Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який у подальшому уточнив та в остаточному варіанті просить стягнути з відповідача на підставі ст.ст.44, 116, 117 КЗпП україни на користь позивача допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 23.03.2016 року по 29.03.2016 року у відповідності до вимог Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік», компенсацію за затримку в її виплаті в розмірі на день проведення фактичного розрахунку, вихідної допомоги в розмірі, визначеному у колективному договорі відповідача, але не менше тримісячного заробітку. При цьому посилається на те, що при звільненні з роботи позивачу протиправно не було виплачено відповідачем допомогу по тимчасовій непрацездатності та вихідну допомогу в розмірі, визначеному колективним договором. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий на роботу підсобним робітником 2 розряду на ПАТ «Житомирський маслозавод» за строковим трудовим договором №346 від 16.03.2016 року. В період з 23.03.2016 року по 29.03.2016 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АГТ №059553 від 23.03.2016 року. Період перебування на лікарняному позивача склав 7 днів. Відповідно до наказу генерального директора ПАТ «Житомирський маслозавод» №68-к від 22.04.2016 року, позивача звільнено 30.03.2016 року з роботи за прогул без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України. Статтею 35 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов»язанорї з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності, тощо. Оплата перших п»яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов»язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проважиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідачем було нараховано позивачу за перших п»ять днів непрацездатності 226,35 грн, а за рахунок коштів загальнообов»язкового державного соціального страхування - 90,54 грн. Оплату за лікарняним листком за рахунок роботодавця було здійснено згідно відомості на перерахунок коштів в банк №67 від 11.04.2016 року в складі нарахувань за березень, загальна сума до виплати склала 578,28 грн. (в т.ч. заробітна плата, інші доплати, лікарняні). Оплату за лікарняним листком за рахунок коштів соціального страхування було здійснено згідно відомості на перерахунок коштів в банк №76 від 19.04.2016 року, сума до сплати 72,88 грн. Вищезазначені кошти було зараховано згідно вказаних відомостей на особистий картковий рахунок позивача, відкритий в ПАТ «Укрексімбанк» та підтверджується відміткою банку на витягах з відомостей, копіями платіжних доручень. Про звільнення позивача було повідомлено листом №915 від 22.04.2016 року, який було відправлено на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення. До листа було додано витяг з наказу про звільнення, акти про відсутність на робочому місці від 30.03.2016 року та від 21.04.2016 року, повідомлено про проведення розрахунку та запропоновано отримати трудову книжку у відлілі кадрів товариства. На виконання вимог закону в день видачінаказу про звільнення, тобто 22.04.2016 року з позивачем було проведено розрахунок при звільненні шляхом перерахування коштів на його банківський рахунок (зарплатну картку), що підтверджується відомістю на перерахунок коштів в банк №82 від 22.04.2016 року, сума до виплати 43.81 грн. Зазначені кошти було зараховано згідно вказаної відомості на особистий картковий рахунок позивача, відкритий в ПАТ «Укрексімбанк» та підтверджується відміткою банку на витязі з відомості, копією платіжного доручення №2334 від 22.04.2016 року. Отже вимоги позивача про стягненнякоштів за лікарняним листком та заробітку за весь час затримки проведення розрахунку є безпідставними, як і вимога про стягнення вихідної допомоги при звільненні виходячи з наступного. Згідно ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Оскільки позивач був звільнений з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України, підстав для виплати йому вихідної допомоги в порядку, передбаченому ст.44 КЗпП України, не має. З огляду на вищевикладене позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed