Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача про визнання припинення реєстрації відповідача, тобто фактично визнання його таким, що втратив право на користування житлом квартирою № 29 в будинку № 21 по вул. Стуса в м. Івано-Франківську. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Суду пояснив, що квартира перебуває у його власності. Відповідач в ній не проживає більше року. Просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивач не заперечила проти заочного розгляду справи та подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, надавши йому можливість подати заяву про перегляд заочного рішення з моменту його отримання, що забезпечить його право на справедливий суд. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, відповідно до яких вона знає позивача з 2013 року та часто допомагала його бабусі та йому. В квартиру приходила один раз у два-три тижні. [PERSON] там жодного разу не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання, відповідно до яких він знайомий з позивачем та приходив до нього у гості один раз у тиждень. Знає що в квартирі позивач проживає сам, оскільки більше нікого там не бачив. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши подані позивачем письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстровані в [INFO], яка є власністю [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19434904 від 24.03.2014 року (а.с. 6). Доказів, які б спростовували право власності позивача на цю квартиру у суду в даний час немає. Відповідач в квартирі не проживає без поважних причин більше одного року. Зазначена обставина нічим не спростована. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що відповідач не проживає в [INFO] понад рік, доказів, які б підтвердили поважність причин його відсутності, суду не представлено, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою № 29 в будинку № 21 по вул. Стуса в м. Івано-Франківську. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по справі На підставі наведеного, відповідно до ст.8, 24, 47, 55, 124 Конституції України, ст. 15, 16, ч. 4 ст. 311, ст. 405 Цивільного кодексу України, ст. 72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved