Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути у солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 17 525,62 долари США та 4 714 079,42 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 11 299,57 доларів США, суми простроченої заборгованості по відсоткам - 6 226,05 доларів США, загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 4 689 983,22 грн., 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 24 096,21 грн. Крім того, позивач просить стягнути солідарно із відповідачів суму сплаченого судового збору у розмірі 3 654,00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 травня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», найменування якого з 17.06.2009 року відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на ПАТ «Родовід Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 77.1/АА-00942.08.2, згідно умов якого, Банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 19349,57 доларів США терміном по 28.05.2015 року, зі сплатою 13,50 % річних. Позичальник в свою чергу зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користуванням кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним договором, 28 травня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно з яким [PERSON], зобов»язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов»язань [PERSON] Свої зобов'язання позивач виконав повністю, надавши відповідачу кредит у обумовленому договором розмірі, проте, відповідачі порушили умови зазначеного договору, свої зобов'язання виконували не належно, внаслідок чого станом на 18.06.2015 року у них перед позивачем виникла заборгованість. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до Публічного Акціонерного Товариства «Родовід Банк», третя особа: [PERSON] про припинення договору поруки до спільного розгляду з первісним позовом Публічного Акціонерного Товариства «Родовід Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та об»єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним - [PERSON] первісний позов підтримав та виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява просив суд його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечував в повному обсязі вважав, що підстав для припинення договору поруки не має, оскільки договором поруки не встановлено строку його дії. Натомість кредитним договором укладеним між Банком і [PERSON] встановлений кінцевий строк основного зобов»язання до 28.05.2015 року включно, а тому вважає, що Банк пред»явив вимогу до поручителя у межах строку визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України. За наведених обставин у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідачів за первісним позовом - [PERSON] первісний позов визнав частково а саме: не заперечував проти стягнення з [PERSON] заборгованості по основній сумі кредиту в межах строку позовної давності, починаючи з 10.08.2012 року по 28.05.2015 року в сумі 7 832,07 доларів США, в тому числі 921,57 доларів США солідарно з [PERSON]; заборгованості по сплаті процентів в межах строку позовної давності в розмірі 4 307,15 доларів США, в тому числі 29,40 доларів США солідарно з [PERSON] та пені в межах строку позовної давності за 1 рік, з 28.07.2014 року по 28.07.2015 року, що на його думку не може бути більшою від третини основної суми кредиту та процентів, яка підлягає стягненню з [PERSON] Щодо розміру 3% річних не заперечував проти їх стягнення в межах строку позовної давності з відповідача [PERSON], про що надав письмові пояснення та заперечення по справі. Під час судового розгляду справи представник позивача [PERSON] за зустрічним позовом - [PERSON] уточнив зустрічні позовні вимоги та просив суд визнати припиненим договір поруки від 28.05.2008 року укладений між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] в частині його дії та вимог з 28 травня 2008 року по 28 січня 2015 року. Обґрунтовуючи зустрічний позов зазначив, що позичальник своїх зобов»язань за кредитним договором належним чином не виконувала та припинила сплату щомісячних платежів у визначеному договором розмірі починаючи з липня 2008 року. З позовом кредитор звернувся 28.07.2015 року. Таким чином, до збігу шестимісячного строку з моменту пред»явлення позову підлягають нарахуванню боргові суми, що належить стягувати з поручителя. В частині щомісячних зобов»язань щодо повернення грошових коштів за період, який виник до 28.01.2015 року, заборгованість не підлягає стягненню з поручителя, оскільки в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України в цій частині вимог порука є припиненою. З огляду на зазначене, просив про задоволення зустрічного позову та часткове задоволення первісного позову. Суд, заслухавши представників сторін, представника третьої особи за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що первісний і зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 травня 2008 року між ВАТ «Родовід банк» найменування якого з 17.06.2009 року відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на ПАТ «Родовід Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 77.1/АА-00942.08.2. Згідно умов якого, Банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 19 349,57 доларів США терміном по 28.05.2015 року, зі сплатою 13,50 % річних. Позичальник в свою чергу зобов'язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користуванням кредитними коштами щомісячно до 10 числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 230,35 доларів США та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку.( п.1.1; 3.1.1 кредитного договору). Забезпеченням виконання зобов»язань за кредитним договором є застава автомобіля марки «Шкода Фабія», згідно з договором застави № 77.1/АА-00942.08.2-3 від 28.05.2008 року. ( п. 1.7 кредитного договору). Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором, 28 травня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно з яким [PERSON], зобов»язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов»язань [PERSON] Факт видачі ВАТ «Родовід банк» та отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів по кредитному договору від 28.05.2008 року підтверджується заявою на видачу готівки [PERSON] від 28.05.2008 року з відміткою банку про видачу грошових коштів та квитанцією № 1691_51 від 28.05.2008 року, що також визнається сторонами. Отже, свої зобов'язання позивач виконав повністю, надавши відповідачу кредит у вищевказаному розмірі, натомість [PERSON], в супереч умов кредитного договору, здійснювала свої зобов'язання не належним чином. Як убачається з розрахунку заборгованості по кредиту станом на 12.08.2015 року, відповідач [PERSON] починаючи з листопада 2008 року порушила умови договору щодо строків та суми повернення грошових коштів, в результаті чого у неї утворилась заборгованість. ПАТ «Родовід банк» 30.07.2015 року пред»явив до відповідачів, як солідарних боржників позов про стягнення простроченої заборгованості за період з 11.07.2008 року по 18.06.2015 року: за кредитом - 11 299,57 доларів США, по відсоткам - 6 226,05 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 4 689 983,22 грн. 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 24 096,21 грн. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства ( ч.1,2 ст. 551 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 статті 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Представник відповідачів за первісним позовом просив суд про застосування наслідків спливу строків позовної давності. Доказів поважності пропуску спливу позовної давності представником позивача за первісним позовом суду не надано. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Разом з тим, частина 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦК України щодо обов»язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Відповідно до даного розрахунку пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором становить 4 689 983,22 грн., заборгованість за кредитом - 11 299,57 доларів США, що станом на 25.01.2016 року еквівалентно 280 116,34 грн., заборгованість по процентам - 6 226,05 доларів США, що еквівалентно на день ухвалення судового рішення 154 343,78 грн. та 3% річних - 24 096,21 грн. Враховуючи, що нарахована позивачем пеня за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов»язань за кредитним договором значно перевищує суму заборгованості, що виникла внаслідок невиконання кредитних зобов»язань, доказів на підтвердження завдання кредитору збитків внаслідок порушення боржником свого зобов»язання суду не надано, а також враховуючи ступінь виконання своїх зобов»язань боржником, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені до суми 217 230,06 грн., що становить 50% від загального розміру невиконаного зобов»язання за кредитним договором. Відповідно до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Таким чином, суд приходить до висновку, що сума трьох процентів річних від простроченої суми підлягає обрахуванню за останні три роки невиконання основного зобов'язання. Перевіряючи доводи зустрічного позову щодо припинення договору поруки, суд виходить з наступного: Як установлено судом, боржник [PERSON], а відтак і поручитель [PERSON] взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 28.05.2015 року, сплачуючи її частинами, щомісячними платежами в сумі 230,35 доларів США до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, та сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом щомісячно до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з кредитного договору, чергові платежі позичальник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя з урахуванням того, що умови договору поруки від 28.05.2008 року про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. З матеріалів справи вбачається ( розрахунок станом на 12.08.2015 року), що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконувала починаючи з листопада 2008 року та порушила умови договору щодо строків і суми повернення грошових коштів, в результаті чого у неї утворилась заборгованість. З позовом до суду Банк звернувся 30.07.2015 року. Таким чином, договір поруки підлягає припиненню з 10.05.2009 року, тобто через шість місців після неналежного виконання боржником боргу за договором кредиту. Представник відповідачів просив суд про застосування наслідків спливу строку позовної давності, який підлягає застосуванню, оскільки доказів поважності пропуску спливу позовної давності представником позивача за первісним позовом суду не надано. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя [PERSON] Відповідно до ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, та відсутності інших належних і допустимих доказів на підтвердження розрахунків за кредитним договором, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «Родовід Банк» підлягає стягненню сума простроченої заборгованості за кредитом - 11 299,57 доларів США, сума простроченої заборгованості по відсоткам - 6 226,05 доларів США, пеня - 217 230,06 грн. та 3% річних - 24 096,21 грн. Зустрічний позов підлягає задоволенню в частині припинення договору поруки від 28 травня 2008 року укладеного між Відкритим Акціонерним Товариством «Родовід Банк» та [PERSON] з 10.05.2009 року. Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 654,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial