Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнив та згідно уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором без номеру від 11.04.2011 року у розмірі 74562 грн. 74 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог указав, що 11.04.2011 року відповідач стала їх клієнтом, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, та підтвердивши свою згоду на те, що підписана Анкета-заява, Памятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають укладений між ними [PERSON] про надання банківських послуг, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобовязалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. Однак, відповідач своїх обовязків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 31.12.2017 року утворилась вказана вище сума заборгованості. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати у розмірі 1600 грн. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що відповідач з умовами надання банківських послуг не ознайомлена, що підтверджується відсутністю її підпису, та просила суд застосувати до виниклих спірних відносин строки позовної давності. Відповідач у судове засідання не зявилась, але надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона дійсно приблизно у 2011 році отримувала у позивача платіжну картку, яка потрібна була їй для роботи, проте, встановленим на ній кредитним лімітом вона не користувалась. Із заповненої нею Анкети-заяви вбачається, що графа «бажаний розмір кредитного ліміту» не заповнена. Зазначила, що позивачем до позовної заяви було додано виписку з умов та правил надання послуг, затверджену наказом 06.03.2010 року №СП-2010-256, проте вказану виписку вона бачила вперше, адже коли отримувала платіжну картку її не ознайомлювали з вказаними умовами, а її підпис у Анкеті-заяві не значить, що вона ознайомилась на інтернет-сторінці позивача з цією інформацією. Разом з тим, зазначила, що з червня 2013 року вона не користувалась вказаною платіжною карткою, а саме 21.06.2013 року нею було зроблено останній платіж по картці у розмірі 120 грн. Проте, з розрахунку позивача вбачається нібито останній платіж нею було проведено 11.10.2014 року на суму 798 грн. 65 коп., однак такого платежу вона не робила. Таким чином, просить суд застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності та відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 11.04.2011 року відповідач стала клієнтом позивача підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та підтвердивши свою згоду на те, що підписана Анкета-заява, Памятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають укладений між нею та позивачем [PERSON] про надання банківських послуг (далі Кредитний договір), згідно умов якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобовязалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти (а.с.11). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, початковий кредитний ліміт картрахунку 5577212705199324 від 11.04.2011 року на імя [PERSON] було встановлено у розмірі 300 грн., який поступово збільшувався, останній раз 26.02.2013 року до розміру 4000 грн. (а.с.66). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.\~ст.\~526,\~527,\~530,\~610\~ЦК України\~зобовязання повинні\~виконуватись належним\~чином і\~у встановлений\~строк відповіднодо умов договору та вимог цього Кодексу. Зобовязання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору свої зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 31.12.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 74562 грн. 74 коп., яка складається з наступного: 3859 грн. 77 коп. заборгованість за кредитом, 62776 грн. 17 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3900 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 3526 грн. 80 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.129-136). Проте відповідач та її представник до винесення рішення у справі просили суд про застосування до виниклих спірних відносин строків позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, у п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що строк позовної давності стосовно вимог банку по поверненню кредиту, процентів, штрафів, тощо становить 50 років (а.с.26). Статтею 627\~ЦК України\~передбачено,\~що відповідно\~до ст.\~6\~цього Кодексу\~сторони є\~вільними в\~укладенні договору,\~виборі контрагента\~та визначенні\~умов договору\~з урахуванням\~вимог цього\~Кодексу,\~іншихактів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Однак, суд зазначає, що додані до Кредитного договору Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, що свідчить про відсутність згоди останньої на їх прийняття. Так, як убачається з матеріалів справи, відповідач отримала кредит 11.04.2011 року, тоді як позивач звернувся до суду з цим позовом лише 29.05.2017 року, який був отриманий судом 13.06.2017 року (а.с.2-3). При цьому суд зазначає, що не приймає до уваги суми погашення за наданим кредитом починаючи з 29.05.2014 року у сумі 9 грн. та у сумі 798 грн. 65 коп., які зазначені у розрахунку заборгованості, оскільки вони повинні бути підтверджені відповідними документами (квитанціями, меморіальними ордерами, тощо), тому за таких обставин вбачається факт автоматичного списання позивачем грошових коштів, що свідчить, що такі дії були вчинені не з боку відповідача, без її волевиявлення та без схвалення нею таких дій, а тому не можуть свідчити про переривання строку позовної давності, про що зазначено в положеннях ст. 264 ЦК України. Окрім того, суд зауважує, що представник позивача у наданих до суду письмових поясненнях зазначає про автоматичне списання суми заборгованості у розмірі 798 грн. 65 коп., тобто без волевиявлення відповідача, без схвалення нею таких дій та без її згоди. Отже, за існування встановлених обставин суд уважає, що позивачем пропущені строки звернення до суду з цим позовом, Умови та правила надання банківських послуг з боку відповідача не приймались, а відтак за заявою відповідача до виниклих правовідносин може бути застосована встановлена законом позовна давність у три роки. Таким чином, зважаючи на вище викладене, у задоволенні позову слід відмовити у звязку з пропуском строків позовної давності. Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачений судовий збір суд залишає за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed