Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що 8 липня 2021 року відповідач отримав від нього позику в сумі 50000 грн., яку зобов`язався повернути до 1 вересня 2021 року, про що написав розписку. Однак відповідач на момент звернення позивача до суду не вчинив жодного платежу на повернення позики. Отже, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в примусовому порядку борг в сумі 50000 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн. Позивач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням вирішити спір за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні позовних вимог. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, будучи про час та місце розгляду справи повідомленим належним чином, надавши заяву з проханням вирішити справу за його відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову, визнаючи заявлені до нього вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК, за загальним правилом, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до письмової розписки від 8 липня 2021 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику в сумі 50000 грн., які зобов`язався повернути в строк до 1 вересня 2021 року. На підставі ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. На підставі ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, то відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Суд зазначає, що за своєю сутністю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2019 року по справі № 524/4946/16-ц. Зважаючи на викладені законодавчі норми та правову позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку, що за письмовим договором позики від 8 липня 2021 року, укладеним між сторонами по справі, що вбачається із письмової розписки, наданої позивачем, в судовому засіданні було підтверджено передачу з боку [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 50000 грн. на виконання умов укладеного між ними договору позики. При цьому суд зазначає, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження проведення ним розрахунку з позивачем по такому договору позики. З огляду на наведене вмотивування, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню шляхом стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за розпискою від 8 липня 2021 року в сумі 50000 грн. На підставі ст. 141 ЦПК внаслідок задоволення позовних вимог на користь позивача з відповідача підлягає також стягненню витрати [PERSON] зі сплати судового збору в сумі 908 грн.

Outcome: approved