Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 09.10.2013 р. о 10 год. 00 хв. по вул. Грушевського в м. Києві відбулось ДТП, між автомобілем [NUMBER] та автомобілем [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] Як вказує позивач, постановою Печерського р/с м. Києва від 08.11.2013 р. винним у скоєнні ДТП було визнано відповідача [PERSON] При цьому відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача № 2 - ПАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс», і у зв'язку із цим позивач звернувся до даної страхової компанії, але 06.05.2014 р. отримав відповідь, що поліс про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідача № 1 - [PERSON] є недійсним, а тому позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Як вказує позивач, його автомобіль вже відремонтований, і вартість відновлювального ремонту склала 8150,43 грн. А тому просить суд стягнути із відповідача 8150 грн. матеріальних збитків. Також позивач вказує, що діями відповідача йому було заподіяно моральну шкоду у сумі 3000 грн., так як він не міг використовувати свій автомобіль за призначенням та був дуже схвильований після ДТП. Тому позивач просить суд стягнути із відповідача № 1[PERSON] на свою користь матеріальні збитки, моральну шкоду та судовий збір. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути із відповідача № 2 - ПАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс»матеріальні збитки 8150,43 грн. витрати на правову допомогу у сумі 1500 грн. та 243,60 грн. судового збору, а з відповідача [PERSON] стягнути на свою користь моральну шкоду у сумі 3000 грн. Представник відповідача № 1 [PERSON] у судовому засіданні позов, що стосується позовних вимог відносно його довірителя не визнав та вказав, що страховий поліс повинен покривати також і моральну шкоду. Представник відповідача № 2 - ПАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2013 р. о 10 год. 00 хв. по вул. Грушевського в м. Києві відбулось ДТП, між автомобілем відповідача [PERSON] - «Шевроле-лачетті» д/н [NUMBER] та автомобілем [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2013 р. постановою Печерського р/с м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.93, № 7 від 08.07.94 р. № 11 від 30.09.94 р. та № 15 від 25.05.98 р.) питання про відповідальність за шкоду, заподіяну автотранспортним засобам при їх зіткненні, кожного з їх володільців перед іншим вирішується за правилами ст. 440 ЦК: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого, відшкодовується винним. Володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Ст. 1188 ЦК встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою. Ст. 1166 ЦК України встановлює, що майнова шкода, завдана майну особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як з'ясував суд, на момент ДТП відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача № 2 - ПАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс», і у зв'язку із цим позивач звернувся до даної страхової компанії. Але 06.05.2014 р. позивач отримав відповідь від відповідача № 2, що поліс про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідача № 1 - [PERSON] є недійсним. При цьому у 2014 р. відповідач № 2 - ПАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» звернувся до Оболонського р/с м. Києва із позовом щодо визнання полісу про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виданого на ім'я [PERSON] недійсним, але 13.10.2014 р. у позову було відмовлено. Тому, у зв'язку із вищевикладеним, позивачем було проведено самостійно ремонт свого автомобіля на суму 8150 грн. 43 коп., а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 8150,43 грн. матеріальних збитків із відповідача № 2 - «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь позивача знайшли своє підтвердження. У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Тому суд при вирішенні питання про стягнення з відповідача № 1 - [PERSON] моральної шкоди, враховує вимушені істотні зміни у життєвих стосунках позивача те, що він протягом певного часу був позбавлений можливості використовувати автомобіль за призначенням та змушений був особисто ремонтувати автомобіль. З урахуванням ступеню та тривалості страждань, яких зазнав позивач розмір моральної шкоди суд визначає у 1000 грн. Суд вважає, що судовий збір необхідно стягнути із відповідача № 1 [PERSON] на користь позивача у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, а що стосується витрат на правову допомогу у сумі 1500 грн., то суд відмовляє у її задоволенні, як і у необґрунтованій.

Outcome: partial