Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував тим, що вони із відповідачем мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає біля нього та перебуває на його утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомогу на утримання дитини не надає, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд стягнути на його користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. У визначений судом строк відзиву відповідачем не було надано. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у її відсутність до суду не направила. За таких обставин суд визнає неявку відповідача не поважною, а тому не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, відтак ухвалює рішення в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], є сторони спору, в підтвердження чому є свідоцтво про народження серія [NUMBER]. Згідно розпорядження Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області №459 від 14.12.2017, місце проживання дитини [PERSON], [INFO], визначено біля батька [PERSON] Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить суд присудити із відповідача на його користь аліменти на утримання їх спільної дитини, вказуючи, що у добровільному порядку остання їх не надає. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На пропозицію суду викладену в ухвалі від 24.04.2018 відповідач не надала жодних заперечень проти позову, не повідомила про наявність обставин, що мають істотне значення, які підлягають з'ясуванню при вирішенні питання про розмір аліментів. За встановлених в ході судового розгляду обставин, з урахуванням рівного обов'язку батьків щодо утримання дитини, обставин передбачених ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що відповідач спроможна надавати утримання своїй дитину у частці від її заробітку доходу, яка має складати ј щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.180, 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. З огляду на викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що при пред'явленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору, суд присуджує його з відповідача. Суд не вбачає підстав для стягнення витрат на користь позивача за правничу допомогу, оскільки позивачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів понесених таких витрат.

Outcome: approved