Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором , в обгрунтування заявлених вимог посилаючись на те, що 27.03.2007 року між відповідачем по справі [PERSON] та ЗАТ КБ » Приватбанк», правонаступником якого в даний час є ПАТ КБ »Приватбанк», було укладено договір за № DNXRRX90500300 , відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 759, 20 грв., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між ним та Банком Договір. Відповідно до умов укладеного Договору погашення заборгованості відповідачем мало здійснюватися в наступному порядку, а саме щомісяця в період сплати, позичальник повинен був надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В порушення ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, а тому станом на 26.03.2014 має заборгованість перед позивачем за кредитним договором у сумі 25 305, 29 грв., яка складається з : 10 191, 68 грв. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 517, 20 грв.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 12 915, 21 грв.- пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 500 грв. - штраф та 1 181,20 грв. - процентна складова штрафу . Посилаючись на ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 305, 29 грв. та судові витрати по справі в розмірі 253, 05 грв.. В судове засідання представник позивача Залізко В.С. не з»явився, при цьому надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги повністю підтримує та не заперечує проти заочного вирішення даної справи у разі неявки відповідача в судове засідання . Також просив стягнути з відповідача по справі суму сплачену за розміщення оголошення в газеті про виклик відповідача до суду в розмірі 350 грв. (ас. 37, 38, 39). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не сповістив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином , шляхом опублікування оголошення у пресі про виклик в судове засідання (ас.40). Окрім того, з довідки Новоіванівської сільської ради Юр»ївського району вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою [ADDRESS] (ас.36), незважаючи на те, що за даними адресно - довідкового підрозділу ГУДМС , УДМС України в Дніпропетровській області зареєстрованою або знятою з реєстрації не значиться (ас. 18 ). Додатково судом, окрім опублікування оголошення у пресі, на адресу місця реєстрації відповідача був направлений судовий виклик до суду, при цьому як вбачається з повідомлення про вручення останній вручений відповідачеві належним чином (ас. 33 ). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи , про що зазначив у наданій суду заяві (ас.37), суд знаходить можливим розглянути дану справу та ухвалити заочне рішення у відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов до наступного: - так, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем по справі виникли правовідносини споживчого кредитування, оскільки 27.03.2007 між Закритим акціонерним товариством комерційний банк » ПриватБанк» , правонаступником якого в даний час є Публічне акціонерне товариство комерційний банк « ПриватБанк» (ас.13), та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № DNXRRX90500300 , згідно якого Банк надає Позичальнику строковий кредит в сумі 1 759, 20 грв. на строк 12 місяців з 27.03.2007 року по 27.03.2008 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 1, 0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 43, 10 грв., єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 293, 20 грв., в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків , винагороди, комісії в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «20» по «25» число кожного місяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 199, 54 грв. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідач був ознайомлений та згодний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам , про що зазначив у заяві від 27.03.2007 року (ас.4). Згідно п. п. 4.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (« Розстрочка») (Стандарт), наданих позивачем до позову (ас. ас. 5-8 ), за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві. Позичальник зобов»язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. При порушенні позичальником зобов»язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений у п.5.1 Умов за кожний день прострочки. Відповідно до п. 5.1, п. 5.3, 5.4 Умов надання споживчого кредиту у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грв .+ 5% від суми заборгованості. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов»язань, передбаченої п.п. 5.1, 5.3 здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов»язання повинне бути виконане позичальником . Згідно п. п. 5.5 вищезазначених Умов термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю у 5 років. Відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв»язку з чим станом на 26.03.2014 має заборгованість перед позивачем за кредитним договором у сумі 25 305, 29 грв., яка складається з : 10 191, 68 грв. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 517, 20 грв.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 12 915, 21 грв.- пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 500 грв . - штраф і 1 181, 20 грв. - процентна складова штрафу (ас.3). Згідно до ст. 11, 16 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користування. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання . Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку відповідно до вимог ст. ст. 549 - 552 ЦК України. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Також суд приймає до уваги, що відповідач в судове засідання не з»явився, заяви про застосування строків позовної давності не надавав, а відтак підстав для його застосування не вбачається. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у розмірі 253, 05 грв., а також витрати пов»язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача до суду в сумі 350 грв. (ас. 41 ), а всього 603, 05 грв.. На підставі викладеного,

Outcome: approved