Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 06.04.1999 року, посвідченого товарною біржею «Українська», реєстровий номер №51034, і на підставі, якого видане ОП ЗМБТІ реєстраційне посвідчення за №35940 від 09.04.1999 року. У вказаній квартирі зареєстровані і проживають позивачка та [PERSON] мати позивачки. Відповідач [PERSON] (колишній чоловік [PERSON]В.) зареєстрований у вказаній квартирі, однак у 2012 році залишив вказане жиле приміщення, забрав свої речі і де тепер перебуває - невідомо. Реєстрація і не проживання відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачу у повному обсязі здійснювати своє право володіння, користування і розпорядження майном, він несе додаткові витрати на утримання належного йому майна. Оскільки відповідач відсутній у жилому приміщенні понад рік без поважних причин, позивач просить суд усунути перешкоди у користування власністю, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засідання підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно, через засоби масової інформації, шляхом поміщення оголошення в газеті «Запорізька правда», причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. У звязку з чим, зі згоди представника позивача суд ухвалює у справі заочне рішення у порядку ст.. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Судом установлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 06.04.1999 року, посвідченого товарною біржею «Українська», реєстровий номер №51034, і на підставі, якого видане ОП ЗМБТІ реєстраційне посвідчення за №35940 від 09.04.1999 року. У вказаній квартирі зареєстровані і проживають позивачка та [PERSON] мати позивачки. Відповідач [PERSON], яки є колишнім чоловіком матері позивачки [PERSON] у 2012 році залишив вказане жиле приміщення, забрав свої речі і де тепер перебуває - невідомо. Відсутність відповідача у вказаній квартирі з вересня 2012 року без поважних причин підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] Відповідно до акту про фактичне не проживання громадянина від 10.11.2015 року, складеного членами комісії реєстраційного обліку ЦОА встановлено, що гр. [PERSON] з вересня 2012 року по момент складання ату не проживає за адресою [INFO]. Реєстрація і не проживання відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачу у повному обсязі здійснювати своє право володіння, користування і розпорядження майном, вона несе додаткові витрати на утримання належного їй майна. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. В силу ч.2 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved