Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що 23.11.2002 року Міським відділом\~реєстрації актів\~громадянського стану\~Львівського обласного\~управління юстиціїміж ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, актовий запис № 3567. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, побут, місце чоловіка в родині, фінансові питання тощо. Відповідачка нехтувала сімейними цінностями, мала постійні претензії до нього, постійно була незадоволена ним, з її ініціативи між ними часто виникали сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Внаслідок цього та через постійні конфлікти з грудня 2019 року вони з відповідачкою проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не мають спільного бюджету, ведення між ними спільного господарства припинено. Подальшої можливості відновити сімейні відносини немає, примирення між ними неможливе, а тому просить позов задоволити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, надалі у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. У судовому засіданні представник відповідачки позов визнала, пояснила, що дійсно із грудня 2019 р. шлюбні відносини між сторонами припинені, примирення неможливе, тому просила позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про визнання позову та просила справу розглянути у її відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України та ч. 1 ст.24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.\~104-105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст.\~109\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.110,112\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 23.12.2002 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис\~№3567/а.с. 4/. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] / а.с. 2-3/. Також судом встановлено, що і не оспорюється сторонами, що подружнє життя між ними розладналось, з грудня 2019 р. вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, примиритись не бажають, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відтак, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно, конфлікт між сторонами носить стійкий і тривалий характер, збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264,265, 354-355 ЦПК України,

Outcome: approved