Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, за уточненими позовними вимогами просила визнати за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування законом на майно, відкрите після смерті [PERSON], померлого [INFO], у вигляді 12 частини квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування у вигляді майнового права на об'єкт нерухомого майна у вигляді двокімнатної квартири будівельний номер № 37, розташованої на 4-му поверсі багатоповерхового житлового комплексу з приміщеннями загального призначення, підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS], в межах виконаних померлим фінансових зобов'язань за договором купівлі-продажу майнових прав № 43-111 від 14.06.2013 року та додаткової угоди № 1 цього договору від 30.09.2013 року на суму,що в еквіваленті складає 33 029,34 доларів США; розірвати між [PERSON] та ТОВ «Діана-плюс» договір купівлі-продажу майнових прав № 437-111 від 14.06.2013 року та додаткову угоду № 1 до цього договору від 30.09.2013 року; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 484 847,24 гривень. В обґрунтування позову посилалась на таке. [INFO] помер [PERSON], про що свідчить актовий запис № 303 відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Позивачка є матір'ю померлого та єдиною спадкоємицею першої черги на майно, що йому належало на час смерті, яка прийняла спадщину. За життя спадкодавець уклав з ТОВ «Діана-Плюс» договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно у вигляді двокімнатної квартири будівельний номер № 37, розташованої на 4-му поверсі багатоповерхового житлового комплексу з приміщеннями загального призначення, підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS]. На неодноразові звернення позивачки з питань прав та обов'язків за вищевказаним договором, відповідач ТОВ «Діана-Плюс» вважає її неналежним контрагентом у цих правових відносинах. Позивачка є людиною похилого віку, інвалідом першої групи з дитинства, на цей час хворою, у зв'язку з чим не може продовжувати виконувати обов'язки за договором купівлі-продажу майнових прав від 14.06.2013 року. Для такого випадку договором передбачена процедура його розірвання та повернення сплачених коштів. При цьому, до складу спадщини входить 1/4 частка квартири [ADDRESS], що належала померлому, та 1/4 частка цієї ж квартири, спадщина на яку відкрилась після смерті [PERSON], померлого [INFO], частка якої прийнята [PERSON] у відповідності до вимог ст.1268 ЦК України. Втім, видача свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом в нотаріальному порядку є неможливою, оскільки за життя [PERSON] ДПІ у Київському районі м. Одеси 01.09.1999 року була помилково видана довідка з реєстраційним номером [NUMBER], в той час, як йому був присвоєний інший реєстраційний номер облікової картки [NUMBER], що унеможливлює встановити приналежність померлому правовстановлюючих документів на квартиру, а також додаткової угоди № 1 від 30.09.2013 року до договору купівлі-продажу майнових прав 437-111 від 14.06.2013 року. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАНА-ПЛЮС» та третя особа в судове засідання не з'явились, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до раніше поданих заперечень на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на ту обставину, що жодної заяви про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав 437-111 від 14.06.2013 року не надходило, а отже відсутні підстави для його розірвання. Позивач надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Беручи до уваги, що сторона відповідача скористалася своїми процесуальними правами участі у судових засіданнях, надала письмові заперечення, брала участь у дослідженні наданих доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи та постановлення рішення в загальному порядку. При цьому, суд має взяти до уваги сповіщення представника відповідача про судове засідання на 10.12.2014 року, що є доказом одночасно й сповіщення самого відповідача, а також правило пункту 2 частини 1 статті 169 ЦПК України, за яким суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Наведене правило зобов'язує суд оголосити про відкладення розгляду справи лише в тому випадку, якщо мала місце перша неявка в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі (зокрема, й представника відповідача), оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, за умови, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. У зв'язку з неповідомленням стороною відповідача про поважні причини такої неявки у судове засідання суд не вправі визнавати їх такими, що носять поважний характер, що позбавляє суд права відкладати розгляд справи, одночасно зобов'язує постановити рішення в загальному порядку, оскільки ця сторона скористалася можливістю надати свої заперечення проти позову разом з відповідними доказами на обґрунтування цього. Суд вислухав пояснення представників сторін, інших учасників по справі, дослідив матеріали справи, за наслідками чого дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами та витребуваних судом письмових доказів. Щодо визначення кола спадкоємців [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про народження від 26.10.1979 року позивачка [PERSON] є матір'ю [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить актовий запис №303, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с. 6). Таким чином, позивачка є матір'ю померлого та єдиною спадкоємицею першої черги на майно, що йому належало на час смерті. При цьому, спадщина прийнята у встановленому законом порядку, позивачка 28 лютого 2014 року звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті її сина - [PERSON] (а.с. 56). Додатково суд має врахувати, що на час відкриття спадщини позивачка та спадкодавець мали єдину адресу зареєстрованого місця проживання по [ADDRESS] (а.с. 62). Інші особи, як свідчать матеріали спадкової справи, із заявами про прийняття зазначеної спадщини не зверталися, інші особи з числа спадкоємців першої черги після вказаної особи не встановлені. Зокрема, й третя особа [PERSON] за будь-яких умов не може бути закликана до спадкування разом з позивачкою як спадкоємцем першої черги спадкування. Щодо складу спадщини після смерті [PERSON]. За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З часу відкриття спадщини в порядку правонаступництва позивачка набула прав та обов'язків, що належали спадкодавцю, зокрема, й на майнові праві, що виникли у померлого за життя. Так, 14.06.2013 року третя особа [PERSON] уклала з ТОВ «Діана-Плюс» договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно у вигляді двокімнатної квартири, будівельний номер № 37, розташованої на 4-му поверсі багатоповерхового житлового комплексу з приміщеннями громадського призначення, підземним паркінгом і вбудовано-прибудованим дитячим садком за адресою: [ADDRESS] (а.с. 69-74). Згідно додаткової угоди №1 до договору від 14.06.2013 року, укладеної 30.09.2013 року між [PERSON], ТОВ «Діана-Плюс» та [PERSON], відбулося відступлення прав вимоги за договором № 4/37-11/1 купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомого майна від 14.06.2013 року - до нового покупця - [PERSON] (а.с. 75). За пунктом 1 зазначеної додаткової угоди усі права та обов'язки за названим договором купівлі-продажу майнових прав з моменту її підписання - перейшли від [PERSON] до [PERSON]. Таким чином відбулася заміна сторони покупця у договорі № 4/37-11/1 купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомого майна від 14.06.2013 року. Таким чином, починаючи з 30.09.2013 року третя особа [PERSON] вибула з договірних відносин з ТОВ «Діана-Плюс», ця особа у зобов'язальних відносинах була замінена іншою нині померлою особою - [PERSON] - в силу відступлення усіх прав вимоги за визначеним зобов'язанням. З огляду на наведене, усі дії [PERSON], вчинені після вказаної дати й відступлення прав вимоги суд зобов'язаний розглядати як такі, що вчинено за рахунок, в інтересах та за дорученням [PERSON], а тому не створює для неї будь-яких прав у вказаних цивільних відносинах. Наявність відносин з представництва між [PERSON] та [PERSON] як представником першого доводиться копіями довіреностей, виданих 18 січня 2012 року та 28 січня 2013 року з повноваженнями розпорядження грошовими коштами на банківському рахунку [PERSON] у ПАТ «МАРФІН БАНК» (а.с. 238-239). За правилом частини 3 статті 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Саме з існування договору доручення між третьою особою [PERSON] та [PERSON] могли виникнути фідуціарні (довірительні) відносини між цими особами, що стало підставою для видачі другим з них довіреності на ім'я [PERSON] з правом розпорядження його майном. При цьому, необхідно враховувати, що за правилом частини 3 статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Зокрема, будучи зазначеною платником у розрахункових зобов'язаннях з виконання зазначеного договору [PERSON] діяла й мала право діяти виключно не у власних інтересах, а в ітрересах особу, яку представляла - [PERSON]. Так, третя особа [PERSON] внесла на виконання зазначеного договору в касу ТОВ «Діана-Плюс» 2 грудня 2013 року 34 966 гривень 75 копійок (згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 1005 від 2 грудня 2013 року) (а.с. 121). Втім, саме приблизно таку саму суму [PERSON] отримала цього ж дня з рахунку [PERSON]: за заявою про видачу готівки №ТТ1333606523 [PERSON] 2 грудня 2013 року отримала з рахунку спадкодавця 4 400,0 доларів США, що було еквівалентно сумі 35 169,20 гривень (а.с. 215). Додатково судом має бути враховано, що згідно з відповіддю ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 3.11.2014 року [PERSON] не мала доходів, достатніх для здійснення виплат за вказаним договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно у вигляді двокімнатної квартири. Отже, не маючи власних достатніх доходів, [PERSON] отримувала грошові кошти для здійснення оплати за договором від 14.06.2013 року, здійснювала відповідні періодичні платежі з його виконання, діючи не у власному інтересі, а виключно на підстав договору доручення від імені та в інтересах [PERSON] Майнові права, що належали [PERSON] на час його смерті та випливають з вказаного договору від 14.06.2013 року увійшли до складу спадщини, що відкрилася в силу його смерті, та спадкуються позивачкою у тому самому обсязі, в якому вона належали спадкодавцю. Таким чином, до позивачки перейшли усі права та обов'язки [PERSON], що виникли, зокрема, внаслідок укладання договору купівлі-продажу майнових прав 437-111 від 14.06.2013 року. Судом враховано, що відповідно до п.5.1 договору у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, а саме - сума, що підлягає сплаті за графіком у гривні відповідно до офіційного курсу до долара США станом на минулий день до дня платежу. Згідно квитанцій зобов'язання за вищеназваним договором виконані спадкодавцем за графіком у гривнях України на суму 269 938,46 гривень, що за курсом міжбанківських платежів на день оплати склало 33 029,34 доларів США. Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на майнове право, яке виникло на підставі договору № 437-111 від 14.06.2013 року та додаткової угоди № 1 до нього від 30.09.2013 року, може бути видано виключно на суму у розмірі 269 938,46 гривень, яка зазначена ТОВ «Діана-Плюс». Оскільки оплата за договором здійснювалась згідно курсу міжбанківських платежів за минулий день гривні України до долара США, а договором визначено грошовий еквівалент, видача свідоцтва на суму 269 938,46 гривень порушуватиме права позивача на повернення фактично сплачених спадкодавцем коштів на суму, еквівалентну 33 029,34 доларів США. Умовами договору від 14.06.2013 року та додаткової угоди до нього від 30.09.2013 року не встановлено окремого порядку визначення суми, що підлягає сплаті у гривнях, у разі розірвання договору, виходячи з того, що у зобов'язані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті. З огляду на це, суд зобов'язаний застосувати той порядок, що визначений законом. Так, відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривні, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. За відомостями НБУ курс гривні по відношенню до долара США станом на день постановлення рішення - на 09.12.2014 року складає: 1557.7517 гривень за 100,0 доларів США. Отже, станом на 09.12.2014 року поверненню підлягають кошти у розмірі 514 515,11 гривень, що є еквівалентним фактично внесеним померлим 33 029,34 доларам США, за вирахуванням суми штрафу (4%). При цьому, згідно п.7.3 умов зазначеного договору, у разі відмови покупця від виконання грошових зобов'язань продавець має право розірвати договір в односторонньому порядку з повернених покупцю сплачених ним коштів за вирахуванням 4% (за курсом міжбанку за минулий день гривні до долара США) від суми договору. Курс міжбанку гривні до долара США станом на 09.12.2014 року (продаж) складає 1593,0 гривень за 100 доларів США. Таким чином сума штрафу дорівнює: 75495,60 доларів США : 4 * 100 = 1862, 39 доларів США * 1593 : 100 = 29667, 87 гривень. Отже, при розірванні договору внаслідок неможливості виконання позивачкою умов договору, поверненню підлягає сума у розмірі: 514515,11 гривень (за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу) - за вирахуванням 29667,87 гривень (штраф), що складає 484 847, 24 гривень. Згідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У відповідності до п.5.10 договору за домовленістю сторін покупець має право звернутися до продавця з письмовою заявою про розірвання договору та повернення фактично сплачених ним грошових коштів, внаслідок чого продавець зобов'язується в триденний термін повернути фактично сплачені кошти за вирахуванням 4% (за курсом міжбанку за минулий день гривні до долара США) від суми договору. За вказаних умов договір буде вважатися припиненим за згодою сторін. За наведених обставин, суд вважає вимогу позивачки про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав №437-111 від 14.06.2013 року обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.4 ст.654 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, чинним законодавством за загальним правилом не передбачено права вимагати повернення виконаного за зобов'язанням до моменту розірвання договору, окрім випадку, коли така можливість передбачена умовами договору. Таким чином, враховуючи, що таке право сторони передбачено укладеним між сторонами договором, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 484 847,24 гривень, які були сплачені спадкодавцем на виконання умов договору. При цьому, суд критично ставиться та не визнає слушними заперечення відповідача щодо того, що ТОВ «ДІАНА-ПЛЮС» не отримувала відповідну заяву позивачки про розірвання договору, оскільки в матеріалах справи міститься відповідь ТОВ «Діана-Плюс» від 04.09.2014 року №243, яку позивачка отримала на свою заяву від 25.07.2014 року, що спростовує подібні твердження відповідача. На час вирішення спору цим судом сплинув встановлений статтею 1270 ЦК України строк прийняття спадщини, не виявлено інших спадкоємців, окрім позивачки. При цьому, за загальним правилом частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Останнє правило надає позивачу права кредитора у договірних зобов'язаннях, що виникли за життя за участі спадкодавця, в тому числі у розглядуваних правовідносинах. Таким чином вимоги позивача про розірвання вказаного укладеного спадкодавцем договору та повернення сплачених ним за життя грошових коштів є правомірними та обґрунтованими, а відмова відповідача ТОВ «ДІАНА-ПЛЮС» у задоволенні таких вимог - безпідставною. Щодо вимоги про визнання права на 12 частини квартири [ADDRESS]. До складу спадщини входить також інше майно. Так, згідно свідоцтва про право власності на житло від 23 травня 2002 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] в рівних частках. [PERSON] помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть від 11 серпня 2005 року. Таким чином, до складу спадщини входить 14 частка квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], та інша 14 частка цієї ж квартири, спадщина на яку відкрилась після смерті [PERSON], померлого [INFO], частка якого прийнята [PERSON] у відповідності до вимог ст.1268 ЦК України. Втім, видача свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом в нотаріальному порядку є неможливою, оскільки за життя [PERSON] ДПІ у Київському районі м.Одеси 01.09.1999 року була помилково видана довідка з реєстраційним номером [NUMBER], в той час, як йому був присвоєний інший реєстраційний номер облікової картки (ідентифікаційний номер) - [NUMBER], що унеможливлює встановити приналежність померлому правовстановлюючих документів на квартиру, а також додаткової угоди № 1 від 30.09.2013 року до договору купівлі-продажу майнових прав 437-111 від 14.06.2013 року. Наведена обставина додатково підтверджується довідкою Головного управління Міндоходів в Одеській області №2844/Б/15-53-18-2 від 31.01.2014 року. При визначенні кола осіб спадкоємців суд також виходить з відомостей, наданих приватним нотаріусом ОМНО [PERSON]. Так, з копії спадкової справи №4/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що у встановлений строк [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не звертався. При цьому, позивачка, як спадкоємець першої черги, своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Інші спадкоємці за законом із заявами про прийняття або відмови від прийняття спадщини не звертались. За правилом ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, враховуючи, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у загальному порядку, позивачкою [PERSON] у відповідності до законодавства подано заяву про прийняття спадщини, інших спадкоємців першої черги нотаріусом та судом не встановлено, а також враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON], суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на спірну частину квартири у порядку спадкування за законом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про визнання права.

Outcome: approved