Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд з відповідача на свою користь 23235 грн. 45 коп. у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно його умов та в обґрунтування своїх позовних вимог указав, що 26 серпня 2006 року між ним та відповідачем був укладений зазначений Договір, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 1153 грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, однак відповідач своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 27.09.2013 року утворилась вказана вище сума заборгованості, яка складається із заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6703 грн. 33 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 482 грн. 24 коп., пені в розмірі 14467 грн. 24 коп. та штрафів в загальному розмірі 1582 грн. 64 коп. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала, пояснила, що автоматичне списання боргу відповідача в розмірі 150 грн. за ініціативою Банку, яке відбулося 16 липня 2013 року, свідчить про переривання строків позовної давності, визначеної сторонами у п'ять років. Відповідач у судове засідання не з'явилась, її представник проти задоволення позову заперечував та просив суд застосувати до виниклих спірних відносин позовну давність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 26 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №KRМАRX08302288, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 1153 грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (далі - Договір) (а.с.5). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Судом установлено, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Договору свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 27.09.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 23235 грн. 45 коп., яка складається із заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6703 грн. 33 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 482 грн. 24 коп., пені в розмірі 14467 грн. 24 коп. та штрафів в загальному розмірі 1582 грн. 64 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.3, 4). Проте відповідач до винесення рішення у справі просила суд про застосування до виниклих спірних відносин позовної давності (а.с.41, 42). Із Умов надання споживчого кредиту фізичним особам убачається, що сторони дійшли згоди про встановлення позовної давності в п'ять років (а.с.9). Між тим, із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж по кредиту було здійснено відповідачем 28 вересня 2006 року, тоді як позивач звернувся до суду з цим позовом 31 жовтня 2013 року (а.с.2, 3). Тому у відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності почався від дня, наступного після 28 вересня 2006 року. Отже, за існування встановлених обставин суд уважає, що позивачем пропущені строки звернення до суду із зазначеним позовом, а відтак за заявою відповідача до виниклих правовідносин може бути застосована визначена сторонами позовна давність у п'ять років. При цьому суд не бере до уваги доводи представника позивача стосовно переривання строку позовної давності автоматичним списанням Банком боргу відповідача в розмірі 150 грн., яке відбулося 16 липня 2013 року, оскільки такі дії були вчинені не з боку відповідача, а тому це не свідчить про переривання строків позовної давності, про що вказано в положеннях ст. 264 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed