Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тефіда ЛТД» на його користь заборгованість за договором позики від 07.09.2016 кошти в сумі 3062000,00 грн. Позов обґрунтовує тим, що 07.09.2016 року між ним та ТОВ «Тефіда ЛТД» було укладено договір позики, на умовах якого він зобов'язався надати відповідачеві в безпроцентну позику кошти на загальну суму 3 500 000,00 грн. Договором позики передбачено його обов'язок надати відповідачеві суму позики готівкою через його касу окремими траншами розміром до 150000,00 грн кожен транш за проміжок часу з 07.09.2016 року по 15.10.2016 року включно та обов'язок відповідача повернути йому суму позики у встановлений договором термін через касу відповідача готівкою або безготівково шляхом перерахування на його банківський рахунок. Встановлено термін користування позикою до 31.12.2017 року включно. На виконання умов договору позики ним було надано відповідачеві в позику кошти готівкою в його касу на загальну суму 3 500 000,00 грн, що оформлено прибутковими касовими ордерами. Відповідач повернув позивачеві лише 438 000,00 грн. У порушення норм законодавства та умов договору позика прострочена заборгованість у розмірі 3 062000,00 грн до цього часу не повернута. 24.09.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов визнав в повному обсязі та зазначив, що не повернув позивачу у визначені договором строки позику в розмірі 3 062 000 грн. 00 коп., враховуючи економічну ситуацію в країні просив не стягувати з відповідача в судовому порядку. 04.12.2018 року від відповідача надійшла заява про визнання позову. Позивач в судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника надійшла заява про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи без участі представника відповідача. Неявка учасників відповідно до приписів ст. 198, 223 ЦПК України не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07.09.2016 року між [PERSON] та ТОВ «ТЕФІДА ЛТД» було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] (Позикодавець) надає ТОВ «ТЕФІДА ЛТД» (Позичальник) у безвідсоткову позику на суму 3 500 000,00 грн, а позичальник зобов'язується повернути позику в строк до 31.12.2017 року. Позивачем на виконання умов договору від 07.09.2016 року надано відповідачу грошові кошти в розмірі 3 500 000,00 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами №8 від 07.09.2016 року, №9 від 08.09.ж2016 року, №10 від 12.09.2016 року, №11 від 13.09.2016 року, №12 від 14.09.2016 року, №13 від 15.09.2016 року, №17 від 16.09.2016 року, №18 від 19.09.2016 року, №19 від 20.09.2016 року, №20 від 21.09.2016 року, №21 від 22.09.2016 року, №25 від 23.09.2016 року, № 26 від26.09.2016 року, № 27 від 27.09.2016 року, №28 від 28.09.2016 року, №29 від 29.09.2016 року, №30 від 30.09.2016 року, №31 від 03.10.2016 року, №32 від 04.10.2016 року, №33 від 05.10.2016 року, №34 від 06.10.2016 року, №35 від 07.10.2016 року, №38 від 10.10.2016 року, №39 від 11.10.2016 року, №40 від 12.10.2016 року, №41 від 13.10.2016 року.. Відповідно до п. 2.4 договору повернення позичальником отриманої позики здійснюється готівкою через касу позичальника з оформленням видаткових касових документів або безготівково на банківський рахунок позикодавця, реквізити якого уточнюються сторонами за не більше ніж за три банківські дні до запланованої дати повернення частини чи всієї суми позики. Відповідно до п. 3.1 договору термін користування позичальником позикою встановлюється до 31.12.2017 року. Відповідачем зобов'язання за договором про повернення суми позики виконані частково в сумі 438 000 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами №12 від 19.12.2017 року, № 13 від 20.12.2017 року, №14 від 21.12.2017 року, 16 від 22.12.2017 року, №17 від 25.12.2017 року, №18 від 26.12.2017 року. Сума невиконаного зобов'язання з повернення суми позики складає 3 062 000 грн. 00 коп. 06.04.2018 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про виконання умов договору та поверненя позики в сумі 3 062 000 грн. 00 коп., яка отримана відповідачем 026.04.2018 року. Відповідно до положень ст.ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин справи та положень законодавства України, яким регламентовано спірні правовідносини, оскільки відповідач свої зобов'язання за договором позики від 07.09.2016 року року в повному обсязі не виконав не виконав, позов визнав і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Щодо розподілу судового збору суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому судовий збір в розмірі 4405,00 грн слід повернути позивачу, іншу частину судового збору в розмірі 4405,00 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України - покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved