Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, остаточно просив стягнути з відповідача на його користь 37209,65 грн., що складається з 12258,22 грн. курсової різниці, 20640,83 грн. інфляційних втрат та 4310,60 грн. відсотків за користування грошовими коштами. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.11.2015 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова його позов до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено повністю, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку за адресою м. Львів-Винники, вул. І. Липи, 6, кадастровий номер земельної ділянки 4610160300:08:001:0008, цільове призначення земельної ділянки будівництво і обслуговування житлового будинку, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 23 грудня 2015 року. Рішення суду від 05.11.2015 року фактично виконано 16.06.2017 року шляхом передачі позивачу та реєстрації за ним права власності на земельну ділянку за адресою м. Львів-Винники, вул. І. Липи, 6, кадастровий номер земельної ділянки 4610160300:08:001:0008, з виплатою ним різниці між вартістю земельної ділянки та сумою коштів, які підлягають стягненню на його користь в розмірі 82935,61 грн. Згідно укладеного 14.03.2014 року договору купівлі-продажу земельної ділянки сторонами було узгоджено, що у випадку девальвації національної грошової одиниці України - гривні або зміни її обмінного курсу, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві у гривнях суму еквівалентну 4200,00 доларів США за курсом Національного банку України на момент сплати заборгованості за вказаним договором купівлі-продажу земельної ділянки. У звязку з чим позивачем понесено збитки, що становлять курсову різницю долара станом на день набрання законної сили рішенням суду від 05.11.2015 року та курсом долара на день виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також із відповідача слід стягнути інфляційні втрати та суму відсотків за користування коштами. Вказані суми просить стягнути за період з 24.12.2015 року по 16.06.2017 року. На підставі наведеного просить позов задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позові. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з'явився із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений і від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності. Виклик відповідача здійснювався також шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий Курєр» № 186 від 04 жовтня 2017 року. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити зі згоди представника позивача заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи та додані до нього письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215,225,226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 березня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 156, продавець [PERSON] передає покупцю [PERSON] земельну ділянку за адресою м. Львів-Винники, вул. І. Липи, 6, кадастровий номер земельної ділянки 4610160300:08:001:0008, цільове призначення земельної ділянки будівництво і обслуговування житлового будинку (а.с.5-9). Пунктом 2.2. зазначеного договору передбачено, що до підписання цього договору покупець сплатив продавцеві 92789,22 гривні. Решта коштів в сумі 39798,78 гривні покупець зобов'язується сплатити продавцеві до 30 вересня 2014 року. На час укладення цього договору вказана сума еквівалентна 4200,00 доларам США за курсом Національного банку України. Сторони дійшли згоди, що у випадку девальвації національної грошової одиниці України - гривні або зміни її обмінного курсу, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві у гривнях суму еквівалентну 4200,00 доларів США за курсом Національного банку України на момент сплати. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 05.11.2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку за адресою м. Львів-Винники, вул. І. Липи, 6, кадастровий номер земельної ділянки 4610160300:08:001:0008, цільове призначення земельної ділянки будівництво і обслуговування житлового будинку, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вказаним рішенням встановлено, що сума яка за рішенням підлягає стягненню становить 96941,99 грн. (а.с.10-13). З матеріалів справи встановлено, що рішення суду від 05.11.2015 року виконано фактично лише 16.06.2017 року, про що свідчить свідоцтво, видане приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1709 (а.с.53) позивачу [PERSON], відповідно до якого останньому належить земельна ділянка за адресою м. Львів-Винники, вул. І. Липи, 6, кадастровий номер земельної ділянки 4610160300:08:001:0008, цільове призначення земельної ділянки будівництво і обслуговування житлового будинку, реєстраційний номер обєкта нерухомості 313688246101, на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого Личаківським відділом державної виконавчої служби м. Львова (а.с.56). Статтею 509 Цивільного Кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частинами 2, 3 ст.533 ЦК України встановлено, що офіційний курс валюти визначається на день платежу. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Виходячи з того, що на час виконання рішення і сплати гривневого еквівалента боргу курс цієї валюти зріс, то право позивача на отримання еквівалентної доларам США суми боргу порушене і для його відновлення останній мусить зробити витрати, які є збитками в розумінні п.2 ч.1 ст.22 ЦК України. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 22 ЦК України втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Вказана позиція викладена в ухвалі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.12.2015 року по справі № 6-24161ск15, в якій визначено, що виходячи з того, що відповідач не повернула позивачу за договором позики суму коштів в іноземній валюті (доларах США), офіційний курс якої значно зріс по відношенню до національної валюти України гривні, право позивача на отримання еквівалентної переданим доларам США суми порушене і для його відновлення остання мусить зробити витрати, які є збитками в розумінні п.2 ч.1 ст. 22 ЦК України». Задовольняючи вимогу про стягнення курсової різниці суд виходив з того, що станом на 16.06.2017 року (день виконання рішення суду від 05.11.2015 року) офіційний курс Нацбанку України щодо долара становив 26,00 грн. за 1 долар США, а відтак заборгованість по рішенню в розмірі 96941,99 грн. становило 3728,53 доларів США. Що відтак свідчить про те, що така сума не покриває суму боргу у розмірі 4200,00 доларів США, а тому підлягає до стягнення курсова різниця в розмірі 471,47 доларів США (4200-3728,53), що еквівалентно 12258,22 грн. з розрахунку 26,00 грн. за 1 долар США. Відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ухвалення судом рішення про стягнення боргу, який повернуто несвоєчасо, не припиняє зобовязальних відносин сторін договору і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним зобовязання та не позбавляє позичальника прав вимагати покладення на останнього відповідальності за неналежне виконання зобовязання, зокрема, стягнення процентів за користування коштами до їх повернення з часу поза межами періоду, за який вони стягнуті рішенням у іншій справі. Зважаючи на те, що відповідач своєчасно не виконав свої зобовязання по сплаті боргу, то до нього слід застосувати положення ч.2 ст.625 ЦК України та стягнути на користь позивача індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, який судом в судовому засіданні перевірено, за період часу з 24.12.2015 року по 16.06.2017 року інфляційні втрати становлять 20640,83 гривень, 3% річних становлять 4310,60 гривень (а.с.48-50). З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов є обгрунтованим та підставним, у зв'язку з чим підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 640,00 грн. та 487,20 грн. судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду.

Outcome: approved