Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який у судовому засіданні підтримав його представник, і вимоги мотивує тим, що починаючи із 1980 року [PERSON] працює в СМВО імені [PERSON]. На час звернення до суду та розгляду справи [PERSON] працює в Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на посаді майстра дільниці 1 групи у цеху №51. Відповідачем не було виплачену заробітну плату за травень-серпень 2017 року, у тому числі суму компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з затримкою термінів її виплати. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Позивач вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують його конституційні права, тому просить стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] нараховану, але невиплачену заробітну плату за половину місяця липня та серпень 2017 року, витрати на правову допомогу в розмірі 700 грн. та моральну шкоду в розмірі 400 грн., заподіяної позбавленням основного джерела доходу на утримання сімї, приниженням гідності та завданням душевних страждань від постійного та систематичного порушення конституційних прав. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] з 1980 року і по теперішній час перебуває у трудових відносинах ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», а саме працює на посаді майстра дільниці 1 групи у цеху №51, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5-7). Згідно розрахунку заборгованості, на момент розгляду справи в судовому засіданні, вбачається, що відповідач не виплатив [PERSON] у строки, встановлені колективним договором, заборгованість по заробітній платі за липень 2017 року в розмірі 533 грн. 00 коп. та серпень 2017 року в розмірі 2719 грн. 00 коп., що в сумі становить 3252,00 грн. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за половину липня та серпень 2017 року в розмірі 3252 грн. 00 коп. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, в тому числі належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільний та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З рахунку ФОП [PERSON] від 27.11.2017 року, акту надання юридичних послуг згідно договору від 05.05.2017 року, квитанції від 27.11.2017 року, завіреної печаткою фізичної особи-підприємця [PERSON], вбачається, що [PERSON] сплатив грошові кошти в розмірі 700 грн. 00 коп. за надання юридичних послуг, а саме за: усну консультацію щодо трудового законодавства, складання позовної заяви про стягнення заборгованості по справі №592/9044/17, складання заяви-вимоги до роботодавця про надання довідки, складання заяви про витребування доказів, усну консультацію щодо цивільного процесуального законодавства (а.с.44-47), таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 700 грн. 00 коп. в рахунок повернення витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги. Згідно ст. 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Щодо відшкодування моральної шкоди, судом встановлено, що [PERSON] заподіяна моральна шкода, при визначенні якої суд приймає матеріальний стан сторін по справі, душевні страждання позивача, те що за захистом порушених прав він був вимушений звернутись до суду, з урахуванням розумності і справедливості, та вимог чинного законодавства, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача в розмірі 400 грн. моральної шкоди з ПАТ «Сумське МНВО». У відповідності з ст. 88\~ ЦПК України з відповідача\~ на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1280 грн., з яких: 640 грн. за позовну вимогу про стягнення заробітної плати, та 640 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved