Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит у розмірі 29881 грн. 36 коп., що включає в себе 21271 грн. 26 коп. основної заборгованості, 5787 грн. 00 коп. процентів за користування кредитом, 37 грн. 71 коп. пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 45 грн. 44 коп. пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 611 грн. 06 коп. 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 142 грн. 09 коп. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, а також судовий збір у сумі 2270 грн. Мотивував свої позовні вимоги тим, що 01 квітня 2019 року між сторонами укладено договір про споживчий кредит № 345-65. На підставі вказаного договору банк перерахував на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] суму кредиту у розмірі 50000 грн. на строк 60 місяців. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, в результаті чого станом на 12 квітня 2021 року виникла заборгованість в розмірі 29881 грн. 36 коп., яку просить стягнути позивач. Крім того, просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 18 травня 2021 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 01 квітня 2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 345/65. Відповідно до цього договору банк перерахував на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] суму кредиту у розмірі 50000 грн. Відповідно до п. 2.2 договору Банк надав відповідачу вказаний кредит на строк 60 місяців. За п.п. 2.4.1.1 договору розмір процентної ставки за користування кредитом становить 11 % річних. Випискою по картковому рахунку №[NUMBER] за період з 01 квітня 2019 року по 12 квітня 2021 року і розрахунком заборгованості станом на 12 квітня 2021 року стверджується, що заборгованість відповідача становить 29881 грн. 36 коп., що включає в себе 21271 грн. 26 коп. основної заборгованості, 5787 грн. 00 коп. процентів за користування кредитом, 37 грн. 71 коп. пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 45 грн. 44 коп. пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 611 грн. 06 коп. 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 142 грн. 09 коп. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилами ч. 1 ст. 1049 і ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. В разі порушення зобов`язання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. За п. 1.24 розділу XXII Договору про споживчий кредит, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБ України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу приписів ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України відповідно до яких, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений договором строк. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які покликався позивач у своїй позовній заяві, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, у такому позовні вимоги слід задовольнити. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved