Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтовував тим, що він разом з трьома сестрами є спадкоємцями за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] в м.Путивль Сумської області. До спадкового майна після смерті [PERSON] входять земельні ділянки «рілля» площею 1,1091 га, кадастровий номер 5923884800:07:003:0021, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області; «рілля» площею 1,5530 га, кадастровий номер 5923884800:07:002:0071, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області; «сіножаті» площею 0,6552 га, кадастровий номер 5923883800:10:000:0018, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області; «пасовища» площею 0,3729 га, кадастровий номер 5923884800:07:002:0390, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину цього майно він не може у зв`язку з наявністю розбіжностей в зазначенні місцезнаходження земельних ділянок у державному акті на право приватної власності на землю та у витягах з державного земельного кадастру про земельну ділянку, а також у зв`язку з наявністю виправлень у правовстановлюючому документі на спадкове майно, позивач просив визнати за ним право власності на 1/4 частину зазначених земельних ділянок в порядку спадкування за законом, а судові витрати покласти на них. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності (а.с.36). Представники відповідачів Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області та Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області надали суду письмові заяви про визнання позову, просили справу розглянути за їх відсутності (а.с.41,57). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій позов визнала, просила справу розглядати за її відсутності (а.с.56). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Підтверджується матеріалами справи те, що батьками [PERSON] , позивача у справі, є [PERSON] , який помер [INFO] в м.Путивль Сумської області, та [PERSON] , яка померла [INFO] в м.Путивль Сумської області (а.с.6,15,16). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області №1582 від 8 квітня 2019 року [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом з сином - [PERSON] та онуком - [PERSON] (а.с.46). 6 травня 2005 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини (а.с.47-49). [INFO] у с.Мазівка Путивльського району Сумської області помер [PERSON] (а.с.17). [INFO] у м.Путивль Сумської області померла [PERSON] (а.с.50). Згідно з копією державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №034800 від 10 квітня 2001 року, виданого на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Мазівської сільської Ради народних депутатів від 4 квітня 2001 року, зареєстрованого Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №653, [PERSON] є власником чотирьох земельних ділянок, загальною площею 3,690 га, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.21). Однак, відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 8 серпня 2019 року [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії №034800 від 10 квітня 2001 року є власником земельних ділянок «рілля» площею 1,1091 га, кадастровий номер 5923884800:07:003:0021, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області; «рілля» площею 1,5530 га, кадастровий номер 5923884800:07:002:0071, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області; «сіножаті» площею 0,6552 га, кадастровий номер 5923883800:10:000:0018, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області; «пасовища» площею 0,3729 га, кадастровий номер 5923884800:07:002:0390, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.7-8,9-10,11-12,13-14). Крім того, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса 21 серпня 2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/4 частину земельних ділянок у зв`язку з наявністю розбіжностей в місцезнаходженні земельних ділянок у державному акті на право приватної власності на землю та у витязі з державного земельного кадастру про земельну ділянку, а також у зв`язку з наявністю виправлень у правовстановлюючому документі на спадкове майно (а.с.30). Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 3 пункту 6 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Оскільки право власності померлого [PERSON] на зазначені земельні ділянки знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, але позивач у зв`язку з наявністю розбіжностей в зазначенні місцезнаходження земельних ділянок у державному акті на право приватної власності на землю та у витягах з державного земельного кадастру про земельні ділянки, а також у зв`язку з наявністю виправлень у правовстановлюючому документі не може отримати свідоцтва про право на спадщину, то відповідно до ст.392 ЦК України, право власності позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved