Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати відповідача повернути йому транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Transporter» синього кольору, 1992 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Мотивував свої позовні вимоги тим, що 13 листопада 2013 року між сторонами укладено угоду оренди, відповідно до якої він зобов`язався передати відповідачу на умовах оренди вищезазначений автомобіль. На виконання угоди між сторонами підписано акт приймання-передачі мікроавтобуса від 13 листопада 2013 року, який підтверджує передання транспортного засобу відповідачу. Зазначає, що вказаний правочин є нікчемним, оскільки не дотримана форма вчинення такого, а саме угода оренди автомобіля нотаріально не посвідчена. Відтак, вважає за необхідне застосувати наслідки нікчемності правочину, а саме реституцію. Враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 16 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою від 25 вересня 2019 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Зі згоди позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. За ч. 1 ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Частиною 1 статті 761 ЦК України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що власником автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter» 1992 року випуску, синього кольору, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до угоди оренди автомобіля від 13 листопада 2013 року [PERSON] зобов`язався передати [PERSON] автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter» 1992 року випуску, синього кольору, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , у справному, непошкодженому стані, а [PERSON] зобов`язався вчасно вносити орендну плату за користування транспортним засобом у розмірі та у терміни, узгоджені сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Як вбачається з укладеного договору, такий нотаріально не посвідчений. Дана обставина підтверджується позивачем. За ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Комплексний аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що у разі недотримання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору оренди транспортного засобу, такий підлягає поверненню орендарем орендодавцю. Для застосування реституції необхідно встановити наявність факту передачі транспортного засобу орендодавцем орендарю. На підтвердження вказаної обставини позивачем подано суду копію акту приймання-передачі мікроавтобуса від 13 листопада 2013 року, відповідно до якої позивач передав [PERSON] мікроавтобус марки «Volkswagen» моделі «Transporter» 1992 року випуску, синього кольору, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Суд зазначає, що копія вказаного документа містить відмітку «Копія вірна» та підпис позивача. Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Однак, при дослідженні оригіналів документів позивач надав суду акт аналогічного змісту, відповідно до якого згаданий транспортний засіб прийняв [PERSON] . При цьому оригінал акту приймання-передачі мікроавтобуса, відповідно до якого транспортний засіб прийняв [PERSON] , позивач суду не надав. Таким чином, позивач ввів в оману суд, засвідчивши подану суду копію акту приймання-передачі мікроавтобуса від 13 листопада 2013 року, який підписаний [PERSON] та [PERSON] , не маючи оригіналу цього документа. Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Приймаючи до уваги те, що позивачем подано суду дві копії актів приймання-передачі мікроавтобуса від 13 листопада 2013 року, які містять чисельні відмінності, зокрема, і щодо прізвища орендаря майна, суд ставить під сумнів відповідність копій даних документів, в тому числі і підписи відповідача [PERSON] , який не міг підписати два акти приймання-передачі мікроавтобуса або взагалі їх не підписував. Відтак, суд вважає, що, оскільки позивачем не надано суду оригіналу акту приймання-передачі мікроавтобуса від 13 листопада 2013 року, який підписаний [PERSON] та [PERSON] , копія такого не може братися судом до уваги. З огляду на вказане та враховуючи консенсуальний характер укладеного між сторонами правочину, суд приходить до висновку, що у справі відсутні докази передання транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Transporter» 1992 року випуску, синього кольору, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] позивачем відповідачу. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що обставини, на які покликався позивач, мотивуючи свої вимоги, не підтвердилися під час судового розгляду наявними доказами, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed