Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості. У позовній заяві вказував, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.01.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 5.3 передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9. «Умов та правил надання банківських послуг» і п. 5.8 «Правил користування платіжною карткою». Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також законодавства України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій банком частці в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Згідно п. 5.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та умов договору або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленому банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 02.09.2019 року має заборгованість 26246,79 грн., яка складається з наступного: -1742,20 грн. заборгованість за кредитом; -18800,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -3977,62 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -1226,04 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 18.11.2019 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для\~\~подання заяви із обґрунтованими запереченнями\~\~проти розгляду справи\~\~в порядку спрощеного позовного провадження, а також\~\~строк для подання відзиву на позов. Відповідач\~\~подав відзив на позов в якому просила відмовити в задоволенні позову застосувавши позовну давність. Зазначила, що відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж зазначений датою 27.09.2012 року і фактично був сплачений нею. 12.06.2014 року у розрахунку зазначено ще один платіж 12,06 грн., який вона не сплачувала. Таким чином, строк позовної давності сплинув 12.06.2017 року, проте позивач звернувся з позовом лише в 2019 році. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09 січня 2009 року [PERSON] підписала заяву, за змістом якої відповідач визнала, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому [PERSON] в заяві від 09.01.2009 року та в довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 09.01.2009 року засвідчила, що базова процентна ставка за кредитом на залишок заборгованості складає 1,9 % на місяць і при порушенні ним строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, у зв`язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Зазначені обставини підтверджуються заявою відповідача та довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 09.01.2009 року. Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що надана позивачем на підтвердження позовних вимог і з якою особисто ознайомився відповідач, засвідчивши власним підписом, визначає, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач отримав кошти по укладеному договору, але не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 02.09.2019 року має заборгованість 26246,79 грн., яка складається з наступного: -1742,20 грн. заборгованість за кредитом; -18800,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -3977,62 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -1226,04 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, на підставі досліджених доказів суд вважає, що відповідач дійсно має борг перед Банком за вказаним кредитним договором. Однак у позові позивача належить відмовити у зв`язку з пропуском банком позовної давності з наступних підстав. Згідно\~ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно із ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч. 4\~ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. А відповідно до частини 5 цієї ж статті - якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач у позові не вказує про поважність пропуску строку давності. З матеріалів справи не вбачається, що причини пропуску позивачем, встановленого законом строку, є поважними. Як видно з розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідач на погашення отриманого кредиту 12.06.2014 року\~\~сплатила 12,06 грн. Отже, перебіг строків загальної позовної давності розпочався 12.06.2014 року. Таким чином, трирічний строк позовної давності за вимогами, що випливають з умов договору б/н від 09.01.2009 року закінчився у червні 2017 року, а позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права лише 04.11.2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то вона спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені (постанова Великої палати ВС від 28.03.2018 року, справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18).\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 259 ЦК України\~позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У заяві позичальника від 09.01.2009 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, то суд дійшов висновку, що позивач не надав належних доказів, які б підтверджували факт укладення сторонами договору про збільшення позовної давності у письмовій формі. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 р. у справі за № 6-1926 цс15. Приймаючи до уваги наведене, суд визнає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, але вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до п.2 ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~підстав для відшкодування позивачу судового збору не має.

Outcome: dismissed