Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі понесених витрат в розмірі 9\~693,06 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.08.2012 р. о 12:35 год. в м. Дніпропетровську [PERSON], керуючи автомобілем «Volkswagen» з державним номерним знаком АХ 2775 ВК, допустив зіткнення з автомобілем «Renault» з державним номерним знаком АЕ 0963 ЕА, під керуванням [PERSON] На дату скоєння пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2012 р. в результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Renault» з державним номерним знаком АЕ 0963 ЕА, що належить [PERSON] Розмір збитків, згідно Звіту № Еф-109/12 від 28.12.2012 р., завданих власнику колісного транспортного засобу марки «Renault» з державним номерним знаком АЕ 0963 ЕА, внаслідок ДТП від 20.08.2012 р. становить 10\~866,03 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/2552992. У звязку з настанням вищевказаної події МТСБУ 07.02.2013 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 9\~055,03 грн. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на його адресу судової повістки. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Наявність пошкоджень транспортного засобу «Renault», д/н [NUMBER], встановлена актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 17.09.2012 р. Власником транспортного засобу «Renault», д/н [NUMBER], є [PERSON] на підтвердження чого надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АЕС 199981. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2012 року по справі №2018/14385/2012, н/п 3/2018/5158/2012, - 20.08.2012 року близько 12:35 год. [PERSON], керуючи автомобілем Фольксваген, д/н [NUMBER], на перехресті вул. К. Лібкнехта та вул. Бородинській в м. Дніпропетровськ, перед поворотом ліворуч не зайняв крайнє ліве положення та не впевнився в його безпечності в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Рено, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вказаною постановою суду, що набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №Еф-109/12 від 28.12.2012 р. матеріальна шкода, з технічної точки зору, спричинена власнику автомобіля [NUMBER]., пошкодженого в результат ДТП, з урахуванням НДС складає 10\~866,03 грн. Водій автомобіля [NUMBER], звернулась з заявою від 28.12.2012 р. до позивача про здійснення відшкодування в розмірі 10\~866,03 грн. Довідкою МТСБУ № 1 від 30.01.2013 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих сума визначена до сплати [PERSON], як особі яка має право на відшкодування шкоди, склала 9\~055,03 грн. На адресу відповідача по справі позивачем направлено лист від 31.01.2013 р. №3/1-05/2523, яким повідомлено про те, що МТСБУ отримало звернення щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.08.2012 р. за участю транспортного засобу марки Volkswagen з номерним знаком АХ 2775 ВК, під його керуванням. Повідомлено про те, що відповідно до чинного законодавства, МТСБУ після сплати відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Наказом МТСБУ за №293 від 06.02.2013 р. прийнято рішення сплатити [PERSON] 9\~055,03 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП. Листом МТСБУ від 08.02.2013 р. за № 3373 [PERSON] повідомлено про прийняття рішення про виплату їй страхового відшкодування в розмірі 9\~055,03 грн. Відповідно до платіжного доручення 1/1-18596 від 07.02.2013 р. позивачем здійснено перерахування 9\~055,03 грн. на користь [PERSON] в рахунок відшкодування заподіяної шкоди. На адресу відповідача по справі позивачем направлено лист від 11.02.2013 р. №3/1-05/3501, яким повідомлено про те, що МТСБУ у звязку з ДТП 20.08.2012 р., внаслідок якої пошкоджено автомобіль [NUMBER], загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 9\~693,03 грн. Запропоновано у добровільному порядку компенсувати зазначені витрати. Проте, до цього часу відповідачем вказані витрати позивача компенсовано не було, у звязку з чим останній й звернувся з позовом до суду. Відповідно до п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Чинним законодавством ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.2.1 ч. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Вимоги позивача про відшкодування коштів в розмірі понесених витрат підлягають частковому задоволенню. Так, наявні підстави для звернення позивача з позовом до відповідача. Вина відповідача у ДТП підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2012 р., розмір заподіяної шкоди оцінено та визначено спеціалістом. Відповідачем не спростовано того факту, що на момент ДТП він не мав полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та не надано доказів про те, що він є особою, яка звільняється від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Проте, позивачем доведено здійснення виплати відшкодування лише в розмірі 9\~055,03 грн., доказів на підтвердження здійснення витрат в сумі 638,03 грн. суду не надано. Доказування в цивільній справі не може ґрунтуватись на припущеннях, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial