Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.02.2004 р. відповідач отримав кредит в розмірі 540,00 дол. США у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, договором передбачено строк та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом ат інших витрат. Утім, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, а також іншими витратами відповідно до умов договору, на порушення умов кредитного договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за договором не виконав, та станом на 31.08.2014 р. має заборгованість в розмірі 4 396,58 дол. США, яка складається з наступного: 1 616,15 дол. США - заборгованість за кредитом, 2 780,43 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача зазначеної вище суми заборгованості. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач в окремо наданій суду заяві просив суд розглядати справу у його відсутності та врахувати надані ним письмові заперечення, відповідно до яких просив суд відмовити в задоволенні позову повністю, також відповідач надав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Врахував заяви сторін, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.02.2004 р. відповідач отримав кредит в розмірі 540,00 дол. США у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Сторони за договором дійшли згоди щодо усіх його умов, утім, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, а також іншими витратами відповідно до умов договору, на порушення умов кредитного договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за договором не виконав, та станом на 31.08.2014 р. має заборгованість в розмірі 4 396,58 дол. США, яка складається з наступного: 1 616,15 дол. США - заборгованість за кредитом, 2 780,43 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Утім, з боку боржника було допущено порушення умов виконання зобов'язання, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 31.08.2014 р. становить 4 396,58 дол. США. На переконання суду, відповідач не виконав обов'язок доказування, не надав докази відповідно до ст. 57-59 ЦПК України, на підтвердження слушності його доводів щодо того, що договір є неукладеним. Разом з тим, для суду вбачаються підстави для задоволення заяви відповідача про застосування строку позовної давності. Як встановлено вже судом, відповідно до укладеного договору б/н від 24.02.2004 р. відповідач отримав кредит в розмірі 540,00 дол. США у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження продовження дії договору після 24.02.2006 року. За змістом ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України право особи на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу обмежується позовною давністю. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебігу позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», кредитодавецю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Відтак, в задоволенні має позову має бути відмовлено повністю. Судові витрати віднести на рахунок Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України).

Outcome: dismissed