Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] у віці 83 років у селищі Гостомель Київської області померла його мати [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина у вигляді, зокрема земельної ділянки площею 1 500 кв. м. та розташований на ній незакінчений будівництвом житловий будинок площею 507,7 кв. м. готовністю 78% [ADDRESS] . За життя вказане нерухоме майно набуто спадкодавцем у власність на підставі Договору купівлі-продажу жилого будинку незакінченого будівництвом від 26 березня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Прилипко В.В. за реєстровим № 494, а в подальшому [PERSON] отримано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25 лютого 2003 року. За життя [PERSON] будівництво вказаного будинку на завершила, не ввела його в експлуатацію і тому не здійснила реєстрацію права власності на нього. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , інші спадкоємці відсутні. У визначеному законодавством порядку 19 квітня 2012 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, за якою приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Білорус Н.В. відкрито спадкову справу за № 9/2012 до майна померлої [INFO] [PERSON] 02 квітня 2015 року позивач звернувся за отриманням свідоцтво про право на спадщину, однак приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Трошиною С.А. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом лише на земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,1500 га, кадастровий [NUMBER] , яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Гостомельською селищною радою народних депутатів Київської області 25 лютого 2003 року. В подальшому після успадкування позивачем земельної ділянки [ADDRESS] площею 0,1500 га, кадастровий номер [NUMBER] , на підставі рішення Гостомельської селищної ради Київської області № 120 від 02 вересня 2015 року вказану земельну ділянку було об`єднано з належною [PERSON] земельною ділянкою [ADDRESS] площею 0,1000 га з кадастровим номером [NUMBER] в одну площею 0,2500 га з присвоєнням адреси [ADDRESS] та кадастрового номера [NUMBER] . Разом з цим, постановою про відмову у видачі свідоцтва на право на спадщину від 02 квітня 2015 року нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 78% [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нього за спадкодавцем, в зв`язку з чим [PERSON] не має можливості реалізувати свої спадкові права на нього та вільно ним розпоряджатися. Згідно з вимогами ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа,зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна,дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва. Таким чином у разі укладення цивільно-правової угоди щодо об`єкта незавершеного будівництва, законом передбачено можливість реєстрації права власності на нього на підставі вказаних документів. Як зазначалося вище, за життя [PERSON] придбано незавершений будівництвом жилий будинок [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 26 березня 2002 року, а в подальшому отримано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25 лютого 2003 року, однак на виконання вимог ч. 3 ст. 331 ЦК України вона не зареєструвала права власності на будинок. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного суду України, даних у п. 8 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. За ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей,а також майнові права та обов`язки. Таким чином, права та обов`язки спадкодавця як забудовника є майновими, оскільки пов`язані із створенням та набуттям власності на нерухому річ, а тому є майном у розумінні ч. 1 ст. 190 ЦК України. З наведеного вбачається, що набувши у власність за договором купівлі-продажу об`єкт незавершеного будівництва [PERSON] не завершила будівництво та не реалізувала своїх прав та обов`язків щодо державної реєстрації права на недобудований будинок, а тому за правилами ст. 1216, 1218 ЦК України до її спадкоємця переходять права забудовника вказаного будинку та державної реєстрації права власності на нього. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відсутність державної реєстрації права власності [PERSON] на незавершений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] жодним чином не впливає на обсяг її прав щодо нього, оскільки набуто його у власність на підставі договору купівлі-продажу, а державна реєстрація є лише підтвердженням з боку держави, виниклого на підставі цивільно-правової угоди права спадкодавця на будинок. Реєстраційна служба не встановлює право власності, зокрема, на об`єкт незавершеного будівництва, а реєструє його на підставі чітко визначених правовстановлюючих документів. Оскільки за життя [PERSON] набуто у власність недобудований будинок на підставі цивільно-правової угоди, але у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 331 ЦК України не зареєстровано право власності на нього, оскільки на момент укладення такої угоди законом не було визначено порядок і можливість здійснення такої реєстрації, то до її спадкоємця [PERSON] переходять права та обов`язки щодо вказаного нерухомого майна. Разом з тим, відсутність державної реєстрації права власності на зазначений незакінчений будівництвом житловий будинок за спадкодавцем унеможливлює реалізацію [PERSON] своїх спадкових прав на нього в нотаріальному порядку, а тому він змушений звертатися до суду із даним позовом. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом відповідачем є територіальна громада в особі Гостомельської селищної ради Київської області . У зв`язку із викладеними обставинами позивач просить визнати за ним, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на незавершений будівництвом готовністю на 78% житловий будинок загальною площею 507,7 кв. м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] , у тому числі право його забудови, здачі, введення в експлуатацію, отримання правовстановлюючих документів та в подальшому державної реєстрації права власності на нього в установленому законом порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача Гостомельської селищної ради Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON] , вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із насупного. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] у віці 83 років у селищі Гостомель Київської області померла мати позивача [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина у вигляді, зокрема земельної ділянки площею 1 500 кв. м. та розташований на ній незакінчений будівництвом житловий будинок площею 507,7 кв. м. готовністю 78% [ADDRESS] . За життя вказане нерухоме майно набуто спадкодавцем у власність на підставі Договору купівлі-продажу жилого будинку незакінченого будівництвом від 26 березня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Прилипко В.В. за реєстровим № 494, а в подальшому [PERSON] отримано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25 лютого 2003 року. За життя [PERSON] будівництво вказаного будинку на завершила, не ввела його в експлуатацію і тому не здійснила реєстрацію права власності на нього. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців судом не встановлено. У визначеному законодавством порядку 19 квітня 2012 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, за якою приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Білорус Н.В. відкрито спадкову справу за № 9/2012 до майна померлої [INFO] [PERSON] 02 квітня 2015 року позивач звернувся за отриманням свідоцтво про право на спадщину, однак приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Трошиною С.А. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом лише на земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,1500 га, кадастровий [NUMBER] , яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Гостомельською селищною радою народних депутатів Київської області 25 лютого 2003 року. В подальшому після успадкування позивачем земельної ділянки [ADDRESS] площею 0,1500 га, кадастровий номер [NUMBER] , на підставі рішення Гостомельської селищної ради Київської області № 120 від 02 вересня 2015 року вказану земельну ділянку було об`єднано з належною [PERSON] земельною ділянкою [ADDRESS] площею 0,1000 га з кадастровим номером [NUMBER] в одну площею 0,2500 га з присвоєнням адреси [ADDRESS] та кадастрового номера [NUMBER] . Разом з цим, постановою про відмову у видачі свідоцтва на право на спадщину від 02 квітня 2015 року нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 78% [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нього за спадкодавцем, в зв`язку з чим [PERSON] не має можливості реалізувати свої спадкові права на нього та вільно ним розпоряджатися. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. ст. 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об» єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. У відповідності до ст. ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з вимогами ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа,зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна,дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва. Як зазначено вище, за життя [PERSON] придбано незавершений будівництвом жилий будинок [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 26 березня 2002 року, а в подальшому отримано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25 лютого 2003 року, однак на виконання вимог ч. 3 ст. 331 ЦК України вона не зареєструвала права власності на будинок. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного суду України, даних у п. 8 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. За ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей,а також майнові права та обов`язки. Таким чином, права та обов`язки спадкодавця як забудовника є майновими, оскільки пов`язані із створенням та набуттям власності на нерухому річ, а тому є майном у розумінні ч. 1 ст. 190 ЦК України. З наведеного вбачається, що набувши у власність за договором купівлі-продажу об`єкт незавершеного будівництва [PERSON] не завершила будівництво та не реалізувала своїх прав та обов`язків щодо державної реєстрації права на недобудований будинок, а тому за правилами ст. 1216, 1218 ЦК України до її спадкоємця переходять права забудовника вказаного будинку та державної реєстрації права власності на нього. Враховуючи вищевикладене, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючі надані докази в їх сукупності прийшов до висновку, що слід визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на незавершений будівництвом готовністю на 78% житловий будинок загальною площею 507,7 кв. м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] . При цьому, оскільки суд визнає за позивачем право власності на незавершений будівництвом готовністю на 78% житловий будинок загальною площею 507,7 кв. м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання за ним права його забудови, здачі, введення в експлуатацію, отримання правовстановлюючих документів та в подальшому державної реєстрації права власності на нього в установленому законом порядку, оскільки позивач як власник даного будинку має право здійснювати такі дії та вільно розпоряджатися своєю власністю. Таким чином суд задовольняє заявлений позов частково. На підставі ст. ст. 16, 331, 1216, 1218, 1221, 1261 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

Outcome: partial