Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 12.09.2018 року його [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги, передбаченої наказом, у зв`язку з чим останній був вимушений звернутися до суду. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.11.2018 року стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату в розмірі 48316,87 грн. Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.12.2018 року стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заробітну плату за відрядження в розмірі 66343,63 грн. Станом на час звернення до суду із позовною заявою, заборгованість по заробітній платі виплачена не була. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 27.09.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив справу розглянути без його участі та зазначив, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.09.2018 року [PERSON] було звільнено з роботи в Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.8-9). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.11.2018 року по справі №592/13897/18 з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість із заробітної плати в розмірі 48316 грн. 87 коп. (а.с.11). Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.12.2018 року по справі №592/13897/18 з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату за відрядження в розмірі 66343 грн. 63 коп. (а.с.12-13). Зазначені кошти позивачу виплачені не були. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до в п. 6 вказаних роз`яснень, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується у випадках, крім іншого, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи з середньої заробітної плати. Відповідно до абз. 3 п. 2 Розділу 2 вказаного Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. З повідомлення ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про розміри оплати праці працівника за вересень 2018 року вбачається, що сума вихідної допомоги, нарахованої до виплати [PERSON] , становить 17587 грн. 50 коп. (код «185» в розрахунковому листі) (а.с.10). Таким чином, виходячи з розміру нарахованої до виплати вихідної допомоги, сума заробітної плати [PERSON] за останні два робочих місяці становила 11725,00 грн. (розрахунок: 17587,50 грн. / 3 міс. * 2 міс.) Пунктом 8 Порядку №100 визначено, що середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Оскільки [PERSON] був звільнений 12.09.2018 року, тому для обчислення розміру середньоденної заробітної плати слід брати кількість відпрацьованих робочих днів за липень (22 дні) та серпень (22 дні) 2018 року, що в сумі становить 44 дні. За таких обставин, середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 266 грн. 47 коп. (11725,00 грн. : 44 роб.дн. = 266,47 грн.). Згідно наказу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» від 21.03.2014 р. №75 «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» в Товаристві з 26.05.2014 р. встановлений режим неповного робочого тижня, а саме триденний робочий тиждень, де робочими днями є понеділок, вівторок, середа. Наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №81 від 16.04.2019 року дію Наказу «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» №75 від 21.03.2014 року відмінено з 01.07.2019 року, у зв`язку із запланованим підвищенням обсягів виробництва. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був звільнений 12.09.2018 року, а розрахунок з ним не було проведено, за таких обставин, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 52761 грн. 06 коп. за період з 17.09.2018 р. по 24.10.2019 р., що складає 198 робочих днів (враховуючи триденний робочий тиждень до 01.07.2019 року), при середньоденній заробітній платі позивача 266,47 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved