Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з указаним\~позовом,\~мотивуючи його\~тим, що 30.08.2017 року він був прийнятий на роботу в КП «Виробниче підприємство «Агроекологія» Червонослобідської сільської ради на посаду директора, згідно розпорядження №308 від 30.08.2017р., був звільнений з роботи на підставі п.1-1 ч.1 ст.41 КЗпП України 10.04.2018 року. Проте зазначає, що в день звільнення та по сьогоднішній день розрахунок в повному розмірі з ним проведений не був та сума заборгованості по заробітній платі складає 25274,63грн. 27.06.2018 була виплачена частина заборгованості по заробітній платі, в розмірі 21151,88грн., після вказаної виплати сума заборгованості складає 4122,75грн. Також вказує, що крім заборгованості відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки - 165 робочих днів, що у урахуванням середнього заробітку позивача складає 84065,85грн. Враховуючи суму заборгованості за період грудень 2017, січень 2018, лютий 2018, березень 2018 та суму заборгованості за весь час затримки, станом на 27.11.2018р. становить 88188,06грн. За період з 01.01.2018р. по 10.04.2018р. позивачем не була використана щорічна відпустка, в звязку з чим вважає за необхідне додати суму грошової компенсації за 8днів, що складає 4075,92грн. Внаслідок чого загальна сума заборгованості та сума грошової компенсації, що підлягає до сплати складає 92263,98 грн. В звязку з тим, що звернення до відповідача про сплату нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку виявились безрезультатними, позивач вимушений звернутись до суду за захистом порушеного права з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача: -нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі, що становить 4122,75 грн.; -середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі, що становить 84065,85грн.; -компенсацію за невикористану відпустку в сумі, що становить 4075,92 грн.; -понесені витрати на правничу допомогу в сумі, що становить 5000грн. Позивач та його представник у судове засідання не зявились, надіславши заяву до суду про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані позивачем в підтвердження позовних вимог письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням №308 Червонослобідської сільської ради Черкаського району від 30.08.2017 року позивача призначено директором КП «Виробниче підприємство «Агроекологія» Червонослобідської сільської ради з 30.05.2017року на умовах контракту, що також підтверджується даними трудової книжки [PERSON], серії АА № 181916. Розпорядженням №28-ОС Червонослобідської сільської ради Черкаського району від 10.04.2018 року позивача звільнено з посади директора КП «Виробниче підприємство «Агроекологія» Червонослобідської сільської ради за п ч.\~1\~ст.\~41\~КЗпП України, що також підтверджується даними трудової книжки [PERSON], серії АА № 181916. Згідно довідки №38 від 10.04.2018 року, виданою КП «Виробниче підприємство «Агроекологія» Червонослобідської сільської ради загальна сума заборгованості позивачу по заробітній платі станом на 10.04.2018 року, складає 25274,63 грн. та наявна невикористана відпустка за період з 01.01.2018р. по 10.04.2018р. - 6 днів основної відпустки та 2 дні додаткової. Відповідно виписки по картковому рахунку від 22.08.2018 року позивачу була виплачена частина заборгованості по заробітній платі, в розмірі 21151,88грн. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України на роботодавця покладається при звільненні працівника здійснити виплату всіх сум, що належать працівникові, в день його звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як зазначено у правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2013 року по справі № 6-64цс13: «відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Обчислення середньої заробітної плати проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Порядок обчислення середньої заробітної плати», зокрема п. 8, в якому зазначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки про дохід №37 від 10.04.2018 року виданою КП «Виробниче підприємство «Агроекологія» Червонослобідської сільської ради середньоденний заробіток [PERSON] 509,49 грн. Час затримки виплати заробітної плати становить 165 робочих днів х 509 грн. 49 коп. = 84065 грн. 85 коп., (165- кількість робочих днів з 10.04.2018 року по день подання позовної заяви до суду 27.11.2018 року). Відповідно до п. 1 ст. 83 КЗпП у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст.83 КЗпП вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей (ст.1821 КЗпП), тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави у сумі 1762грн. на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved