Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, де зазначив, що 31 травня 2007 року між\~ позивачем та\~ відповідачем було укладено кредитний договір № ZНТ0АК01970012. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 21 984,81 доларів США, з кінцевим терміном повернення 30.05.2012. У звязку з тим, що відповідач не виконав свої обовязки по погашенню кредиту, в результаті чого заборгував банку всього 5 0680,51 доларів США, позивач просив стягнути з відповідача\~ вказану заборгованість. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав. Відповідачі та його представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, у звязку з пропуском строків позовної\~ давності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються ст.ст.553, 625, 1050, 1054-1056 ЦК України (2004 року). В судовому засіданні достовірно встановлено, що 31 травня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № ZНТ0АК01970012. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 21 984,81 долари США, з кінцевим терміном повернення 30.05.2012 та сплатою процентів за користування коштами. Відповідач не в повному обсязі виконав взяті на себе за договором обовязки по погашенню кредиту, сплаті відсотків за користування ним та комісії за розрахункове обслуговування, тому у нього перед банком виникла заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом, також банком нарахована пеня на загальну суму 50 680,51 долар США, що в еквіваленті становить 13 111 104,79 грн. Наведене підтвердилось відповідними дослідженими у судовому засіданні розрахунками.\~ У відповідності до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Разом з тим, судом враховується, що позивачем пропущений строк позовної давності виходячи з наступного. Відповідно до пункту 7.1 Договору погашення заборгованості, відповідачем повинно було здійснюватися щомісячні платежи.\~ Як вбачається з розрахунку позивача (а. с. 4-7), остання проплата відповідача за договором кредиту була здійснена 04.07.2012 (а. с. 6). Таким чином, у банку виникло право на подачу позову для захисту свого права з наступного місяця, після того, в якому відповідач\~не здійснив платіж за договором, тобто з 01.09.2012. Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 2 ч.1 ст.258 ЦК України встановлено позовну давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином позивач мав би подати позов про стягнення заборгованості з відповідача до 01.09.2015.\~ Натомість позивачем був поданий позов 17.02.2016, тобто з пропуском трьохрічного строку позовної давності. При цьому позивач та його представник у судовому засіданні не заявляли клопотань про поновлення строків позовної давності та не зазначали причин його пропуску.\~ На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, в звязку з пропуском позивачем строків позовної давності.

Outcome: dismissed