overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказує, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі, однак з травня 2015 року не проживають за вищевказаною адресою. У зв*язку з тим, що відповідачі зареєстровані за вказаною адресою він не може оформити субсидію та несе додаткові витрати за комунальні платежі. Відповідно до викладеного, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Ці обставини і з'явилися підставами позову. У судове засідання позивач не з'явився до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились. Відповідно до ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутність відповідачів та постановити заочне рішення. Крім того, про постановлення заочного рішення позивач не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно свідоцтва про право особистої власності від 15.07.1988року, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно акту від 13.03.2017року, вбачається, що у будинку [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON],1972року народження та її дитина [PERSON],1996року народження, але фактично за даною адресою не проживають з травня 2015року. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS].Перепони у користування жилим приміщенням їм не чинились, а тому, їх слід визнати втративши право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказує, що він є власником житлової квартири, яка розташована за адресою Бахмутський район м. Часів-Яр вул. О. Кошевого, 10/57. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, однак з 1998року не проживає за вищевказаною адресою . У зв*язку з тим, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою він не може оформити субсидію та несе додаткові витрати за комунальні платежі. Відповідно до викладеного, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Ці обставини і зявилися підставами позову. У судове засідання позивач не зявився до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. Відповідно до ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення. Крім того, про постановлення заочного рішення позивач не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно договору купівлі-продажу від 28.12.1996року, [PERSON] діюча від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON], продала [PERSON] квартиру, яка розташована Бахмутський район м. Часів-Яр вул. О. Кошевого, 10/57. Згідно акту від 12.05.2016року, вбачається, що в квартирі №53, розташованої у м. Часів-Яр вул. О. Кошевого, 10 зареєстрований відповідач [PERSON], але фактично за даною адресою не проживає з 1998року. Згідно довідки, виданої Часовоярською міською радою в тому, що за адресою м. Часів-Яр вул. О. Кошевого, 10/53 зареєстровані: [PERSON], 1953року народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], 1987року народження та [PERSON], 1976року народження(син дружини) Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [INFO]/53.Перепони у користування жилим приміщенням йому не чинились, а тому,його слід визнати втративши право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказує, що він є власником квартири [ADDRESS], у якій він проживає. У даному жилому приміщенні зареєстрований, але не проживає відповідач [PERSON]. З 2005 року відповідач мешкає за межами країни. Реєстрація і не проживання відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачу у повному обсязі здійснювати своє право володіння, користування і розпорядження майном, вона несе додаткові витрати на утримання належного їй майна. \~ \~ \~ \~Позивач та його представник в судове засідання зявилися, просили суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі. \~ \~ \~ \~У заяві до суду представник позивачки просить розглядати справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог, не може зявитися в судове засідання, так як мешкає в іншій країні. \~ \~ \~ \~Вислухавши думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Судом установлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності САВ № 646228 від 24.03.2008 року на праві приватної власності позивачу належить квартира [ADDRESS], у якій він проживає. У даному жилому приміщенні зареєстрований, але не проживає відповідач [PERSON]. Відповідач у вказаному жилому приміщенні не проживає, і не несе витрат на утримання житла. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі і його не проживання в ньому перешкоджає власнику реалізовувати надані законом права вільно розпоряджатися належним майном. Крім того, позивач несе додаткові витрати повязані з утриманням нерухомого майна. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6-ти місяців. Судом не встановлено поважності причин відсутності відповідача у вказаній квартирі понад 6-ть місяців. В силу ч.2 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказує, що він є власником квартири, , що знаходиться за адресою Донецька область м. Бахмут вул. Перемоги,25/18 на підставі договору купівлі продажу квартири від 02.02.2017року. 02.03.2017року він звернувся до ФОП «[PERSON]» та отримав довідку №169,відповфдно до якої, у вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач, однак з червня 2014року не проживає за вищевказаною адресою. У зв*язку з тим, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою він не може оформити субсидію та несе додаткові витрати за комунальні платежі. Відповідно до викладеного, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Ці обставини і з'явилися підставами позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]-[PERSON] наполягав на задоволенні позову, просивши позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення. Крім того, про постановлення заочного рішення представник позивача не заперечував. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно договору купівлі-продажу квартири від 02.02.2017 року, [PERSON] яка діє від свого імені та від імені [PERSON] , [PERSON] продали [PERSON] квартиру, яка розташована у [ADDRESS](а.с.9-10). Згідно довідки, виданої ПП «Житлови» вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту від 02.03.2017року, вбачається, що у квартирі, яка розташована у [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], але фактично за даною адресою не проживає з липня 2014року. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS].Перепони у користування жилим приміщенням йому не чинились, а тому, його слід визнати втративши право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказує, що він є власником квартири, , що знаходиться за адресою Донецька область м. Бахмут вул. Перемоги,25/18 на підставі договору купівлі продажу квартири від 02.02.2017року. 02.03.2017року він звернувся до ФОП «Житловик» та отримав довідку №169,відповфдно до якої, у вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач, однак з червня 2014року не проживає за вищевказаною адресою. У зв*язку з тим, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою він не може оформити субсидію та несе додаткові витрати за комунальні платежі. Відповідно до викладеного, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Ці обставини і зявилися підставами позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]-[PERSON] наполягав на задоволенні позову, просивши позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. Відповідно до ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення. Крім того, про постановлення заочного рішення представник позивача не заперечував. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно договору купівлі-продажу квартири від 02.02.2017 року, [PERSON] яка діє від свого імені та від імені [PERSON] , [PERSON] продали [PERSON] квартиру, яка розташована у м. Бахмут вул. Перемоги, 25/18(а.с.9-10). Згідно довідки, виданої ПП «Житлови» вбачається, що за адресою м. Бахмут вул. Перемоги, 25/18 зареєстровані : [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту від 02.03.2017року, вбачається, що у квартирі, яка розташована у м. Бахмуті по вул. Перемоги, 25/18 зареєстрований відповідач [PERSON], але фактично за даною адресою не проживає з липня 2014року. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому\~відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [INFO]/18.Перепони у користування жилим приміщенням йому не чинились, а тому, його слід визнати втративши право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказує, що він є власником суміжних квартир [ADDRESS] та [ADDRESS], відповідно договорів купівлі-продажу від 29.08.2013 року і 31.07.2013 року відповідно, та просить визнати вказані квартири нежитловими приміщеннями, оскілки вони не придатні для проживання і він бажає у подальшому зробити реконструкцію приміщень квартир для використання як нежитлового. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] нежитловими приміщеннями, які непридатні для проживання. Ці обставини і з'явилися підставами позову. В судовому засіданні позивача наполягає на заявлених вимогах та просить їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог не заперечує. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно договору купівлі-продажу квартири від 31.07.2013 року [PERSON]. придбав квартиру [ADDRESS]. Згідно витягу про державну реєстрацію [PERSON]. є власник квартири [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.08.2013 року [PERSON]. придбав квартиру [ADDRESS]. Згідно витягу про державну реєстрацію [PERSON]. є власник квартири [ADDRESS]. Згідно висновку «Експертно-технічного центру «Канон»» від жовтня 2013 року встановлено, що приміщення квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] не можуть використовуватися під житло, так як існує поразка грибком підлоги, стін, потоків. Допускається проведення реконструкції приміщень під медичний центр у відповідності з рекомендаціями даного технічного висновку. В судовому засіданні встановлено, що мешканці будинку [ADDRESS] не заперечують проти реконструкції приміщень квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] під медичний центр. Згідно ст.. 7 ч. 2 ЖК Української РСР, непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях… Згідно ст..319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та використовує право власності яке не шкодить правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, не погіршує екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб За наведених обставин позовні вимоги про визнання квартири, як нежитлове приміщення підлягають задоволенню в повному обсязі

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказує, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 09.07.2011 року. Від цього шлюбу вони мають сина [INFO]. На підставі рішення Орджонікідзевського райсуду м.Запоріжжя від 13.08.2012 року він виплачує відповідачу аліменти на утримання сина в розмірі ? частини заробітку та на утримання відповідача до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини від заробітку. Крім того, за рішенням суду він виплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] від першого браку в розмірі ? частини заробітку. Через те що, він є інвалідом 2-ї групи та потребує постійного лікування, а також у зв'язку з виплатою аліментів на утримання двох малолітніх дітей та дружину, йому на життя залишається коштів менше ніж розмір прожиткового мінімуму, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина [PERSON] до 1/8 частини заробітку, на утримання дружини [PERSON] до 1/10 частини заробітку. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Просить прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], батьками є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO], батьками є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30.03.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.08.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх доходів до досягнення дитиною трьох років. Згідно з довідкою МСЕК від 24.03.3014 року [PERSON] є інвалідом 2-ї групи. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда від 24.03.2014 року [PERSON] перебуває на реабілітаційній програмі. Відповідно до ст.. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Оцінив доказі в їхній сукупності суд вважає, що у зв'язку зі станом здоров'я позивача є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказує, що він у 2012 році почав будівництво 2-х поверхового житлового будинку та бані на земельної ділянки, площею 602,5 кв.м., розташованої за адресою [ADDRESS]. В 2014 році позивач побудував житловий будинок, загальною площею 168,7 кв.м, житловою площею 65 кв.м., баню, хвіртку, ворота, огорожу, колонку. 27.11.2014 року позивач отримав технічний паспорт на житловий будинок. Однак позивач не має можливості зареєструвати право власності на вищевказаний житловий будинок, оскільки позивач не отримав дозвіл відповідних органів для здійснення будівництва. Оскільки позасудове вирішення питання неможливо позивач просить встановить за ним право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS]., загальною площею 168,7 кв.м, житловою площею 65 кв.м.. Ці обставини і з'явилися підставою позову. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача просить постановити рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно технічного паспорту від 27.11.2014 року власником житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS], вказаний [PERSON] Згідно звіт про оцінку від 02.04.2012 року замовника [PERSON] оцінна вартість нежитлового приміщення розташоване за адресою [ADDRESS], складає 88749,00 грн. Згідно ст..319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та використовує право власності яке не шкодить правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, не погіршує екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст.. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст..376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішення суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельній ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, також на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За наведених обставин позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказує, що він у 2012 році почав будівництво 2-х поверхового житлового будинку та бані на земельної ділянки, площею 602,5 кв.м., розташованої за адресою м. Артемівськ вул.. Комунальна 42. В 2014 році позивач побудував житловий будинок, загальною площею 168,7 кв.м, житловою площею 65 кв.м., баню, хвіртку, ворота, огорожу, колонку. 27.11.2014 року позивач отримав технічний паспорт на житловий будинок. Однак позивач не має можливості зареєструвати право власності на вищевказаний житловий будинок, оскільки позивач не отримав дозвіл відповідних органів для здійснення будівництва. Оскільки позасудове вирішення питання неможливо позивач просить встановить за ним право власності на житловий будинок за адресою м. Артемівськ вул.. Комунальна 42., загальною площею 168,7 кв.м, житловою площею 65 кв.м.. Ці обставини і зявилися підставою позову. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача просить постановити рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно технічного паспорту від 27.11.2014 року власником житлового будинку розташованого за адресою м. Артемівськ вул.. Комунальна - 42, вказаний [PERSON] Згідно ст..319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та використовує право власності яке не шкодить правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, не погіршує екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст.. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст..376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішення суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельній ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, також на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За наведених обставин позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved