Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які він сплачує за рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 лютого 2014 року на користь [PERSON] на неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 600 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він перебуває у шлюбі з [PERSON] , мають спільну дитину - неповнолітнього сина, [INFO] . З 2012 року вони проживають окремо, син проживає разом з відповідачкою. На підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 лютого 2014 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 січня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Аліменти він сплачує вчасно та відповідно до розрахунку, наданого Деснянським відділом виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, заборгованість по сплаті аліментів за період з січня 2018 року по лютий 2019 року відсутня. Йому встановлена третя група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК №055777 від 18.04.2018. Окрім пенсії по інвалідності, яка становить 1 497 грн на місяць, що підтверджується довідкою Чернігівського об`єднаного управління ПФУ від 11.02.2019, іншого доходу він не має, а сума, яка стягується на неповнолітнього сина в розмірі 1013,5 грн, є для нього завеликою. Утримувати сина він не відмовляється, однак, зважаючи на незадовільний стан його здоров`я та матеріальне становище, в подальшому сплачувати аліменти у розмірі 1013,5 грн неспроможний. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов за вищевикладених у ньому обставин. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти заявлених вимог, зазначивши, що 07 березня 2008 року вони з позивачем вперше зареєстрували шлюб, від якого [INFO] у них народилася дитина. 27 квітня 2010 року в судовому порядку шлюб між ними було розірвано та вона звернулася до суду із заявою про стягнення аліментів. 22 лютого 2012 року вони з позивачем повторно зареєстрували шлюб, який 18 травня 2014 року було розірвано. 14 лютого 2014 року рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на дитину у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно. У власності позивача є квартири, а також магазин в м .Чернігові , які він здає в оренду, і отримує доходи. Вона перебуває у відпустці по догляду за дворічною дитиною до досягнення нею трирічного віку. Їх спільний син [PERSON] четвертий рік відвідує секцію карате та уроки з англійської мови. Відповідачу встановлена інвалідність третьої групи, але він є працездатним, інших дітей та батьків на утриманні він не має. На день народження [PERSON] дарує сину подарунки - взуття, влітку оплачував йому відпочинок вартістю 4000 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони до 18 травня 2014 року перебували узареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю, - відповідачкою по справі. На підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду від 14 лютого 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 січня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 18 квітня 2018 року [PERSON] повторно встановлено третю групу інвалідності загального захворювання строком до 01 травня 2019 року (а.с.6). Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів згідно ч.3 ст.181 СК України зі змінами, внесеними 17 травня 2017 року), тобто, закон надав право на зміну способу стягнення аліментів тільки стягувачау аліментів, а не їх платнику. Враховуючи вищевикладене, а також те, що з цим позовом звернувся [PERSON] як платник аліментів, суд дійшов висновку, що його позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed