Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачки, відповідно до якого просить змінити розмір аліментів, стягнутих з нього на користь [PERSON] на підставі рішення суду від 25.04.2006 року на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн. щомісячно на ? частку заробітку позивача щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вважає визначений рішенням суду від 25.04.2006 року року розмір його аліментних зобов'язань підлягає зміні з наступних підстав. Так, з 01.12.2011 року по теперішній час позивач працює судовим експертом сектору дослідження фінансових операцій у господарських справах ДНДІСЕ. Середньомісячна заробітна плата позивача складає: за 2012 рік - 1097,64 грн., за 2013 рік 1164,98 грн. Зауважує, що на час ухвалення Жовтневим районним судом м. Маріуполя рішення щодо стягнення з нього аліментів на користь відповідачки він був зареєстрований як фізична особа-підприємець та мав доходи, які дозволяли йому сплачувати аліменти у визначеній судом твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісячно. 29.03.2012 року [PERSON] припинив діяльність приватного підприємця, у зв'язку з чим матеріальний стан позивача значно погіршився, з огляду на що на теперішній час [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти у визначеній Жовтневим районним судом м. Маріуполя твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач підтримав доводи, викладені у його позові та наполягав на його задоволенні. В судовому засіданні відповідачка та її представник - [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги [PERSON] не визнали з наступних підстав. Зокрема, відповідачка вважає, що у даному конкретному випадку не має місце зміна матеріального становища платника аліментів - [PERSON] Вважає, що середній розмір заробітної плати [PERSON] не є перешкодою для виконання позивачем його аліментних зобов'язань у визначеному судом розмірі. Наполягає на тому факті, що реальний доход [PERSON] значно більший ніж зазначено у довідці про його середній заробіток, позивач знаходиться у працездатному віці та зобов'язаний забезпечувати дитину. Враховуючи середній заробіток [PERSON] ? частина заробітної плати позивача буде менша ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на викладене при зміні розміру аліментів будуть суттєво порушені інтереси неповнолітньої дитини. Крім того відповідачка зауважує на неможливості зміни розміру аліментів у спосіб, запропонований [PERSON], оскільки фактично це буде зміною способу та порядку виконання рішення суду, що не передбачено діючими нормами СК України. Враховуючи викладене просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON], враховуючи наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно зі ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25.04.2006 року, яке набрало законної сили 05.05.2006 року, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 30.03.2006 року. На підставі ст. 192 СК України розмір аліментів, ухвалений рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути зменшений або збільшений за рішення суду за позовом платника або отримувача аліментів у випадку змінення матеріального або сімейного положення, погіршення або покрашення здоров'я будь-кого з них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З аналізу вказаної норми діючого законодавства, що регулює спірні відносини, які склались між сторонами, слід зазначити, що у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, в той же час значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. В якості підстави для зміни розміру його аліментних зобов'язань [PERSON] посилається на зміну його матеріального становища. Так, відповідно до обгрунтувань позовних вимог [PERSON], на момент ухвалення Жовтневим районним судом м. Маріуполя рішення про стягнення з позивача аліментів у твердій грошовій сумі [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємемць та отримував відповідний доход, який дозволяв йому сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі. Відповідно до повідомлення державного реєстратора Виконкому ММР від 29.03.2012 року, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис про рішення щодо припинення підприємницької діяльності [PERSON] На теперішній час [PERSON] працює в ДНДІСЕ на посаді судового експерта (0,5 ставки) з 01.12.2011 року, згідно із довідкою від 27.01.2014 року № 84. Згідно із довідкою № 312 від 03.03.2014 року середній заробіток [PERSON] складає 1 415,86 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років у 2014 році встановлено законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік», він складає з 1 жовтня - 1161 грн., з 1 грудня 1197 грн. Враховуючи наведене мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років, який складає 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде становити 385,80 грн. на місяць. Враховуючи розмір середнього заробітку [PERSON], при зміні розміру аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу позивача будуть суттєво порушені права неповнолітньої [PERSON] в частині отримання достатнього матеріального забезпечення, враховуючи встановлений державою прожитковий мінімум, а саме це призведе до сплати на користь [PERSON] аліментів у мінімальному розмірі - 385,80 грн., оскільки ? частка від середньої заробітної плати [PERSON] - 1 415,86 грн., складатиме приблизно 354 грн., що менше ніж встановлений діючим законодавством мінімальний розмір аліментів. На переконання суду при розгляді судом даної справи [PERSON] не надано суду об'єктивних доказів, які б свідчили про неможливість сплати позивачем аліментів у визначеному за рішенням суду розмірі. Зокрема, суд вважає, що факт припинення позивачем підприємницької діяльності не може слугувати причиною для зменшення розміру аліментів. Крім того судом враховано, що позивач працює у ДНДІСЕ на 0,5 ставки, є працездатною людиною, а діючим сімейним законодавством передбачено обов'язок батьків щодо матеріального забезпечення неповнолітньої дитини, з огляду на що у даному конкретному випадку суд не знаходить причин для зміни розміру аліментних зобов'язань [PERSON] з твердої грошої суми на частку від заробітку позивача.

Outcome: dismissed