Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми авансу у якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь суму авансу у розмірі 5000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн.. У позові зазначено, що 04 жовтня 2013 року між нею та відповідачем було укладено усну угоду, згідно якої відповідач зобов'язана була продати позивачу за 47000,00 грн. за договором купівлі продажу належний відповідачу на праві власності будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], а позивач у свою чергу була зобов'язана у період двох років сплатити 42000,00 грн. та 5000,00 грн. надати одразу у якості завдатку. Того ж дня 04 жовтня 2013 року, з метою виконання вищевказаної домовленості, позивач передала особисто відповідачу 5000,00 грн., що підтверджується розпискою відповідача від 04 жовтня 2013 року, яку засвідчено підписом трьох свідків. Однак відповідач, після одержання від позивача коштів у сумі 5000,00 грн. ухилилася від укладання та оформлення відповідного договору купівлі - продажу нотаріально. Після спливу декількох днів після усної домовленості не відбулося ніяких дій зі сторони відповідача щодо оформлення нотаріального договору купівлі - продажу відповідного будинку, у зв'язку з чим вона відмовилася від купівлі відповідного будинку. З листопада 2013 року позивач намагалася вирішити питання повернення переданих відповідачу грошових коштів у усній формі, проте у відповідь від відповідача отримувала негативні відповіді. 04.04.2014 року позивач звернулася до відповідача з письмовою претензією про повернення їй 5000,00 грн., проте станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду відповіді на претензію відповідачем не надано та грошові кошти не повернуто. Позивач вважає, що оскільки між нею та відповідачем існувала лише усна домовленість, то сплачені нею відповідачу у рахунок виконання договору грошові кошти у сумі 5000,00 грн. є авансом і відповідач відповідно до ч.3 ст. 571 ЦК України зобов'язаний їх повернути у тому ж розмірі, в якому вони передавалися. Також позивач зазначає, що дії відповідача щодо неповернення їй авансу привели до того, що вона втратила можливість розпоряджатися її особистими коштами на сім'ю, чим відповідач завдала їй значні моральні страждання, душевні страждання, переживання, які виразились у постійних переговорах з відповідачем, прохання щодо повернення їй відповідних коштів, на які вона отримувала негативні відповіді, а також її сімейний бюджет позбавився на тривалий строк відповідних грошових коштів, які можна було б вкласти на депозитний рахунок або зробити інші вкладення. Позивач у судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просить суд розглянути справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, не зважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду також не надходило. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані позивачем докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення суми авансу в повному обсязі, а в частині стягнення моральної шкоди частково з наступних підстав. Судом встановлено, 04 жовтня 2013 року між сторонами у усній формі було вчинено правочин, згідно якого відповідач зобов'язаний був продати позивачу за 47000,00 грн. за договором купівлі продажу належний відповідачу на праві власності будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], а позивач у свою чергу була зобов'язана у період двох років сплатити 42000,00 грн. за будинок та 5000,00 грн. надати одразу у якості авансу. Цього ж дня у відповідності до ст. 570 ЦК України позивачем було передано відповідачу грошові кошти у сумі 5000,00 грн., у якості суми авансу за будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується розпискою від 04.10.2013 року (а. с. 12). Після усної домовленості не відбулося ніяких дій зі сторони відповідача щодо оформлення договору купівлі - продажу будинку, у зв'язку з чим позивач відмовилася від купівлі будинку, тим самим відповідно до ч.3 ст. 571 ЦК України, де вказано, що у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання аванс підлягає поверненню. 05.04.2014 року позивачем на адресу проживання відповідача було надіслано вимогу № 1 від 04.04.2014 року (а.с. 6-7) та отримано відповідачем (а. с. 8), якою позивач вимагала від відповідача передати їй особисто аванс у сумі 5000,00 грн. . Виходячи з положень ст. 60 ЦПК України, де вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч.1 ст. 61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а відповідач отримав від відповідача вимогу № 1 від 04.04.2014 року (а. с. 8), їй було надіслано копію позовної заяви з додатками (а. с. 18), була належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи по суті (а. с. 26), суд розцінює це як визнання відповідачем обставин, вказаних позивачем у позовній заяві. Щодо відшкодування моральної шкоди. У позові зазначено, що дії відповідача щодо неповернення їй авансу привели до того, що вона втратила можливість розпоряджатися її особистими коштами на сім'ю, чим відповідач завдала їй значні моральні страждання, душевні страждання, переживання, які виразились у постійних переговорах з відповідачем, прохання щодо повернення їй відповідних коштів на які вона отримувала негативні відповіді, а також її сімейний бюджет позбавився на тривалий строк відповідних грошових коштів, які можна було б вкласти на депозитний рахунок або зробити інші вкладення. Внаслідок неправомірних дій відповідача їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 10000,00 грн.. П.2 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. У п. 4 ч.1 ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Ч.1 ст. 1167 ЦК України вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки визначений позивачем розмір моральної шкоди не підтверджено доказами, суд, враховуючи глибину душевних страждань позивача, вимоги розумності і справедливості, вважає за необхідне визначити розмір завданої позивачу моральної шкоди у сумі 500,00 грн.. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Також згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду. На підставі викладеного

Outcome: approved