Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики в сумі 79950 грн., вказавши, що 04 квітня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 3 000 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути позивачу до 01 вересня 2013 року, що підтверджується договором позики, який засвідчений особистим підписом відповідача. Однак в обумовлений строк відповідач позику не повернув. На неодноразові попередження позивача про повернення грошових коштів, відповідач ігнорує та ухиляється від виконання. Так як, вище зазначенні умови договору позики відповідачем [PERSON] не виконані, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 79950 гривень та судові витрати в розмірі 799,50 грн.. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 13.03.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що 04 квітня 2013 року позивачем надано в борг відповідачу 3 000 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути позивачу до 01.09.2013 року, що підтверджується договором позики, який засвідчений особистим підписом відповідача. Однак в обумовлений строк відповідач позику не повернув. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі. Зазначена форма закону дотримана, що підтверджується договором позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 3 000 доларів США, що станом на 15.02.2018 року, згідно офіційного курсу НБУ становить 79 950 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вищезгаданого договору позики відповідач [PERSON] зобов'язався повернути борг до 01.09.2013 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Ст. 530 ч. 2 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі відповідно до ст.141 ЦПК слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved