Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, де зазначив, що він є власником житлового будинку № 67, який розташований за адресою: 72213, Запорізька обл. Веселівський р-н, с. Корніївка, вул. Центральна (Леніна). Право власності на вищевказане нерухоме майно підтверджується дублікатом договору купівлі - продажу від 25.12.1992 року № 21. 10.11.1995 року в належному позивачу житловому будинку була зареєстрована колишня дружина - [PERSON], [INFO]. У звязку із припиненням шлюбних відносин, в грудні 2015 року відповідач переїхала до іншого місця проживання і з цього часу не проживає у домі, не зявляється без поважних причин, але залишається зареєстрованою. Місце її перебування та дійсного проживання позивачу не відоме. Позивач неодноразово намагався знайти відповідача та запропонувати їй в добровільному порядку змінити реєстрацію свого постійного місця проживання, проте позитивного результату це не принесло. В добровільному порядку та за власним бажанням відповідач реєстрацію зміни місця проживання не проводить, чим порушує права позивача і змушує звернутися до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, як вже зазначалося, на сьогодні відповідач не мешкає, не зявляється без поважних причин до будинку понад один рік, враховуючи положення ч. 2 ст. 405 ЦК України, [PERSON] в судовому порядку може бути визнана такою, що втратила право користування житлом. За ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На сьогодні позивач має намір провести відчуження власного будинку, але наявність не знятого з реєстрації третьої особи та майбутні труднощі змушують покупців відмовлятися від купівлі-продажу його будинку. Отже, дії (бездіяльність) відповідача обмежують право власності. До судового засідання сторони не зявились. У судове засідання позивач та представник позивача не зявились, але в наданій заяві позовні вимоги\~ підтримали, просять суд розглянути справу без їхньої участі. Не заперечують проти ухвалення\~ заочного\~ рішення. За клопотанням позивача із необхідності виклику відповідача на судове засідання на 22.06.2017 року було подано оголошення в газеті «Урядовий курєр» 17.06.2017 року №111, де зазначений відповідач\~\~був повідомлений про розгляд справи у суді. Не зважаючи на це відповідач в судове засідання не прибув, повідомлень суду не надіслав. Зі згоди позивача суд\~ ухвалює\~ рішення\~ при\~ заочному\~ розгляді\~ справи, що\~ відповідає\~ положенням\~ ст.224\~ ЦПК\~ України. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін\~ тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст.ст.158, 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: є власником житлового будинку № 67, який розташований за адресою: 72213, Запорізька обл. Веселівський р-н, с. Корніївка, вул. Центральна (Леніна). Право власності на вищевказане нерухоме майно підтверджується дублікатом договору купівлі - продажу від 25.12.1992 року № 21. 10.11.1995 року в належному позивачу житловому будинку була зареєстрована колишня дружина - [PERSON], [INFO]. У звязку із припиненням шлюбних відносин, в грудні 2015 року відповідач переїхала до іншого місця проживання і з цього часу не проживає у домі, не зявляється без поважних причин, але залишається зареєстрованою. Місце її перебування та дійсного проживання позивачу не відоме. На сьогодні позивач має намір провести відчуження власного будинку, але наявність не знятого з реєстрації третьої особи та майбутні труднощі змушують покупців відмовлятися від купівлі-продажу його будинку. Отже, дії (бездіяльність) відповідача обмежують право власності. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньої або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1,2 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках, і в порядку, встановлених законом. Отже, відповідач не виконуючи вимоги чинного законодавства, в частині неподання документів до Веселівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на зняття її з реєстрації з останнього місця проживання, грубо порушують права позивача щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Задоволення вказаної позовної заяви призведе до того, що відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зі змінами від 05.07.2012 року, на підставі даного рішення суду позивач зможе зняти з реєстрації зі свого місця проживання відповідача. Суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки саме через її протиправні дії він вимушений звернутися до суду з вказаною заявою. Статтею 2 Закону України «Про власність» передбачено, що право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядженням майном. Право власності в Україні охороняється законом. Власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном, що передбачено ст. 4 Закону України «Про власність». Згідно зі ст. 48 Закону України «Про власність», власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом або третейським судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved