Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який просив задовольнити, з підстав визначних в позовній заяві, та вказав, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про встановлення кредитного ліміту до договору про відкриття рахунку у нього станом на 25.03.2016, виникла заборгованість у розмірі 19 708,84 грн. Позовну заяву позивач обгрунтовує наступним. Між Публічним акціонерним товариством Банк «Контракт» та [PERSON] було укладено Договір №ЗП/С/102 від 24.02.2014 про відкриття та обслуговування рахунку/рахунків фізичної особи з використанням банківської платіжної картки/карток (Договір на відкриття Рахунку), а 06.03.2014 між ними було укладено Договір № ОВ/ЗП/С/102 про встановлення кредитного ліміту до Договору про відкриття Рахунку (Кредитний договір), відповідно до якого банк надав боржнику кредит, встановивши по рахунку держателя кредитний ліміт у розмірі 30 000,00 грн., шляхом здійснення видаткових операцій із рахунку держателя, вказаному в п.1.2. Кредитного договору, які має право здійснювати держатель в порядку, передбаченому в п.1.1. договору на відкриття рахунку, за рахунок коштів банку, понад залишок коштів держателя на ньому, кредит надано на строк з 06.03.2014 по 05.03.2015 та процентною ставкою річних у розмірі 29% процентів. Позивач вказав, що в повному обсязі виконав свої зобов'язання за Договором на відкриття Рахунку та Кредитним договором, а саме Банк відкрив поточний рахунок №26258014965001, та видав кредит, встановивши по рахунку держателя кредитний ліміт. Зазначено, що в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим банк 23.02.2016 звернувся до боржника з вимогою (вих. №46/11-537) щодо дострокового погашення заборгованості за Кредитним договором у повному обсязі та припинення надання кредиту, проте, відповідач не вчинив жодних дій, що би свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Позивач вказав, що у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору в останнього станом на 25.03.2016 виникла заборгованість у розмірі 19 708,84 грн., з яких: 16 909,63 гривень - сума заборгованості за простроченим кредитом; 2 121,83 гривень - сума заборгованості за простроченими процентами; 615,82 гривень - сума пені за простроченим кредитом та простроченими процентами; 19,57 гривень - сума інфляційних нарахувань на суму прострочених процентів (згідно ст. 625 ЦК України); 41,99 гривень - сума 3% річних від суми простроченого кредиту та прострочених процентів (згідно ст. 625 ЦК України). Враховуючи порушення зобов'язань, встановлених кредитним договором, позивач звернувся з даним позовом до суду та просив його задовольнити з наведених вище підстав. 11 травня 2016 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. 11 листопада 2016 року у судовому засіданні, представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, обгрунтовуючи її тим, що станом на 07 листопада 2016 року відповідачем у справі була частково погашена заборгованість за простроченим кредитом та простроченими процентами за Договором №ОВ/ЗП/С/Ю2 від 06.03.2014 про встановлення кредитного ліміту до договору про відкриття рахунку та просив задовольнити вимоги про стягнення з відповідача суму заборгованості у розмірі 8 536,48 (вісім тисяч п'ятсот тридцять шість гривень 48 копійок) гривень, з яких: 2 167,50 гривень заборгованості за простроченим кредитом; 4 790,79 гривень пені за простроченим кредитом та простроченими процентами; 1 169,58 гривень інфляційних нарахувань від суми простроченого кредиту та суму прострочених процентів (згідно ст. 625 ЦК України); 408,61 гривень суми 3% річних від суми простроченого кредиту та суму прострочених процентів (згідно ст. 625 ЦК України), а також судові витрати в сумі 1 378,00 грн. у підтвердження вищезазначеного надав суду розрахунок заборгованості [PERSON] станом на 07.11.2016. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що відповідачем сплачено в повному обсязі заборгованість по вказаному кредитному договору, в підтвердження чого надав копію квитанції на суму 19708,84 грн. про сплату [PERSON] боргу ПАТ Банк «Контракт». Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу Судом встановлено, що 22.04.2016 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] за кредитним договором № ОВ/ЗП/С/2012 від 06.03.2014 року про встановлення кредитного ліміту до договору про відкриття рахунку заборгованості, посилаючись на те, що на станом на 25.03.2016 у відповідачки виникла заборгованість у розмірі 19 708,84 грн., з яких: 16 909,63 гривень - сума заборгованості за простроченим кредитом; 2 121,83 гривень - сума заборгованості за простроченими процентами; 615,82 гривень - сума пені за простроченим кредитом та простроченими процентами; 19,57 гривень - сума інфляційних нарахувань на суму прострочених процентів (згідно ст. 625 ЦК України); 41,99 гривень - сума 3% річних від суми простроченого кредиту та прострочених процентів (згідно ст. 625 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] сплатила вказану суму заборгованості, що підтверджується наданою копією квитанції на суму 19708,84 грн. про сплату [PERSON] боргу ПАТ Банк «Контракт» після пред'явлення позову до суду. Квитанція про сплату була оглянута судом під час судового засідання. В судовому засіданні 10.11.2016 представник позивача підтвердив, що станом на 07.11.2016 відповідачем була погашена заборгованість за простроченим кредитом та простроченими процентами за вказаним договором. Водночас представник позивача заявив про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість у розмірі 8 536,48 грн. за період з 24.03.2016 по 07.11.2016. Суд вважає за можливе відмовити в позові у цій частині, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 25.03.2016, на день подачі позову, у відповідачки була наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 19 708,84 грн. Як вбачається із заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8 536,48 грн., з яких: 2 167,50 грн. заборгованості за простроченим кредитом; 4 790,79 грн. пені за простроченим кредитом та простроченими процентами; 1 169,58 грн. інфляційних нарахувань від суми простроченого кредиту та суму прострочених процентів; 408,61 грн. суми 3% річних від суми простроченого кредиту та суму прострочених процентів за період з 24.03.2016 по 07.11.2016, тобто за період після подачі позову до суду. При цьому позивач не збільшував позовні вимоги, та відповідно ним не сплачено судовий збір за вказані вимоги. Виходячи з вищенаведеного, суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог. Оскільки на дату розгляду справи по суті у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем за позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором № ОВ/ЗП/С/2012 від 06.03.2014 про встановлення кредитного ліміту до договору про відкриття рахунку заборгованості, у розмірі 19 708,84 грн., вимоги позивача є необґрунтованими, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Відповідно до п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат. Беручи до уваги вищезазначене, та оскільки задоволення позовних вимог відбулося після пред'явлення позову до суду, суд вирішує в силу ч. 1 ст. 89 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved