Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу посилаючись на те, що 19 червня 2003 року [PERSON] та [PERSON]уклали шлюб. 23 березня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики за яким [PERSON] було надано грошові кошти. На неодноразові звернення позивача щодо погашення боргу відповідачі не реагують, тому просить стягнути солідарно з відповідачів борг в сумі 93\~456,25 грн. та судові витрати. У судове засідання позивач не зявився, надіслав на адресу суду заяву в якій позов підтримав та просить розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що [PERSON] не давала свою згоду на укладення договору позики. В задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], перевіривши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що згідно договору позики від 23.03.2008 року між позивачем [PERSON] та [PERSON], відповідач позичив у позивача грошові кошти. Як вбачається із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч.1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 93\~456,25 грн. підлягають стягненню з [PERSON]. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Відповідно до ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Проте позивачем в порушення вимог\~ст.60 ЦПК України\~не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання коштів та використання їх в інтересах сімї. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не надавала згоду на укладення договору позики. Таким чином, у неї не виник солідарний обовязок перед позивачем щодо повернення заборгованості. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення боргу з [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути\~\~судовий збір на користь позивача в розмірі 934 грн. 56 коп.

Outcome: partial