Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 18.06.2008 між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (відповідач-1) було укладено кредитний договір № МКМП-340, відповідно до умов якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 25000,00 доларів США, зі сплатою в обмін на зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених Кредитним договором платежів. Для забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, 18.06.2008 між позивачем та [PERSON], та [PERSON] (відповідач-2) було укладено договір іпотеки №МКМП-340/1. Відповідно до п.7 договору іпотеки, в забезпечення виконання відповідачами зобов'язань за кредитним договором було передано в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] 19.06.2008 державним нотаріусом Кориняк Л.М. на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв'язку з Договором іпотеки була накладена заборона відчуження Предмету іпотеки, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції на підставі: постанови про відкриття виконавчого провадження № 26062894 від 21.04.2017 було внесено запис про обтяження № 11103223 від 21.04.2011 про арешт нерухомого майна боржника [PERSON]; постанови про відкриття виконавчого провадження № 27875487 від 28.07.2017 було внесено запис про обтяження № 11444299 від 29.07.2011 про арешт нерухомого майна боржника [PERSON]; постанови про відкриття виконавчого провадження № 26058897 від 21.04.2017 було внесено запис про обтяження № 11102292 від 21.04.2011 про арешт нерухомого майна боржника [PERSON]; постанови про відкриття виконавчого провадження № 27875355 від 28.07.2017 було внесено запис про обтяження № 44777305 від 29.07.2011 про арешт нерухомого майна боржника [PERSON]. Позивач зазначає, що право позивача щодо предмета іпотеки виникло 19.06.2008, а 21.04.2011 та 28.07.2011 державним виконавцем був накладений арешт на вказане майно, тобто пізніше ніж було укладено Договір іпотеки. Крім того, станом на 30.01.2017 заборгованість відповідача-1 перед банком становить 151 401,60 доларів США, що перевищує вартість предмета іпотеки. Зважаючи на викладене, позивач, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд звільнити з-під арешту іпотечне майно, а саме квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON], який був накладений 21.04.2011 та 28.07.2011 постановами про відкриття виконавчих проваджень, в ході виконавчих проваджень № 26062894, №27875487, №26058897, №27875355, відкритого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції при виконанні виконавчого листа № 2-925/2010; заборонити органами Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права іпотекодержателя щодо вказаної визе квартири. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задоволити. Відповідачі в судове засідання не з'явились. Подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. В задоволенні позову просили відмовити. Представник третьої особи Могилів-Подільського міськрайонного ВДВС в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. . Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків. 18.06.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № МКМП-340, відповідно до умов якого [PERSON] було наданий кредит у розмірі 25 000,00 доларів США, з покладенням на відповідача-1 обов'язків щодо повернення кредиту та сплати платежів, передбачених вказаним кредитним договором (а.с.7-9). Для забезпечення виконання умов вказаного вище кредитного договору 19.08.2008 ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачі уклали договір іпотеки № МКПМ-340/1, згідно якого відповідачі передали в іпотеку позивачу квартиру №1, загальною площею 36,30 кв.м., житловою площею 15,50 кв.м., що розташована по [ADDRESS] 19.06.2008 державним нотаріусом Кориняк Л.М. на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв'язку з Договором іпотеки була накладена заборона відчуження Предмету іпотеки, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції на підставі: постанови про відкриття виконавчого провадження № 26062894 від 21.04.2017 було внесено запис про обтяження № 11103223 від 21.04.2011 про арешт нерухомого майна боржника [PERSON]; постанови про відкриття виконавчого провадження № 27875487 від 28.07.2017 було внесено запис про обтяження № 11444299 від 29.07.2011 про арешт нерухомого майна боржника [PERSON]; постанови про відкриття виконавчого провадження № 26058897 від 21.04.2017 було внесено запис про обтяження № 11102292 від 21.04.2011 про арешт нерухомого майна боржника [PERSON]; постанови про відкриття виконавчого провадження № 27875355 від 28.07.2017 було внесено запис про обтяження № 44777305 від 29.07.2011 про арешт нерухомого майна боржника [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 71352784 від 25.10.2016 та № 71935649 від 01.11.2016 (а.с.16). Позов подано на підставі ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» (В редакції № 1414-VIII від 14.06.2016, втратив чинність), яка передбачає, що про звернення стягнення на заставлене майно, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (чинна редакція), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Разом з тим, стосовно вказаних обставин суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до п. 2 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у роз'ясненнях від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами в справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Як убачається із матеріалів справи ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося у суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Могилів-Подільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту, з тих підстав, що державним виконавцем Могилів-Подільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області було накладено арешт на майно, яке є предметом іпотеки згідно із договором іпотеки. Разом з тим, в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» не зазначив, яким чином відповідачі [PERSON], [PERSON] порушують його права у спірних правовідносинах. Крім цього, згідно інформації про хід виконавчих проваджень, наданої Могилів-Подільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби, виконавчі провадження № 26062894, 27875487 відносно [PERSON] та виконавчі провадження № 26058897, 27875355 були відкриті на підставі виконавчих листів: № 2-925/2010 від 08.11.2010 виданого Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № МКПМ-340 від 18.06.2008 в розмірі 28838,37 доларів США та № 2-533 від 14.06.2011 виданого Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] заборгованість в розмірі 72043,38 грн. Стягувачем у вказаних виконавчих провадженнях зазначено ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.44-53). Таким чином, позивач є стягувачем у виконавчих провадженнях в яких на його думку незаконно накладено арешт державним виконавцем на іпотечне майно. Вказані дії та постанова вчинені саме в інтересах стягувача, а не інших осіб. Враховуючи вказане вище суд вважає, що звернення з позовом до суду у відповідності до ст.51, 59 Закону України «Про виконавче провадження» є помилковим та таким, що не відповідає і ст. 3 ЦПК України, оскільки відсутні інші арешти та стягувачі в інтересах яких їх накладено. Боржник може бути співвідповідачем у справі лише при наявності інших стягувачів співвідповідачів в інтересах яких, та у зв'язку з наявністю боргових зобов'язань перед якими, накладено арешт на майно іпотекодержателя - позивача у такій справі. В той же час, з матеріалів даної справи вбачається, що арешт на предмет іпотеки, законність якого оскаржується позивачем, накладений саме в його інтересах, як стягувача, державним виконавцем і в такому разі закон передбачає інший спосіб захисту передбачений розділом VII ЦПК України. Зокрема, згідно ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи. З огляду на наведене, суд вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» може оскаржити постанову державного виконавця про накладення арешту винесену в його інтересах лише в порядку передбаченому VII ЦПК України шляхом подання до суду скарги, а не шляхом звернення з позовом до суду, оскільки єдиною особою, яка може відповідати за можливе порушене право позивача є державний виконавець, дії якого оскаржуються саме в такому порядку. Крім того, ст. 387 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Тобто, вимога позивача щодо заборони органами ДВС вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права іпотекодержателя щодо квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] підлягає вирішенню в також порядку передбаченому VII ЦПК України. Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що слід відмовити в задоволенні усіх позовних вимог.

Outcome: dismissed