Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.09.2014 року було укладено договір між відповідачем та ПАТ «Ідея Банк», відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 11 488 грн. на споживчі цілі та зобов»язалася повернути отриманий кредит в строк та на умовах, передбачених даним договором, сплатити 16% річних за користування кредитом і виконати свої зобов»язання згідно з даним договором у повному обсязі. Проте, відповідач не виконує свої зобов»язання за договором. Станом на 30.03.2016 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 13 258 грн. 69 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту 9926.12 грн., суми нарахованих та несплачених відсотків та комісіями у розмірі 3332.57 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, в своїй письмовій заяві просив проводити розгляд справи без його участі, стягнути з відповідача суму заборгованості за договором банківського кредиту та суму сплаченого судового збору. Відповідач [PERSON] не з»явилася в судове засідання на виклик суду, повідомлялася судом належним чином про день та час розгляду справи. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також представник позивача в своїй письмовій заяві. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. 22.09.2014 року було укладено договір між відповідачем та ПАТ «Ідея Банк», відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 11 488 грн. на споживчі цілі та зобов»язалася повернути отриманий кредит в строк та на умовах, передбачених даним договором, сплатити 16% річних за користування кредитом і виконати свої зобов»язання згідно з даним договором у повному обсязі. Проте, відповідач не виконує свої зобов»язання за договором. Згідно з умовами Договору факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 року ПАТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «ФК Рантьє» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором №Р24.226.70565 від 11.07.2014 року, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином, згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Станом на 30.03.2016 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 13 258 грн. 69 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту 9926.12 грн., суми нарахованих та несплачених відсотків та комісіями у розмірі 3332.57 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання не допускається, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог ЦК України. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved