Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та з [PERSON] заборгованості по кредитному договору. В обґрунтування позовних вимог Позивач вказав наступне, 08.02.2008 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено Кредитний №3-337-028К, згідно з умовами якого відповідач 1 отримав кредитні ресурси в сумі 55 000, 00 євро. При укладенні Кредитного договору Відповідач 1, відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України прийняв на себе зобовязання повернути кредит до 08 лютого 2028 року та сплачувати відсотки за користування кредитом Позивачу, згідно процентної ставки 14,00 відсотків річних. Відповідач 1 не виконав належним чином зобовязання по поверненню кредиту та сплати відсотків за користування ним, що, відповідно до ст. 610 ЦК України, є порушенням зобовязань. В забезпечення виконання основного зобовязання за зазначеним кредитним договором, 08.02.2008р. між АТ Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено договір поруки №3-337-028П, відповідно до умов якого, «п. 2.1 у випадку невиконання Боржника зобовязання за кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. п. 2.2 Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Боржник, у т.ч. за основним боргом, сплаті щомісячних відсотків, сплаті підвищених відсотків, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки за основною заборгованістю та відсоткам, також за відшкодування всіх збитків». В забезпечення виконання основного зобовязання за зазначеним кредитним договором, між відповідачем 1 та позивачем відповідно до кредитного договору було укладено Іпотечний договір № 1221-047І від 08.02.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д.В., зареєстрованим в реєстрі за № 414. Згідно Іпотечного договору відповідач 1 передав в іпотеку позивачу земельну ділянку площею 0,1950 га, що розташована на території Запорізької області, Запорізького району, [ADDRESS] якій присвоєно кадастровий № [NUMBER], цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належить відповідачу 1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Журавльовим Д.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 08.02.2008р. № 411. Згідно п.4 Іпотечного договору, узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки становить 590 580,00 грн. Станом на 31.03.2010 р. заборгованість відповідача 1 перед банком згідно з розрахунком становить: 745 591,26 грн., яка складається з суми непогашених процентів 53 395,54 євро; з ссудної заборгованості 11 935, 29 євро; з суми непогашеній пені по процентам 47 564,99 грн. У звязку з уточненням позовних вимог станом на 24.01.2011 р. позивач в частині звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) просив позов залишити без розгляду. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком за договором №3-337-028К від 08.02.2008р., згідно доданого розрахунку, становить 745 591,26 гривень, що складається: - з суми непогашених процентів у розмірі 53 395,54 євро, - з ссудної заборгованості у розмірі 11 935, 29 євро, - з суми непогашеної пені по процентам та кредиту у розмірі 47 564,99 грн. 09.02.2011 року судом постановлено заочне рішення по справі, яким позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі. 04.03.2011 року відповідачем [PERSON] було подано до суду заяву про скасування заочного рішення по справі, у звязку з тим, що відповідачі не були повідомлені про розгляд справи судом. Ухвалою суду від 12.04.2011 року в задоволенні заяви [PERSON] про скасування заочного рішення було відмовлено. 18.12.2014 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 28.01.2015 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення по справі скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. 24.02.2015 року представник позивача надав до суду заяву про збільшення ціни позову, згідно якої позивач просить суд стягнути з солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 5444249,35 грн. станом на 21.01.2015 року. В свою чергу відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання договору поруки недійсним. В обґрунтування свого позову зазначив, що договір поруки № 3-337-028П від 08.02.2008 року він не укладав та не підписував та вважає його недійсним. [PERSON] особу за яку він начебто поручився, [PERSON] взагалі не знає. На момент укладання договору поруки у нього було втрачено цивільний паспорт на підтвердження чого зобовязався надати до суду відповідну довідку. Позивач за зустрічним позовом вказує, що він не може розпоряджатись своєю власністю, що суперечить вимогам ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України. Таким договором та діями банку порушено його майнові та особисті немайнові права та інтереси, які підлягають поновлення шляхом визнання договору поруки недійсним та відшкодування у звязку з цим завданої йому моральної шкоди, яку він оцінює в 5000,00 грн., та яка виявилась у погіршенні стану його здоровя, він втратив звичний ритм життя, здоровий сон, переживаючи за власне майно та сімю. У звязку з вищевикладеним позивач за зустрічним позовом просить суд визнати договір поруки недійсним та стягнути з відповідача за зустрічним позовом моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву згідно якої позовну заяву підтримав у повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі та без фіксування технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до судового засідання не зявились, причину неявки суду не повідомили, про день і час слухання справи завчасно повідомлялися, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надали, у звязку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 08.02.2008р. між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3-337-028К, згідно з умовами якого відповідач 1 отримав кредитні ресурси в сумі 55 000, 00 євро. При укладенні кредитного договору відповідач 1, відповідно до статті 509 ЦК України прийняв на себе зобовязання повернути кредит до 08 лютого 2028 року та сплачувати відсотки за користування кредитом позивачу, згідно процентної ставки 14, 00 відсотків річних. Відповідач 1 не виконав належним чином зобовязання по поверненню кредиту та сплати відсотків за користування ним, що, відповідно до ст. 610 ЦК України, є порушенням зобовязань. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, що кореспондується з положенням п.3.4 укладеної кредитної угоди, яким передбачений обовязок позичальник достроково повернути кредитні ресурси та нараховані проценти, суму неустойки у випадку порушення договірних зобовязань. Разом з тим, пунктом 6.1 Кредитного договору встановлена відповідальність позичальника щодо прострочення виконання договірних зобовязань, відповідно до якого, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Листами від 20.12.2008 р. відповідачам були направлені відповідні листи-вимоги про погашення заборгованості у повному обсязі та повернення кредитних ресурсів, проте відповідачами зазначені листи залишені без відповіді та задоволення. 24.02.2015 року представник позивача надав до суду заяву про збільшення ціни позову, в якій зазначено, що станом на 21.01.2015 року заборгованість за кредитним договором від 08.02.2008 року № 3-337-028К становить 5444249,35 гривень, а саме: · суми строкової заборгованості по основному боргу кредиту 35749,45 євро, що за курсом НБУ 1 євро 18,2772 грн. становить 653399,85 грн.; · суму простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 17646,09 євро, що за курсом НБУ 1 євро 18,2772 грн. становить 322521,12 грн.; · суму строкової заборгованості по відсоткам 436,06 євро, що за курсом НБУ 1 євро 18,2772 грн. становить7969,96 грн.; · суму простроченої заборгованості по відсоткам 47983,18 євро, що за курсом НБУ 1 євро 18,2772 грн. становить 876998,18 грн.; · пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам 3583360,24 грн. Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У відповідності до положень ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. За викладених обставин, суд вважає позовні вимоги позивача законними, обґрунтованими, у звязку із чим, підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача витрати понесені позивачем по сплаті судових витрат. Стосовно зустрічної позовної заяви, суд вважає її не доведеною. Позивачем за зустрічним позовом не надано до суду довідку про втрату його цивільного паспорту громадянина України на яку він посилався в своєму позові. Також ним не доведено фактів для стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved