Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 16 серпня 2017 року [PERSON] взяв у борг 16 300 грн. грошових коштів, на підтвердження одержання грошей відповідачем власноруч написана розписка у присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON] У розписці кінцевим строком повернення позики зазначено 16 вересня 2017 р. Проте, станом на 17 жовтня 2017 року відповідач свої зобов'язання не виконав, тому просить стягнути вказану суму з відповідача, 3% річних та судові витрати. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16 серпня 2017 року згідно розписки [PERSON] отримав грошові кошти на загальну суму 16300 грн. Відповідно до розписки, позичальник зобов'язаний повністю повернути позику за цим договором до 16 вересня 2017року, як зазначено в розписці. З огляду на норми ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як убачається зІ ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ураховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства України, те, що відповідач порушив виконання зобов'язання згідно розписки, та, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved