Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 10.07.2012 року між [PERSON] та [PERSON] , на підставі письмової розписки, було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав у борг грошові кошти в сумі 60000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.01.2015 року. 25.06.2015 року і 12.06.2018 року [PERSON] частково виконав умови договору позики від 10.07.2012 року, віддавши [PERSON] 10000 доларів США. Незважаючи на досить тривалий час користування позикою, станом на 08.04.2021 року, відповідач отримані грошові кошти [PERSON] у повному обсязі не повернув, неодноразові звернення з проханням виконати умови договору позики ігнорує. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 50000 доларів США, що, станом на день звернення до суду, еквівалентно 1391920,00 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 11350,00 грн. Ухвалою суду від 16.04.2021 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, будь-яких пояснень з приводу заявлених вимог не надав, що не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.07.2012 року, на підставі власноруч написаної письмової розписки, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , отримав від [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , готівковим способом у борг грошову суму в розмірі 60000 доларів США, яку зобов`язався повернути позикодавцю у повному обсязі до 01.01.2015 року (а.с.9). 25.06.2015 року і 12.06.2018 року [PERSON] частково виконав умови договору позики від 10.07.2012 року, відшкодувавши [PERSON] борг на суму 10000 доларів США (двома платежами по 5000 доларів США) (а.с.10-13). Згідно письмової розписки від 12.06.2018 року, [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] залишок боргу в розмірі 50000 доларів США у строк до 01.01.2021 року (а.с.11). Проте, станом на 12.05.2021 року, позичальник отримані грошові кошти [PERSON] у повному обсязі не повернув. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають із договору позики та регулюються Цивільним кодексом України. Згідно положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Відповідно до ст. 1047 ЦПК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові Судової палати у цивільних справах від 13.12.2017 року по справі №309/3458/14-ц, за своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, існування між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом боргової розписки, котра засвідчує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і наявність зобов`язання повернути ці кошти. З наданої позивачем в обґрунтування позовних вимог копії розписки від 10.07.2012 року вбачається підтвердження факту отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів на суму 60000 доларів США саме у борг, із встановленням обов`язку їх повернення у визначений термін до 01.01.2015 року. Тобто, аналіз правової природи боргової розписки від 10.07.2012 року, виконаної [PERSON] , свідчить про фактичне укладення між сторонами договору позики. Даний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, від 08.07.2019 року по справі № 61-20376св18. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 та ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, надавши оцінку наявним у справі доказам, оскільки [PERSON] , на підставі боргової розписки від 10.07.2012 року, виконаної власноруч, отримав від [PERSON] грошові кошти з обов`язком їх повернення, однак у встановлений термін свої зобов`язання за позикою у повному обсязі не виконав, будь-яких належних доводів та аргументів на спростування встановлених обставин відповідачем надано не було, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в розмірі 50000 доларів США, що еквівалентно 1391920 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 11350,00 грн. судового збору.

Outcome: approved