Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить встановити факт володіння за життя [PERSON], померлою [INFO] року, та [PERSON] квартирою [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., визначити частку співвласників - його та [PERSON], померлої [INFO] року, в приватній спільній сумісній власності у вигляді належної їм вказаної квартири, рівною та як 1/2 частку, а також визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 19.07.1953 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] В період їх зареєстрованого шлюбу вони отримали квартиру [ADDRESS], яку приватизували на праві приватної спільної сумісної власності. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй частки вказаної квартири. З метою прийняття цієї спадщини позивач звернувся до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказану квартиру. Після отримання дубліката свідоцтва про право власності на вказану квартиру, позивач звернувся до Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції з приводу реєстрації отриманого дубліката свідоцтва про право власності на житло, однак в реєстрації йому було відмовлено, оскільки об'єкт нерухомості має двох співвласників, один з яких [PERSON] померла [INFO] року, у зв'язку з чим він вимушений був звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, але його представник надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Представник відповідача, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Представник третьої особи, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, згідно дублікату Свідоцтва про право власності на житло №22 від 15.01.1997 року [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с.14). З 19.07.1953 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.10). [INFO] року [PERSON] померла (а.с.18). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй частки зазначеної квартири. З метою прийняття цієї спадщини позивач звернувся до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову через відсутність правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно (а.с.12). Позивач отримав дублікат Свідоцтва про право власності на вказану квартиру та звернувся до Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції з приводу його реєстрації, однак в реєстрації йому було відмовлено, оскільки об'єкт нерухомості має двох співвласників, один з яких [PERSON] померла [INFO] року, у зв'язку з чим він вимушений був звернутись до суду (а.с.13). Отже, розглядаючи позовні вимоги в частині встановлення факту володіння позивачем та за життя [PERSON] вказаною квартирою та визначення часток кожного з них у ній суд зазначає наступне. Так, факт володіння позивачем та за життя [PERSON] квартирою [ADDRESS] підтверджується дублікатом Свідоцтва про право власності на вказану квартиру від 15.01.1997 року та довідкою КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» №125463 від 11.04.2013 року згідно якої вказана квартира станом на 31.12.2012 року була зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за позивачем та [PERSON] (а.с.14, 17). Разом з тим, відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України. Так, у зв'язку з тим, що судом не встановлено ніякої домовленості між співвласниками про інший розмір часток в приватній спільній сумісній власності у вигляді належної їм квартири, суд доходить висновку, що частка кожного із співвласників у цій квартирі є рівною та складається із 1/2 її частки. Відтак, суд уважає, що ця частина позовних вимог є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Стосовно частини позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаної квартири в порядку спадкування, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її чоловік - позивач у справі [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, суд уважає, що позивач будучи спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], є таким, що прийняв зазначену спадщину, так як на день відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем (а.с.28-29) і у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк не заявив про відмову від неї, у зв'язку з чим ця частина позовних вимог також підлягає задоволенню. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved