Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості, вказавши в заяві, що КП «Жилсервіс-5»ДМР діє на підставі статуту, в особі Директора Файфер Сергія Миколайовича, наказ про призначення №19-к від 08.12.2020 року, який є балансоутримувачем гуртожитку по [ADDRESS] . Відповідачі проживають та зареєстровані за адресою [ADDRESS] та є споживачами послуг, що надавались КП «Жилсервіс-5» ДМР. Між сторонами встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Станом на 01 червня 2021 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 30408,37 грн. Це свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в установлений законодавством строк. Позивач просив суд винести рішення, яким стягнути з відповідачів 30408.37 грн. за надані послуги за утримання будинку та прибудинкової території, пеню в сумі 46108,54 грн., 3% річних в сумі 4944,00 грн., інфляційне збільшення в сумі 19030,57 грн., судовий збір в сумі 2270 грн. Відповідачі правом на подачу письмового відзиву на позов не скористались. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що КП «Жилсервіс-5»ДМР діє на підставі статуту, в особі Директора Файфер Сергія Миколайовича, наказ про призначення №19-к від 08.12.2020 року, який є балансоутримувачем гуртожитку по [ADDRESS] . Відповідачі проживають та зареєстровані за адресою [ADDRESS] та є споживачами послуг, що надаються КП «Жилсервіс-5» ДМР. Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, серед іншого, договори та інші правочини. Згідно ст. 526 ЦК України та частини 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в строк встановлений договором. За правилами ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 5 частини 2 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги , також передбачений обов`язок індивідуального споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України Про житлово-комунальні послуги надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Згідно ст. 26 Закону України Про житлово-комунальні послуги у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки судом встановлено, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 357, у якому позивач надавав житлово-комунальні послуги, вона має обов`язок оплатити їх вартість. Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягнення заборгованість за надані позивачем послуги в розмірі 30408,37 гривень, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки суд не погоджується з розрахунком пені, 3% річних та інфляційних збитків, оскільки пеня нараховувалась за ставкою НБУ, що суперечить вищенаведеним нормам закону, а 3% річних та інфляційні збитки нараховувались на всю суму заборгованості з 01.01.2016 року в розмірі 30408 грн., в той час як вказаний розмір заборгованості виник станом на 01.07.2021 року Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі - сплачений судовий збір на загальну суму 2270,00 грн., з кожного по 756,67 грн.

Outcome: partial