Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання. В позовній заяві позивач вказав, що 18.06.2016 року уклав з відповідачем шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між сторонами припинені, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/5 частини від всіх доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Відповідач до суду не з'явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутній, тому він відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з'явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (довідку Новоіванівського територіального органу виконавчого комітету Баштанської міської ради від 30.08.2018 року №371; копію свідоцтва про народження [PERSON]; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 06.03.2018 року №468/118/18-ц; копію витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання), суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що сторони уклали шлюб 18.06.2016 року, який розірваний рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 06.03.2018 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], якій на час розгляду справи не виповнилось 3 роки. Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Сторони не досягли згоди щодо участі чоловіка в утриманні дружини, з якою проживає малолітня дитина, якій не виповнилось 3 роки. Зазначені правовідносини врегульовані ст. 84 Сімейного Кодексу України, із змісту якої слідує, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, дружина, з якою проживає дитина, має право на одержання утримання та матеріальної підтримки з боку чоловіка. При цьому, суду не надано доказів того, що відповідач не може надавати таку допомогу. Позивач запропонувала стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини від всіх доходів відповідача, а відповідач будь-яких заперечень проти заявленого розміру аліментів до суду не надав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум на працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 липня становить 1841 гривню. Аналіз змісту ст. 84 Сімейного Кодексу України дає підстави для висновку, що в даній нормі йде мова не про допомогу в сенсі додаткового джерела доходу для дружини, а саме про утримання, тобто надання грошових коштів, які б в достатній мірі забезпечили дружину джерелами для існування, а таким достатнім рівнем відповідно до процитованої вище ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є саме прожитковий мінімум. Очевидно, що незабезпечення чоловіком дружини, з якою проживає дитина, матеріальним утриманням хоча б на рівні визначеного законом прожиткового мінімуму не може вважатись належною реалізацією передбаченого ст. 84 Сімейного Кодексу України права на утримання, тому, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить з того, що такий розмір має забезпечувати відповідний прожитковий мінімум. За такого, з врахуванням всіх описаних вище обставин, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх доходів відповідача буде максимально відповідати всім окресленим вище принципам розрахунку, оскільки, має забезпечити позивачу отримання від батька дитини матеріального утримання на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму. Зазначене є підставою для задоволення позову. Оскільки позивача за подібною категорією справ звільнено від сплати судових витрат - з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягають стягненню 704,80 грн. судового збору. На підставі ст. 84 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved