Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 14.02.2020 року наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №809/ВК від 14.02.2020 року його - [PERSON] було звільнено з роботи, у зв`язку з переведенням працівника, за його згодою, до АТ Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» - ІНЖИНІРИНГ, на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі. Внаслідок невиплати заробітної плати, було порушено матеріальне та соціальне становище [PERSON] в суспільстві, він втратив нормальні життєві зв`язки та був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що завдало шкоди його моральному здоров`ю. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати за період з січня 2018 року по лютий 2020 року в розмірі 34161,00 грн. та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 06.04.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.11.2013 року по 14.02.2020 року перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-11). Наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №809/ВК від 14.02.2020 року [PERSON] було звільнено з роботи, у зв`язку з переведенням працівника, за його згодою, до АТ Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» - ІНЖИНІРИНГ, на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (а.с.10). При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, за період з січня 2018 року по лютий 2019 року, в розмірі 34161 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунковими листками Товариства по цеху №510 (а.с.12-15). Будь-яких доводів та аргументів на спростування відомостей, зазначених в копії розрахункового листка, альтернативної довідки про розмір заборгованості перед працівником або документу, що підтверджує проведення повного розрахунку, відповідачем надано не було. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст. ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків), за період з січня 2018 року по лютий 2019 року, в розмірі 34161 грн. 00 коп. (за 2018 рік: січень - 2737,00 грн., лютий - 2691,00 грн., квітень - 2691,00 грн., травень - 2691,00 грн., червень - 2690,00 грн., липень - 2530,00 грн., серпень - 3520,00 грн., жовтень - 4557,00 грн., листопад - 3354,00 грн., грудень - 1644,00 грн.; за 2019 рік: січень - 2679,00 грн., лютий - 2377,00 грн.). Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разу виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Щодо відшкодування моральної шкоди, судом встановлено, що [PERSON] була заподіяна моральна шкода, при визначенні якої суд приймає до уваги матеріальний стан сторін по справі, душевні страждання позивача, те що за захистом порушених прав він був вимушений звернутися до суду, тому, з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, а також вимог чинного законодавства, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500 грн. 00 коп. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1681,60 грн., з яких: 840,80 грн. за вимогу про стягнення заробітної плати та 840,80 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: partial