Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить звільнити з-під арешту автомобіль марки ВАЗ, модель 210700-20, 2006 року випуску, тип транспортного засобу: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] та заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням позивача у праві розпоряджатися відносно вказаного автомобіля. В обгрунтування позову покликається на те, що 26.06.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № LVH9АК00010578, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 7383,22 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між сторонами 26.06.2007 року було укладено договір застави автомобіля ВАЗ, модель 210700-20, 2006 року випуску, тип транспортного засобу: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Постановами державного виконавця Сихівського ВДВС від 17.03.2009р., 15.09.2009р. та 15.12.2010р. накладеного арешт на вказаний автомобіль. Оскільки постанови державного виконавця про накладення арешту були винесені пізніше ніж було укладеного договір застави, виконавча служба не мала права накладати арешт на вказаний автомобіль, просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов не заперечив, пояснивши, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16.10.2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на предмет застави, а відтак, ПАТ КБ «ПриватБанк» набуло права продавця вказано автомобіля, однак, цьому перешкоджають накладені на автомобіль арешти, в процесі виконання інших рішень. Представник третьої особи Сихівського відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ в судове засідання не з»явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що спірний автомобіль марки ВАЗ, модель 210700-20, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований за відповідачем [PERSON] Згідно відповіді Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на виконання виконавчого листа № 2-2767, виданого Сихівським районним судом м.Львова 16.02.2009р. про стягнення з [PERSON] на корить ЗАТ КБ «ПриватБанк» 30 332,03 грн. заборгованості за кредитним договором, 02.03.2009 р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на все майно боржника; на виконання судового наказу № 2н-2800, виданого 22.10.2008 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Індекс-Банк» 3095,76 грн. заборгованості 03.09.2009 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на все майно боржника; 06.12.2010 р. на виконання постанови ВДАІ № АВ147923 від 06.06.2010 р. про стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 520 грн. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 23.10.2010 р. на виконання виконавчого листа № 2-2985, виданого Сихівським районним судом м.Львова 22.11.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь КС «Львівська» заборгованості за договором кредиту в сумі 48 535,30 грн. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладення арешту на все майно боржника; 27.08.2012р. на виконання виконавчого листа № 2-2012 виданого 27.12.2011р. Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з [PERSON] на корить ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 24 811,06 грн. винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження; 26.11.2008 р. на виконання виконавчого листа № 2-2180, виданого Сихівським районним судом м.Львова 28.10.2008 р. про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] боргу в сумі 12 733 грн. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника; 03.12.2013 року на виконання виконавчого листа № 2-2286/11, виданого Сихівським районним судом м.Львова 06.09.2013 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 8229,22 грн. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16.10.2012 року задоволено позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» та вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № LVH9АК00010578 від 26.06.2007 р. в сумі 10 992,41 доларів США передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у відповідача [PERSON] предмет застави: марки ВАЗ, модель 210700-20, 2006 року випуску, тип транспортного засобу: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], що належить йому на праві власності та звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з складанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку ДАІ України, а також з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу вказаного автомобіля. Право особи на судовий захист визначено ст.16 Цивільного кодексу України, а також ст.3 ЦПК України згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із зазначених положень, позов на захист свого права заявляється до особи, яка порушує, не визнає чи оспорює права, свободи чи інтереси особи. Проте, позивачем не обґрунтовано якими діями чи бездіяльністю саме відповідач [PERSON] порушив його право, не визнає такого чи оспорює, оскільки як встановлено судом вказаний автомобіль переданий [PERSON] позивачу ще 15.11.2012р., право заставодержателя [PERSON] не оспорюється, а арешти, які просить позивач скасувати накладені Сихівським ВДВС ЛМУЮ. Покликання представника позивача на порушення права позивача, внаслідок того, що автомобіль залишається зареєстрованим на відповідача є необгрунтованим, оскільки як зазначив сам представник позивач спірний автомобіль після на виконання рішення Сихівського районного суд м.Львова від 16.10.2012 р. переданий відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк». Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Згідно зазначеного принципу диспозитивності та вимог ст.33 ЦПК України право визначати відповідача (тобто особи, яка відповідатиме за позовом) належить виключно позивачеві. З огляду на те, що судом не встановлено факту порушення, невизнання чи оспорювання відповідачем [PERSON] прав позивача як заставодержателя спірного автомобіля, суд вважає, що останній не є належним відповідачем, оскільки фактично спір між ними відсутній. Клопотання про залучення іншого відповідача представник позивача (виключно якому в силу ст.33 ЦПК України належить право заявляти таке клопотання) не ініціював, відтак, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. На підставі ст.16 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed