Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] і яка з серпня 2015 року і по теперішній час проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. З 2015 року мати життям дитини не цікавиться, з нею не бачиться і не виявляє такого бажання, її вихованням та утриманням не займається. Веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не має постійного місця проживання та роботи. У 2015 році відповідач народила ще одну доньку, відносно якої у 2019 році була позбавлена батьківських прав і це ніяк не вплинуло на її поведінку, [PERSON] , як і раніше не цікавиться життям старшої доньки, фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виховання своєї неповнолітньої дитини, просив позбавити її батьківських прав відносно своєї доньки та стягнути аліменти на утримання дитини. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Представник 3-ї особи Служби у справах дітей Сумської РДА для розгляду справи до суду не з`явилася, просила справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Суду надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] .. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що22 грудня 2007 року позивач з відповідачем уклали шлюб (а.с.4). Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5). 18 грудня 2014 року шлюб позивача та відповідача було розірвано, згідно рішення Сумського районного суду (а.с.6). З серпня 2015 року дитина проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні. Із серпня 2015 року позивач з донькою проживали в м. Дніпро, на початку січня 2020 року переїхали на постійне місце проживання в смт. Низи Сумського району Сумської області. Відповідач обов`язки по вихованню доньки не виконує. З 2015 року [PERSON] життям дитини та її здоров`ям не цікавиться, не піклується про неї, участі у її вихованні та утриманні не приймає, з донькою не бачиться і не виявляє такого бажання взагалі, матеріальну допомогу не надає. Сама веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не має постійного місця проживання та роботи. Щодо молодшої донки, [PERSON] , [PERSON] позбавлена батьківських прав рішенням Сумського районного суду Сумської області від 22 травня 2019 року, справа № 587/812/19 (а.с.7). Згідно довідки Низівської загальноосвітньої школи I-III ступенів, [PERSON] дійсно навчається у 6 класі. За період навчання і по теперішній час мати учениці не спілкувалася з класним керівником, не брала участі в батьківських зборах та інших заходах класного колективу, не цікавилася життям своєї доньки (а.с.10). Відповідно до довідки № 46 від 21.01.2020, виданої Низівською селищною радою Сумського району Сумської області, [PERSON] дійсно разом з донькою [PERSON] , [INFO]. не зареєстровані, але з січня 2020 року фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Донька проживає разом з батьком, мати участі у вихованні дитини не приймає (а.с.9). За висновком Служби у справах дітей Сумської РДА від 13 травня 2021 року № 329/01-14 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , служба вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.38). У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] безвідповідально ставиться до подальшої долі доньки [PERSON] , не виявляє бажання виховувати дитину, не піклується про стан її здоров`я та розвиток, не надає їй матеріальної допомоги, суд вважає, що вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків і таким відношенням порушує права та інтереси неповнолітньої [PERSON] .. Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач [PERSON] за весь період окремого проживання, тобто з часу розлучення, жодного разу їх не відвідувала, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, її життям, здоров`ям та розвитком не цікавився. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки, а тому її необхідно позбавити батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved