Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить, з урахуванням уточнення позовних вимог, зняти арешт з 47/300 частин домоволодіння [ADDRESS] , які належать позивачу, накладений 05.10.2005 року Першою Херсонською державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення 1028/26-5 від 05.04.2000 року Податкової поліції (СО ГОНМ ГНИ). Позов мотивований наступним. Позивачу випадково стало відомо, що на частину домоволодіння, власником якої він є, накладено арешт. Відповідач повідомив, що відсутні справи, у зв`язку із якими накладено арешт. Позивач подав заяву про проведення розгляду справи у його відсутності, позов просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. У відзиві зазначено, що станом на 23.04.2021 року кримінальні провадження відносно [PERSON] відсутні. Відповідач не заперечує проти скасування арешту. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 235658654 від 08.12.2020 року, [PERSON] є власником 47/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . На даний об`єкт нерухомості зареєстроване 05.10.2005 року обтяження у вигляді арешту на підставі повідомлення, 1028/26-5, 05.04.2000 року, Податкової поліції (СО ГОНМ ГНИ). З листа ГУ ДФС у Херсонській області від 28.12.2020 року вбачається, що документами, які стосуються розслідування кримінальних справ чи накладення арешту на майно [PERSON] , слідче управління не володіє. Лист із встановленням тимчасової заборони на проведення будь-яких дій із нерухомим майном осіб, відносно яких порушено кримінальні справи, мав рекомендаційний характер й по суті не є процедурою накладення арешту. Відповідно до довідки Департаменту містобудування та землекористування від 10.03.2020 року, у черговому плані міста Херсона існує об`єкт адресації за адресою: [ADDRESS] . Не існує об`єкта адресації: [ADDRESS] . З матеріалів інвентарної справи № 4277 вбачається наступне. Відповідно до договору дарування від 30.12.1998 року, [PERSON] прийняв у дар 30/400 частин домоволодіння, яке знаходиться: [ADDRESS] (а.і.с. 474). Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.11.1997 року виділено у власність сторонам у справі, в тому числі й [PERSON] , частину будинку [ADDRESS] (а.і.с. 482). Станом на 19.10.2007 року, [PERSON] належало 172/1200 частин домоволодіння [ADDRESS] , що вбачається з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.і.с. 596-599). На підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.11.1997 року за [PERSON] зареєстроване 16/1200 частин у спільній частковій власності домоволодіння [ADDRESS] , що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.12.2007 року (а.і.с. 600). На підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.01.2008 року за [PERSON] зареєстроване 1/150 частку у спільній частковій власності на домоволодіння [ADDRESS] , що вбачається з витягу про реєстрацію права власності від 08.07.2008 року (а.і.с. 616). На підставі ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 25.10.2011 року про визнання мирової угоди, за [PERSON] зареєстроване право спільної часткової власності на 1/150 частину домоволодіння [ADDRESS] , що вбачається з витягу про державну реєстрацію прав від 17.11.2011 року (а.і.с. 667). Так встановлено, що в правовстановлюючих документах на об`єкт нерухомості зазначено, як домоволодіння [ADDRESS] так і [ADDRESS] . Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, у зв`язку з тим, що був накладений арешт. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закінчення договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Суду не надано доказів, що на теперішній час відповідачем пред`явлені до виконання виконавчі документи, або існують обставини, які були підставою для накладення арешту. Крім того, відповідачем повідомлено про відсутність проваджень щодо позивача. З огляду на це, суд вважає, що факт відсутності обставин, які були підставою для накладення арешту, дає підстави для звільнення майна з-під арешту. У зв`язку з вказаними обставинами, суд вважає можливим зняти арешт з майна позивача, так як власник майна відповідно до ст. 319, 321 Цивільного кодексу України в праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За таких обставин, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, суд робить висновок, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved