Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який представник [PERSON] підтримав у судовому засіданні, і мотивує його тим, що з 24.04.1995 року по 13.07.2011 року та з 01.03.2012 року по 31.08.2016 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання». Наказом №7419/ВК від 25.08.2016 року його було звільнено за власним бажанням, у звязку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 24.05.2017 року, через недосконалість технологій, неефективність використання засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи у шкідливих умовах праці, позивачу були встановлені такі професійні захворювання: -ХОЗЛ пилової етіології І ст. в фазі загострення. Емфізема легень І ст., Легенева недостатність І ст. Захворювання професійне; -Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму (основний діагноз); -РОХП переважно попереково-крижового відділу, помірно виражена вертеброгенна люмбалгія. Пресбіопія (супутній діагноз). Представник позивача просить стягнути з відповідача на його користь 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення на позовну заяву [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди та вважає її безпідставною та необґрунтованою, зазначає про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки, відповідно до п. 19 Акту розслідування хронічного професійного захворювання, ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не порушувало вимог законодавства про охорону праці та не визначено посадових осіб Товариства, які допустили такі порушення, а також позивач не надав доказів заподіяння йому моральної шкоди. Суд, заслухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] з 24.04.1995 року по 13.07.2011 року та з 01.03.2012 року по 31.08.2016 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання». Наказом №7419/ВК від 25.08.2016 року його було звільнено з посади котельника за власним бажанням, у звязку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5-7). 24.05.2017 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON], в якому зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективність використання засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи у шкідливих умовах праці (а.с.8-9). Згідно акта, [PERSON] встановлено такі професійні захворювання: -ХОЗЛ пилової етіології І ст. в фазі загострення. Емфізема легень І ст., Легенева недостатність І ст. Захворювання професійне; -Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму (основний діагноз); -РОХП переважно попереково-крижового відділу, помірно виражена вертеброгенна люмбалгія. Пресбіопія (супутній діагноз) (а.с.8). Причина виникнення професійного захворювання проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та пилу (а.с.8). Згідно довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги №007957 від 25.07.2017 року [PERSON] встановлено 30% втрати професійної працездатності (а.с.10). Між сторонами виникли цивільно-трудові правовідносини, які регулюються КЗпП України. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разу виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих звязків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного звязку між попередніми умовами. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р.) відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Незважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч. 1 ст. 43 Конституції України та абз. 2 ст. 5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст. 43 Конституції України, ст. ст. 153, 157 КЗпП України та ст. ст. 6, 13 Закону України «Про охорону праці» зобовязаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним та нормам охорони праці. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним, стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 9000 грн., враховуючи те, що [PERSON] втратив працездатність у звязку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обовязків, відповідач, як роботодавець не забезпечив безпечних умов праці, у звязку з чим позивач поніс певні моральні страждання, а також враховуючи принцип розумності, виваженості та справедливості. У відповідності з ст. 88\~ ЦПК України з відповідача\~ на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial