Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Івана Кутового, буд. 40, та зняти її з реєстрації за даною адресою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач [PERSON] у вказаному приміщенні не проживає з березня 2007 року, її особистих речей в будинку не має. Відповідач добровільно відмовляється знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, оскільки вибула до АР Крим. Тому, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти останню з реєстрації. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, одночасно позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Третя особа в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій повідомила про свою згоду на зняття відповідача з реєстрації в житловому будинку. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що позивачу та третій особі на праві власності належить по 1/2 частині житлового будинку № 40 по вул. Івана Кутового в м. Новомосковську Дніпропетровської області, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.24,26) та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.25,27). Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] з 27.12.1997 року, що підтверджується відповідною відміткою в паспорті (а.с.4). Відповідач зареєстрована за даною адресою з 29.03.2007 року, що підтверджується довідкою від 28.04.2015 року адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області (а.с.13). З акту від 14.04.2015 року складеного квартальним комітетом та підписаним власником будинку [PERSON], сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд вбачає, що відповідач [PERSON] з 29.03.2007 року по даний час фактично не проживає за адресою місця реєстрації (а.с.6). Даний факт також підтверджується довідкою квартального комітету від 14.04.2015 року (а.с.5). Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні з березня 2007 року, тобто більше восьми років, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, що свідчить про втрату нею інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання. Тому позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації\~місця\~проживання\~особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, що відноситься до компетенції органів Державної міграційної служби України, і суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки у такий спосіб суд своїм рішенням всупереч вимог закону підмінив би юрисдикційну діяльність іншого органу державної влади. А тому, в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 гривень, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial