійно мучає біль, вимушений приймати ліки, отримане ним професійне захворювання є незворотнім, невиліковним. Просив стягнути моральну шкоду в сумі 30000 грн. Позивач в судове засідання не з,явився. Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити, зазначив, що позивач працював у відповідача та отримав професійне захворювання. Позивач морально страждає, просив стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн. Представник відповідача позов не визнав, зазначив, що професійне захворювання виникло не з вини відповідача, в акті не зазначені конкретні особи підприємства. Також зазначив, що моральна шкода є необгрунтованою. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. [PERSON] з 04.09.2006р. по 21.11.2008р. працював слюсарем черговим та з ремонту устаткування дробильної фабрики ВАТ ІнГЗК, він здійснював виробничі дії, пов,язані з важкою працею в умовах впливу таких шкідливих виробничих факторів, як шум і пил, показники котрих перевищували нормативні через недосконалість робочого місця. Працюючи з 05.07.1972р. по 19.10.1980р. водієм всіх марок дизельних автомобілів з вивезення гірничої маси з кар,єру АТЦ ІнГЗК, з 24.11.1983р. по 30.07.1984р. гірничим робітником на підземних роботах в ШБУ-3 та з 30.07.1984р. по 31.10.1996р. прохідником на підземних роботах спеціалізованого виробничого комбінату Шахтопроходка, з 01.11.1996р. по 30.04.2004р. прохідником підземним та з 01.05.2004р. по 02.07.2006р. кріпильником підземним ШБУ ВАТ ІнГЗК, а з 03.07.2006р. по 03.09.2006р. кріпильником підземним на дробильній фабриці ВАТ ІнГЗК також здійснював виробничі дії, пов,язані з важкою працею в умовах впливу таких шкідливих виробничих факторів, як шум і пил, показники яких перевищували нормативні (а.с.5-7,8-9). Внаслідок вказаних робіт позивач отримав професійні захворювання: нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху); сидеросилікоз першої ст., пізній розвиток, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої - другої ст. ЛН першого- другого ст.; деформуючий остеоартроз ліктьових суглобів, дв. плечолопатковий періартроз (а.с.8-9 -акт розслідування причин виникнення хронічного проф. захворювання від 14.02.2014р.) Суд критично відноситься до твердження представника відповідача, що їх вини у проф захворюванні позивача немає, і акт не стосується їхнього підприємства. Суд зазначає, що відповідно до акту від 14.02.2014р., проф захворювання позивача виникло внаслідок роботи позивача на підприємстві відповідача, внаслідок не забезпечення належних умов праці, оскільки шкідливі показники перевищували норми. Відповідно Довідки про результати визначення втрати проф.працездатності у відсотках, АБ №0009076 від 08.04.2014р. [PERSON] втратив 35 % проф. працездатності (15%- сидерос, 15%- ДОА, 5%) (а.с.10) Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до статті 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що через шкідливі умови праці на підприємствах, правонаступниками яких є відповідачі - позивач набув 3 групу інвалідності, та втратив 50% професійної працездатності. В результаті дії шкідливих умов праці на підприємствах Відповідачів, через отримане професійне захворювання, позивач вимушений постійно лікуватись, проходити курси лікувань (а.с.13-24). Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частина і статті 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі статті 1167 ) ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За положеннями ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справи про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також підлягають з'ясуванню, чим підтверджується факт заподіяння моральної шкоди чи фізичних страждань немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінюється заподіяна моральна шкода. Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних і фізичних стражданнях через втрату професійної працездатності на 35 %, отримання професійного захворювання: нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху); сидеросилікоз першої ст., пізній розвиток, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої - другої ст. ЛН першого- другого ст.; деформуючий остеоартроз ліктьових суглобів, дв. плечолопатковий періартроз. Позивач не має можливості працювати за професією, вимушений лікуватися, витрачати кошти на лікування. Через захворювання нейросенсорна приглухуватість позивач страждає заниженим слухом, що заважає його спілкуванню з оточуючими, оскільки він не може розібрати їх мову, не чує їх. Через захворювання сидеросилікоз позивач страждає на задишку при незначному фізичному навантаженні, має сухий кашель, біль у грудях, артеріальний тиск, не має можливості вести активний спосіб життя, перебуває на обліку у терапевта. Через захворювання захворювання деформуючий остеоартроз ліктьових суглобів позивач страждає через біль у шийному та поперековому відділах хребта з іррадацією в ноги, ноги німіють, важко нахилятись. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує вік позивача (14.02.1948р.н.), стан його здоров,я (має професійне захворювання, проходить курси реабілітації, лікується), його матеріальний стан (а.с.11,12) - отримує страхові виплати; суд враховує матеріальний стан відповідача: підприємство не ліквідовано, відомостей про початок процедур банкрутства не надано, підприємство працює, документів, що вказують на їх неплатежеспроможність суду не надано. Суд вважає, суму матеріальної шкоди визначену позивачем завищеною, та такою, що не відповідає обставинам справи. Суд вважає, що достатньою сумою, та такою, що буде відповідати принципу сатисфакції, з урахуванням часу роботи у відповідача, необхідно стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. На підставі викладеного і

Outcome: partial