Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом,про визнання недійсним правочинів. Позовну заяву мотивцє тим, що 07.05.2007 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] ( [PERSON] ) було укладено три договори банківського рахйнку у національній валюті у Євро та доларах США. На підставі вищевказаних договорів Банк відкрив [PERSON] ([PERSON]),поточний рахунок № [NUMBER] . 08.05.2007 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] ( [PERSON] ) було укладено договір банківського вкладу «Рантьє» №2630/01/13085037 в банку та їх поверненню з обумовленими процентами. Відповідно до п. 3.1 даного Договору розмір процентної ставки, що нараховується на суму вкладу становить: 9,6 % річних (основна ставка); додаткова процентна ставка за перший рік після укладення договору - 50% від основної процентної ставки; за другий рік - 55% від основної процентної ставки; за третій та наступні роки - 60 % від основної процентної ставки. Строк дії договору до 08.05.2027 року. Крім цього, 08.05.2007 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу «Рантьє» №2630/01/3085042. Предметом даного договору були послуги банку по розміщенню коштів в національній валюті на вкладному рахунку № [NUMBER] в банку та їх поверненню з обумовленими процентами. Відповідно до п. 3.1 даного Договору розмір процентної ставки, що нараховується на суму вкладу становить: 9,6 % річних (основна ставка); додаткова процентна ставка за перший рік після укладення договору - 50% від основної процентної ставки; за другий рік - 55% від основної процентної ставки; за третій та наступні роки - 60 % від основної процентної ставки. Строк дії договору до 08.05.2027 року. Також, 07.05.2007 року було укладено Договори про надання додаткових послуг по розрахунковому обслуговуванню, відповідно до умов яких ПАТ «Кредобанк» зобов`язався надавати Позивачу додаткові послуги по розрахунковому обслуговуванню, які полягають у здійсненні періодичних перерахуваннях коштів з поточного рахунку клієнта, що не пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності. Таким чином, в травні 2007 року [PERSON] на підставі Договорів банківського вкладу «Рантьє» було залучено грошові кошти у національній валюті на депозит на загальну суму 4 978 852,21 гривень. Ця обставина підтверджується Виписками по особовим рахункам сформованими 10.10.2016 року за період з 07.05.2007 року по 21.08.2010 рік та з 21.08.2010 року по 10.10.2016 р. і не заперечується сторонами. 10.10.2016 року [PERSON] у письмовій формі звернувся до ПАТ «Кредобанк» із проханням повідомити про стан його депозитних вкладів, на яку отримав відповідь від ПАТ «Кредобанк» № 143/L-22-01/1 від 11.10.2016 року про те, що 14.03.2014 року на підставі платіжного доручення № 7419110 від 14.03.2014 року грошові кошти в сумі 12 923 891,01 грн. були перераховані з рахунку № [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] в ПАТ «Кредобанк» на рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] у АТ «Артем-банк». На підставі заяв від 11.03.2014 року на дострокове розірвання Договорів банківських вкладів від 08.05.2007 р. було закрито депозитні рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER]. У вказаній відповіді за підписом Директора відділення вул. Сахарова, 80-а ПАТ «Кредобанк» п. [PERSON] також зазначено, що 11.03.2014 року до ПАТ «Кредобанк» звернувся представник [PERSON] [PERSON] із заявами на дострокове розірвання Договорів банківських вкладів. В якості підтвердження повноважень останній представив оригінал нотаріально посвідченої довіреності. З вищевказаної відповіді позивачу стало відомо про оскаржувану довіреність, яку він ніколи не видавав, а особа на [PERSON] йому не знайома та не відома. І взагалі [PERSON] не міг бути у м. Ірпінь Київської області, оскільки ще з 09.10.2008 року по 26.01.2016 року останній перебував у Республіці Польща. Як вбачається з оспорюваної довіреності особу [PERSON] було встановлено на підставі паспорту [NUMBER] , виданого [PERSON] 11.02.2000 року. Однак, вказаний паспорт серія [NUMBER] було видано 11.02.2000 року на строк 10 років і строк його дії закінчився ще 11.02.2010 року, що безпосередньо вказано на паспорті. Крім цього, в Єдиному реєстрі довіреностей містяться дані про те, що окрім вказаної довіреності від імені [PERSON] було вчинено й ряд інших довіреностей: 1.01.03.2014 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим Іваном Володимировичем було посвідчено довіреність від імені [PERSON] щодо уповноваження [PERSON] на представництво інтересів, реєстраційний номер [NUMBER] , номер у реєстрі нотаріальних дій 138; 2.03.03.2014 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим Іваном Володимировичем було посвідчено довіреність від імені [PERSON] щодо уповноваження [PERSON] на представництво інтересів, реєстраційний номер [NUMBER] , номер у реєстрі нотаріальних дій 141; 3.07.03.2014 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим Іваном Володимировичем було посвідчено довіреність від імені [PERSON] щодо уповноваження [PERSON] на відкриття та розпорядження банківськими рахунками, реєстраційний номер 40755282, номер у реєстрі нотаріальних дій 148. Так, в подальшому, діючи на підставі оскаржуваної довіреності [PERSON] , як вбачається з інформації, наданої ПАТ «Кредобанк» у листі від 11.10.2016 року №143/1_-22-01/1, 11 березня 2014 року подав до ПАТ «Кредобанк» заяви на дострокове розірвання Договору банківського вкладу №2630/01/3085037 від 08.05.2007 року та договору банківського вкладу №2630/01/3085042 від 08.05.2007 року. На підставі вказаних заяв у ПАТ «Кредобанк» були закриті депозитні рахунки № [NUMBER] та [NUMBER]. Позивач вважає, що заяви на дострокове розірвання Договору банківського вкладу №2630/01/3085037 від 08.05.2007 року та договору банківського вкладу №2630/01/3085042 від 08.05.2007 року є недійсними. На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити. 23 липня 2019 року від представника АТ «Кредобанк» Богуцького А.І. на адресу суду поступив відзив на позовну заяву, який мотивує тим, що в рішенні від 19.06.2017 року Апеляційний суд Львівської області зробив правильний висновок про те, що в діях працівника банку при здійсненні операції 14 березня 2014 року щодо видачі коштів позивача відсутні порушення вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів Національного банку України. Тому відсутні правові підстави для стягнення з банку грошових коштів». Крім того, відповідач вважає, що оскаржувані довіреності відповідають вимогам чинного законодавства. Посилання позивача, на той факт, що він не підписував довіреностей не спростовуються наведеними доказами. Позивач також не звертався до банку щодо закінчення терміну дії паспорта. На підставі вищевикладеного, просить в задоволенні позову відмовити. 13.08.2019 року на адресу суду від позивача поступила відповідь на відзив, в якій вказує, що він не міг бути присутнім та підписувати вищевказані довіреності. 27 серпня 2019 року від представника АТ «Кредобанк» Богуцького А.І. на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, які мотивовані тим, що позивач пропустив строк на надання відповіді на відзив, а також жодним чином не спростував доводів відповідача. 07 жовтня 2019 року від представника АТ «Кредобанк» Богуцького А.І. на адресу суду надійшла заява, про застосування строків позовної давності, оскільки з моменту видачі довіреностей у 2014 році до моменту пред`явлення позову, минуло більше ніж 5 років. Крім того, навіть якщо враховувати, що позивача звільнено від відбування покарання 26.01.2016 року то останній також пропустив строк позовної давності. 01 листопада 2019 року на адресу суду від представника АТ «Кредобанк» Богуцького А.І. надійшли додаткові пояснення, які аргументовані тим, що позивачем на надано належних та допустимих доказів у чому полягає його порушене право, а наявні у матеріалах справи докази є безпідставними та необгрунтованими, а том упросить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали та просили такі задоволити. В судовому засіданні представники відповідача АТ «Кредобанк» в задоволенні позову просили відмовити. Відповідачі: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиков Іван Володимирович та [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. За таких обставин, суд вважає за доцільне розглянути справу у відсутності вищевказаних відповідачів. Суд, заслухавши думку представників позивача та відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 07.05.2007 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] ( [PERSON] ) було укладено три договори банківського рахйнку у національній валюті у Євро та доларах США. На підставі вищевказаних договорів Банк відкрив [PERSON] ([PERSON]),поточний рахунок № [NUMBER] . Також, 07.05.2007 року було укладено Договори про надання додаткових послуг по розрахунковому обслуговуванню, відповідно до умов яких ПАТ «Кредобанк» зобов`язався надавати Позивачу додаткові послуги по розрахунковому обслуговуванню, які полягають у здійсненні періодичних перерахуваннях коштів з поточного рахунку клієнта, що не пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності. 08.05.2007 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] ( [PERSON] ) було укладено договір банківського вкладу «Рантьє» №2630/01/13085037 в банку та їх поверненню з обумовленими процентами. Цього ж дня між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу «Рантьє» №2630/01/3085042. Предметом даного договору були послуги банку по розміщенню коштів в національній валюті на вкладному рахунку № [NUMBER] в банку та їх поверненню з обумовленими процентами. Судом встановлено, що 07.03.2014 року Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиков Іван Володимирович посвідчив довіреність від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] . Крім того, 01.03.2014 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим Іваном Володимировичем було посвідчено довіреність від імені [PERSON] щодо уповноваження [PERSON] на представництво інтересів, реєстраційний номер [NUMBER] , номер у реєстрі нотаріальних дій 138; 03.03.2014 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим Іваном Володимировичем було посвідчено довіреність від імені [PERSON] щодо уповноваження [PERSON] на представництво інтересів, реєстраційний номер [NUMBER] , номер у реєстрі нотаріальних дій 141; 07.03.2014 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим Іваном Володимировичем було посвідчено довіреність від імені [PERSON] щодо уповноваження [PERSON] на відкриття та розпорядження банківськими рахунками, реєстраційний номер 40755282, номер у реєстрі нотаріальних дій 148. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Довіреність за своєю суттю є правочином, оскільки спрямована на встановлення, зміну чи припинення прав та обов`язків, тому на неї поширюються загальні положення про правочини. Законодавчі вимоги до посвідчення довіреностей встановлені главою 4 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 № 296/5, яка, серед іншого, передбачає наступне: -довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами; -у довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити представнику. Дії, які належить вчинити представнику, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними; -у тексті довіреності мають бути зазначені місце і дата її складання(підписання), прізвища, імена, по батькові (повне найменування для юридичної особи), місце проживання (місцезнаходження - для юридичної особи) представника і особи, яку представляють, а в необхідних випадках і посади, які вони займають; -строк дії довіреності зазначається словами та визначається роками, місяцями, тижнями, днямиі не може бути визначений настанням будь-якої події; -посвідчені нотаріусами довіреності, а також передоручення за ними, припинення їх дії підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей. Пунктом 1 глави 9 Розділу І вказаного Порядку також передбачає, що тексти довіреностей викладаються на спеціальних бланкахнотаріальних документів з лицьового та зворотного боку цих бланків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). У ст. 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно із ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Щодо вимоги відповідача про застосування строків позовної давності, судь зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд приймає до уваги доводи представника відповідача, щодо необхідності застосування строків позовної давності у цій справі, виходячи з того, що позивачем не доведено поважності причин пропуску звернення до суду із даним позовом. Посилання позивача на той факт, що йому стало відомо про оскаржувану довіреність, на підставі якої [PERSON] було вчинено ряд дій щодо розірвання договорів банківського вкладу лише з відповіді ПАТ «Кредобанку» № 143/L-22-01/1 від 11.10.2016 року, не спростовує того факту, що останній міг дізнатися або і знав про існування такої раніше. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed