Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Між сторонами було укладено договір про користування електроенергією № 23/83, відповідно до умов якого, позивач постачає електричну енергію, а відповідач зобов'язується своєчасно сплачувати спожиту електричну енергію в терміни передбачені договором. Оплата за електричну енергію, спожиту за розрахунковий період здійснюється відповідачем щомісячно самостійно, згідно отриманого рахунку, не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Проте відповідач, у порушення даного договору, своїх обов'язків не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2014 року складає 5206,18 грн., тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала /а.с 37/. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 17.05.2013 року, позивачу було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача /а.с. 9/. Зважаючи на це, позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження. Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі-позивач) є суб'єктом господарювання, що отримав ліцензію НКРЕ сер. АГ №578471 від 11.07.2011р. на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та Ліцензію НКРЕ АГ №578470 від 11.07.2011р. на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на території Київської області. Відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальником регулюються Законом України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР (далі по тексту - закон), Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (далі по тексту - ПКЕЕН), Правилами користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (далі по тексту ПКЕЕ) та інше. 30.06.2000 року між сторонами було укладено договір про користування електричною енергією № 23/83 /а.с. 4/. За умовами даного договору позивач постачає електричну енергію, а відповідач зобов'язується своєчасно сплачувати спожиту електричну енергію в терміни передбачені договором. Оплата за електричну енергію, спожиту за розрахунковий період здійснюється відповідачем щомісячно самостійно, згідно отриманого рахунку, не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Відповідно до п. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачені обов'язки та відповідальність споживачів енергії, зокрема: додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії згідно із законодавством України. Відповідно до п.19 ПКЕЕН- розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно із п.20 ПКЕЕН - розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. В порушення умов договору внаслідок несплати за використану електричну енергію, у відповідача в період з 01.02.2012р. по 01.07.2014р., виник борг за спожиту електричну енергію, що враховуючи показники лічильника - 24 546 кВт, складає 5 206 грн. 18 коп. /а.с. 5-6/. Позивачем на адресу відповідача неодноразово надсилались претензії з вимогою сплати заборгованість, що виникла, проте, вказані вимоги залишилися не виконаними. Відповідно до п.28 ПКЕЕН у разі відсутності коштів на сплату заборгованості споживач може звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка сплати заборгованості або відстрочення терміну сплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність, однак, із відповідною заявою відповідач до позивача не зверталась. Відповідно до п. 4.6. договору, у разі несплати за спожиту електроенергію на 30-й день після отримання споживачем письмового попередження, електропостачальник має право відключити споживача від електромережі. Враховуючи суму та строк заборгованості, 20.05.2013р. позивач відповідно до п.35 ПКЕЕН був змушений здійснити відключення електропостачання за адресою: [ADDRESS]. З моменту відключення, сума боргу залишилася незмінною. 27.05.2014р. повторно на адресу відповідача було надіслано претензію б/н в якій було зазначено розмір заборгованості та запропоновано з'явитися до Макарівсього РП та погасити борг /а.с. 7/. Проте, дана вимога була залишена відповідачем без уваги. Крім того, жодної сплати за спожиту електричну енергію відповідачем згідно договору № 23/83 здійснено не було. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог закону, відповідач зобов'язаний сплачувати за результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування особи у жилому приміщенні, відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, а також нести тягар по утриманню своєї власності. Крім того з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved