Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] звернувся до Маловисківського районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні та отримав виплати допомоги по безробіттю в період з 25 листопада 2013 року по 02 липня 2014 року в сумі 17998 гривень 42 копійки. При звірці бази даних безробітних громадян з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 24 лютого 2015 року було виявлено, що відповідач у період з 14 вересня 1994 року по 10 лютого 2015 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Позивач вважає, що відповідачем порушено вимоги статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», тому направлялась претензія з вимогою добровільно відшкодувати кошти, отримані у виді допомоги по безробіттю. Станом на 28 березня 2016 року відповідач кошти не повернув, тому позивач звернувся до суду. У судовому засіданні представник позивача підтримав предявлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідач [PERSON] не визнав предявлений позов, посилаючись на те, що він у встановленому порядку подав заяву про скасування реєстрації як фізичної особи-підприємця ще до звернення до Маловисківського районного центру зайнятості за допомогою по безробіттю і не знав, що реєстрація не скасована. Підприємницькою діяльністю він не займався. Відповідач вважає, що має місце сплив позовної давності, тобто строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов'язана повідомити про це державну службу зайнятості. Судом встановлено, що 18 листопада 2013 року відповідач [PERSON] звернувся до Маловисківського районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, що підтверджується копією заяви та персональної картки (а.с. 7-8). У заяві про надання статусу безробітного відповідач [PERSON] зазначив, що він не є субєктом підприємницької діяльності (а.с. 8). Між тим, за інформацією службової перевірки та даних Маловисківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області громадянин [PERSON] перебував на обліку фізичних осіб-підприємців у період з 14 вересня 1994 року по 10 лютого 2015 року (а.с. 11-12). Наказом директора Маловисківського районного центру зайнятості від 19 лютого 2016 року № 32 прийнято рішення про відшкодування за рахунок [PERSON] виплаченого матеріального забезпечення в сумі 17998 гривень 42 копійки (а.с. 12). 02 березня 2016 року відповідачеві направлена претензія про повернення незаконно отриманих коштів в сумі 17998 гривень 42 копійки, яка залишена відповідачем без задоволення (а.с. 9). Тому, вимоги позивача правомірні. Твердження відповідача про те, що сплинули строки позовної давності у межах якого Маловисківський районний центр зайнятості може звернутися до суду з вимогою про стягнення коштів, є помилковим, оскільки відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з матеріалів перевірки розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» факт порушення законодавства відповідачем встановлено 23 лютого 2016 року, а позов предявлено до суду 07 квітня 2016 року (а.с. 2, 10-13), тобто у межах загальної позовної давності. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved