Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 39 941,83 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1600 грн 00 коп., посилаючись на ті підстави, що 07.06.2016 р. між сторонами було укладено кредитний договір №500992622, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 36195 грн. 66 коп., а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі, строки на умовах, що передбачені договором та додатком №1, однак у зв'язку із систематичним порушенням відповідачем своїх обов'язків зі сплати кредиту їй було нараховано суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання нез'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, разом із позовом позивач подав клопотання в якому він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував та просив слухати справу у відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не надходили, поштові повідомлення повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач 07.06.2016 р. між сторонами укладено оферту на укладення угоди про надання особистого кредиту №500992622 згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 36 195,66 грн. із процентною ставкою за користування кредитом 23,00 % річних (а.с. 11-12). У зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань відповідачем по вказаному кредитному договорі станом на 24.03.2017 р. виникла прострочена заборгованість в розмірі 36 195,66 грн., яка складається із: 35 227,92 грн. заборгованість за кредитом; 3713,91грн. заборгованість за відсотками та 1000 грн 00 коп. розмір штрафу. З приводу вказаної заборгованості позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однак, боржником не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved