Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем [PERSON] 25 лютого 2011 року був укладений договір банківського обслуговування №BLaЖГА00014839, згідно з умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 19 500,00 грн. на поточні потреби, строком користування до 25 лютого 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом 15% річних та за обслуговування кредиту щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту . Погашення кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися позичальником щомісяця у розмірі та в строки, передбачені договором. Відповідач порушує умови укладеного договору, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду. Також, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір. Представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені у позові обставини та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», та відповідачем [PERSON] 25 лютого 2011 року було укладено договір банківського обслуговування №BLaЖГА00014839 (а.с.а.с. 14-21), згідно з умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 19 500,00 грн. на поточні потреби, строком користування до 25 лютого 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом 15% річних та за обслуговування кредиту щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту. Згідно п.1.2 договору, банк надає позичальнику грошові кошти («Кредит») в національній валюті України в сумі, зазначеній в п.1 Спеціальної частини договору, у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього договору. Підпунктом 2.4.2 договору передбачено, що проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку №1 цього Договору (а.с.а.с. 22-23). Відповідно до п.п.4.3 договору у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 9 Спеціальної частини Договору, а саме 0,50%, яка розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свої зобов'язання по договору щодо надання грошових коштів (кредиту) виконав. Але позичальником умови договору належним чином не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору, сплата неустойки. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З метою урегулювання спору банком було запропоновано боржнику добровільно виплатити заборгованість, що підтверджується Вимогою про дострокове повернення кредитних коштів за договором №BLaЖГА00014839 (а.с. 38). Проте заборгованість повернута не була. Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунку заборгованості по кредиту, наданого позивачем. Відповідно до даних розрахунку заборгованості за договором банківського обслуговування №BLaЖГА00014839 від 25.02.2011 року станом на 26 грудня 2013 року сума заборгованості становить 35 670,83 грн. та включає в себе: заборгованість за кредитом - 17 284,05 грн.; прострочена заборгованість по процентам - 2 942,45 грн.; заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом - 6 294,31 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 9 149,91 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 356,70 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved