Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просить усунути перешкоди у здійсненні ПАТ «Дельта Банк» права власності квартирою №66 по вул. Пимоненка, 15-А у м.Львові шляхом виселення відповідачів та неповнолітньої [PERSON] та шляхом примусового вселення позивача. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 11159224000; 14 липня 2008 року між АКІБ «УкрСибббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11371256000. В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаними договорами між [PERSON], [PERSON], та [PERSON] укладено договір іпотеки, на підставі якого в іпотеку передано нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. Постановою Сихівського ВДВС ЛМУЮ № 39817549 від 01.03.2013 року відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором від 24.05.2007 р. квартиру [ADDRESS], що належить відповідачам на користь АКІБ УкрСиббанк на підставі виконавчого листа № 2-1557/11, виданого Сихівським районним судом м.Львова в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11159224000 від 24.05.2007 року в сумі 445149,45 грн. та кредитним договором № 11371256000 від 14.08.2008 року в сумі 257158,61 грн. Рішенням Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року у звязку із приведенням своєї діяльності у відповідність до Закону України Про акціонерні товариства АКБ УкрСиббанк змінив найменування на ПАТ УкрСиббанк. 08.12.2011 року між ПАТ Дельта Банк та ПАТ УкрСиббанк укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 29.03.2013 року у виконавчому провадженні № 39817549 замінено стягувача з ПАТ УкрСиббанк на позивача. На виконання вимог ч.8 ст.54 Закону України Про виконавче провадження, ст.49 Закону України Про іпотеку державним виконавцем іпотечне майно було передано позивачу в рахунок погашення заборгованості. Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за позивачем. Проте, відповідачі проживають у вказаній квартирі, що перешкоджає реалізації позивачем предмету іпотеки. Відповідачів знято з реєстрації у спірній квартирі, однак, вони продовжують проживати там. На попередження про необхідність звільнення предмету іпотеки, відповідачі не реагують. У звязку із чим позивач позбавлений можливості використовувати належне йому майно на власний розсуд Представник позивача в судовому засіданні позов з уточненнями підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що квартира [ADDRESS], яка була передана в іпотеку, не була придбана за рахунок отриманих ним коштів, право власності набуте позивачем в результаті проведення незаконних прилюдних торгів, а тому підстав для виселення його із вказаної квартири без надання іншого постійного житла немає. Крім того, просить врахувати, що у спірній квартирі зареєстрована його неповнолітня донька, яка також немає іншого місця проживання. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, а тому, суд вважає за можливе розглядати справу у їхній відсутності. Представник органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації в судовому засіданні проти позову в частині виселення неповнолітньої дитини заперечив, просить відмовити у задоволенні такого, оскільки вважає, що в даному випадку будуть порушенні права неповнолітньої дитини. Представник третьої особи Управління житлового господарства Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи , про причини неявки суду не повідомив, а тому, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], представника третьої особи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 589 Цивільного кодексу України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 05.10.2011 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №11159224000 від 24.05.2007р. в сумі 445\~149 (чотириста сорок п»ять тисяч сто сорок дев»ять) гривень 45 коп. та кредитним договором №11371256000 від 14.07.2008р. в сумі 257\~158 (двісті п»ятдесят сім тисяч сто п»ятдесят вісім) гривень 61 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки за договорами від 24.05.2007р. та 14.07.2008р. - квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за ціною встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». В подальшому, у зв»язку із укладенням 08.12.2011р. між ПАТ «Дельта» та ПАТ «УкрСиббанк» договору купівлі-продажу вимоги, ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 29.03.2013 року замінено стягувача у виконавчому провадженні № 36819282 відносно [PERSON] з виконання виконавчого листа № 2-1557/11, виданого 18.02.2012р. Сихівським районним судом м.Львова, з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». В процесі здійснення вказаного виконавчого провадження предмет іпотеки передано у власність стягувачу. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 Житлового кодексу, у частині першій якої передбачені підстави виселення. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 Житлового кодексу після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 Житлового кодексу громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Відтак, підстави для виселення осіб із житла (предмета іпотеки), яке було придбане не за рахунок отриманих кредитних коштів, без надання їм іншого постійного житла відсутні. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові, прийнятій в результаті перегляду рішень в порядку п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, в цивільній справі № 6-2830цс15 від 10 лютого 2016 року. Відповідно до ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Судом встановлено, що відповідачі набули право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 17.08.2006 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] тобто, за тривалий час до укладення кредитних договорів №11159224000 від 24.05.2007р. та №11371256000 від 14.07.2008р., відтак, не за рахунок кредитних коштів за вказаними договорами. З огляду на викладене та враховуючи те, що позивачем не надано суду жодних відомостей про наявність житла, до якого можуть бути виселені відповідачі, суд приходить до висновку, що позов у частині виселення відповідачів не підлягає до задоволення. Необгрунтованою є і вимога позову про вселення та перебування у спірному житлі юридичної особи ПАТ «Дельта банк», виходячи з наступного. У відповідності до положень ст.ст.379, 382 Цивільного кодексу України спірна квартира є житлом, а тому в силу ст.383 цього ж кодексу її власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати для промислового виробництва. З огляду на зазначені положення законодавства житлове приміщення призначено виключно для проживання фізичних осіб, відтак, юридична особа не може бути вселена та перебувати у житловому приміщенені, до зміни статусу приміщення на нежитлове, а тому у задоволенні зазначеної вимоги також слід відмовити. На підставі ст.ст.379, 382, 383, 575, 589 Цивільного кодексу України, ст.109 Житлового кодексу, ст.ст. 1, 12, 33, 40 Закону України «Про іпотеку» та

Outcome: dismissed