Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності на нежитлову будівлю (склад), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається з нежитлової будівлі «А-1» загальною площею 83,5 кв.м., вбиральні «Б», замощення «І». В обґрунтування позовних вимог,\~ позивач зазначив, що він у 2002 році придбав наступне майно: нежитлову окремо розташовану будівлю (склад), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Під час придбання даного майна, відносини між позивачем та продавцем, щодо належного оформлення права власності, не відбулись. Фактично дану будівлю позивач придбав у фірми «Славутич». Купівля-продаж, як така, сторонами\~ документально не оформлювалась і будь-які документи у позивача відсутні. Достовірно позивачу відомо, що дана фірма будувала ряд об`єктів у даному селі для місцевої громади та тодішнього колгоспу. Відповідно до відомостей ЄДРПОУ продавець ВК ВКФ «Славутич» була ліквідована 21.11.2006. Наразі право власності на майно не зареєстровано. Відповідні відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні взагалі по об`єкту за даною адресою. Земельна ділянка під будівлею також ні за ким не зареєстрована та не перебуває у користуванні. Вже сімнадцять років дана нежила будівля використовується позивачем у зазначених цілях. У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до\~ приватного БТІ, задля виготовлення технічного паспорту на склад, а згодом був виготовлений звіт про оцінку майна. У жовтні 2017 року, позивач звернувся до Грузької сільської ради з наміром належного оформлення права власності на нерухоме майно, проте ним отримано письмову відмову у зв`язку із відсутністю повноважень у здійсненні даної процедури сільською радою, у зв`язку із чим позивачу запропоновано звернутися до суду. Присутній в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав заяву про визнання позовних вимог, в якій просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 70). Відповідно до ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на території Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області,\~ за адресою: [ADDRESS] , розташована нежитлова будівля (склад) (а.с.34), яка відповідно до технічного паспорту (а.с.24-30) складається з нежитлової будівлі «А-1» загальною площею 83,5 кв.м., вбиральні «Б», замощення «І». В своїй позовній заяві позивач вказує, що понад 17 років користується зазначеним нерухомим майном, так як придбав його у ВКФ «Славутич», яке на теперішній час ліквідовано (а.с.31-33), та не оформив право власності на зазначене майно у встановленому законом порядку. На теперішній час позивач бажає реалізувати своє право на зазначене нерухоме майно, проте йому перешкоджає скористатися своїм правом відсутність відповідних правовстановлюючих документів. 30.10.2017 представник позивача, звернувся до Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області з питань належного оформлення права власності на фактично належне позивачу нерухоме майно, та\~ отримав від голови сільської ради відповідь (а.с.23) про те, що відповідно до норм діючого законодавства на даний час сільська рада не має можливості оформити право власності на зазначене нерухоме майно у зв`язку із чим позивачу рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» № 1043 від 08.07.2019 (а.с.55), відсутні відомості\~ щодо нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 08.08.2019 (а.с.58), станом на 31.12.2012 відсутні відомості щодо зареєстрованого у встановленому законодавством порядку права власності (користування) на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що користується спірним нерухомим майном понад 17 років, та оскільки не оформив належним чином правовстановлюючі документи на нежитлову будівлю (склад), розташований за адресою: [ADDRESS] , то на даний час бажає визнати право власності на зазначене майно в порядку набувальної давності. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , підтвердили те, що у 2002 році позивач придбав зазначене нерухоме майно, у вигляді складу, яким користується по теперішній час. Відповідно до довідки Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 01.11.2019 (а.с.69), об`єкт нерухомого майна , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не перебуває на балансі Грузької сільської ради. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно п.п. 9, 10 вказаної вище Постанови, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Беручи до уваги, зібрані в судовому засіданні докази про добросовісне заволодіння позивачем нерухомим майном, продовження відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог та про необхідність визнання за позивачем права власності на нежитлову будівлю (склад), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved