overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і посилаючись на те, що він був членом колгоспу «Рассвєт», який у 1992 році був реформований в колективне сільськогосподарське підприємство «Рассвєт». Колективному господарству був виданий державний акт на право колективної власності на землю, до якого був доданий список громадян, для одержання земельного паю. Позивачу був наданий сертифікат. Але цей сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай), був втрачений. Тому позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 6,96 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель колективної власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Рассвєт» в адміністративних межах Преображенської сільської ради, Криничанського району, Дніпропетровської області. Представник Преображенської сільської ради у судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, просить розглянути справу за його відсутності. Представник відділу Держземагенства у Криничанському районі Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, просить розглянути справу за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані до позову докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, відповідно до запису №191 від 27 березня 1997 року в книзі сертифікатів на право на земельну частку, що видаються членам колективного сільськогосподарського підприємства, дійсно позивача внесено до списку і видано сертифікат серії ДП № 0267604. Земельна частка була видана на підставі рішення РДА № 148-р від 17 березня 1977 року в умовних кадастрових одиницях у розмірі 6,96га. Однак сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) був втрачений, в результаті чого позивач не має можливості набути в установленому законом порядку в натурі земельну частку (пай) у власність та отримати на неї державний акт з підстав, що зазначені вище. Про втрату сертифікату на земельну частку (пай) позивачем було розміщено повідомлення у районній газеті «Нові рубежі» від 15 грудня 2012 року. Відповідно до ст.1 ч.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і представник позивача, обгрунтовуючи позовні вимоги, пояснив, що рішенням Криничанського районного суду від 13 травня 2014 року з [PERSON] на користь кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» була стягнута заборгованість станом на 20 листопада 2013 року по кредитному договору № 05692-79-08 від 28 листопада 2008 року. Але до цього часу рішення Криничанського районного суду не було виконане, тобто заборгованість по кредитному договору не погашена. 28 листопада 2008 року в забезпечення вимог перед кредитним договором було укладено договір поруки між позивачем та [PERSON], за яким вона стала поручителем в забезпечення вимог кредитування за укладеним кредитним договором між позивачем та [PERSON]. Тому представник позивача просить стягнути солідарно з відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] на користь кредитної спілки «Всеукраїнське народне товариство», заборгованість по кредитному договору № 05692/79-08 від 28 листопада 2008 року в сумі 52520,59 грн., а також стягнути з відповідачки 525 гривень судового збору. Крім того представник позивача просить стягнути на користь кредитної спілки «Всеукраїнське народне товариство» з відповідачки 600 гривень за надану правову допомогу. Відповідачка та третя особа в судове засідання не з'явилися, про день слухання справи сповіщена. Третя особа в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача задоволені бути не можуть, з огляду на наступне. Ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення. Перебуваючим у законній силі рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2014 року з [PERSON] на користь кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» була стягнута заборгованість станом на 20 листопада 2013 року по кредитному договору № 05692-79-08 від 28 листопада 2008 року в сумі 52000,59 гривень, та 520 гривень судового збору. Тобто порушене цивільне право позивача щодо повернення кредиту вже захищене в судовому порядку і стягнення вказаної суми з боржника має проводитись в порядку виконання судових рішень, а не шляхом звернення до суду з позовом про стягнення на користь позивача вже стягнутої на його користь суми з [PERSON] та [PERSON] як подружжя. 28 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем укладений договір поруки з метою забезпечення зобов'язання [PERSON] перед позивачем по поверненню кредиту. Строк поруки в договорі не вказаний. Але протягом шести місяців від дня настання строку виконання кредитного договору позивач до поручителя вимоги не пред'явив, що у відповідності із ст. 559 ЦК України обумовлює припинення поруки. Солідарний обов'язок боржників передбачений ст. 543 ЦК України, але [PERSON] в даному разі є третьою особою, на яку в рамках даної справи неможливо покласти виконання будь-якого обов'язку на користь позивача. Наведені підстави і обумовлюють відмову в задоволенні позову, що у відповідності із ст. 88 ЦПК України покладає на позивача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS], який належав померлій [INFO] року [PERSON]. На обґрунтування своїх позовних вимог повідомив, що [INFO] року померла його мати [PERSON] після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований у [ADDRESS]. Згідно ст.1223 та ст.1261 ЦК України він є єдиним спадкоємцем майна померлої. Він звернувся до державного нотаріуса Тростянецького району Вінницької області з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на майно яке залишилось після смерті [PERSON], а саме на житловий будинок [ADDRESS], але отримав відмову оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Сторони у судове засідання не з'явились, подали заяви у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги, відповідно, підтримують і визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до довідки №234 від 07.07.2014 року, виданої Четвертинівською сільською радою єдиним спадкоємцем майна померлої є її син [PERSON] (а.с. 19). Позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON], однак згідно відмови нотаріуса №648/02-17 від 11.09.2014 року йому відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав на майно в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 10). З довідок від 07.07.2014 року, виданих виконкомом Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (а.с.17,18) вбачається, що будинок [ADDRESS] відносився до категорії колгоспних дворів та померла [PERSON], станом на 15 квітня 1991 року входила до його складу. Згідно ст.ст.120, 123, 563 ЦК України (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні не відкривалося до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що померла [INFO] року [PERSON] за життя мала право на майно, яке належало колгоспному двору, а саме - була власником житлового будинку [ADDRESS] Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. На обґрунтування своїх позовних вимог повідомив, що [INFO] помер його дід [PERSON] після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований у [ADDRESS]. Згідно заповіту від 12.06.2013 року він став спадкоємцями майна померлого. В лютому 2014 року він звернувся до державного нотаріуса Тростянецького району Вінницької області з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на майно яке залишилось після смерті [PERSON], але отримала відмову оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце проведення судового засідання, не з'явився, будь-якого повідомлення про причини неявки не надав. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер дід позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] (а.с.4). Згідно заповіту від 12.06.2013 року [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 7). Позивач своєчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON], однак згідно відмови нотаріуса №352/02-17 від 15.05.2014 року йому відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав на майно в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 12, 13). З довідки №578 від 19.05.2014 року, виданої виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (а.с. 6) вбачається, що [ADDRESS] відносився до категорії колгоспних дворів, головою якого є [PERSON], який помер [INFO]. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 08.02.2014 року позивач на підставі заповіту отримав спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 3,7863 га в межах згідно з планом на території Ободівської сільської ради (а.с. 12). Згідно ст.ст.120, 123, 563 ЦК України (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні не відкривалося до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] за життя мав право на майно, яке належало колгоспному двору, а саме - був власником житлового [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і просив зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.10.2011 року на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], [INFO] з 25% всіх видів заробітку на 1/8 частини всіх видів заробітку, до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач повідомив, що рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.10.2011 року з нього утримуються аліменти на користь відповідачки на утримання дитини, в розмірі 25% всіх видів доходів, щомісячно. З 16.02.2012 року він не має постійного місця роботи і стабільного заробітку. Також він сплачує аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій змінив позовні вимоги та просив зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.10.2011 року на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], [INFO] з 25% всіх видів заробітку на тверду грошову суму в розмірі 400 грн., щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Також просив розглядати справу у його відсутність, змінені позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, змінені позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 229,40 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 10, 60, 212, 213- 215, 367 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO] в частці від заробітку згідно виконавчого листа № 2-1006/2001 р., виданого 25.09.2001 р. Тростянецьким районним судом Вінницької області, та визначити новий розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/10 частки від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% визначеного законом прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини. До початку судового розгляду позивач подав до суду заяву в якій змінив позовні вимоги та просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO] в частці від заробітку згідно виконавчого листа № 2-1006/2001 р., виданого 25.09.2001 р. Тростянецьким районним судом Вінницької області, та визначити новий розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, до повноліття дитини. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач повідомив, що він перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до виконавчого листа № 2-1006/2001 р., виданого 25.09.2001 р. Тростянецьким районним судом Вінницької області з нього стягують аліменти на користь відповідача - [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку, до повноліття дитини. На даний час у нього суттєво змінився матеріальний стан. Не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, а тому не має можливості сплачувати аліменти в частці від заробітку. Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, надавши заяви у яких просять розглядати справу у їх відсутність, змінені позовні вимоги, відповідно, підтримують і визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 180-184, 192 СК України. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 10, 60, 212, 213- 215, 367 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і просив розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.11.2009 року відділом РАЦС Тростянецького РУЮ Вінницької області за актовим записом № 60. На обґрунтування позову повідомила, що 03.11.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. [INFO] у них народився син - [PERSON], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем у них не склалося оскільки він постійно відсутній дома, рідко спілкується з сином. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, збереження сім'ї на її думку не можливе. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечила щодо винесення заочного рішення по справі. Також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання, не з'явився, будь-якого повідомлення про причини неявки не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши докази, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений шлюб зареєстрований 03.11.2009 року відділом РАЦС Тростянецького РУЮ Вінницької області за актовим записом № 60. [INFO] у сторін народився син - [PERSON], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Сім'я фактично розпалася, на даний момент ведення між ними спільного господарства припинено. Дані факти стверджуються сукупністю доказів. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видно, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видно, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. За таких обставин, суд вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215, 224 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і просив розірвати шлюб між ним та відповідачем зареєстрований 11.03.1989 року Новоаганською сільською радою Нижньовартовського району Тюменської області, за актовим записом № 30. На обґрунтування позову повідомив, що 11.03.1989 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Спільне життя з відповідачем у них не склалося через відсутність спільних інтересів. Шлюбні відносини між ними припинені. Спільне господарство не ведеться. Відповідач проживає та працює в Росії. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу стали неможливими. Миритися з відповідачем не бажає. Спір про спільне майно відсутній. Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, надавши заяви у яких просять розглядати справу без їх присутності, позовні вимоги, відповідно, підтримують і визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливими, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 10, 60, 88, 174, 212, 213, 215 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 15.07.1998 року Ладижинським відділом реєстрації актів громадянського стану, Тростянецького району, Вінницької області, за актовим записом № 84.\~ На обґрунтування позову повідомив, що 15 липня 1998 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у них не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними припинені, втрачено всі фізичні та духовні звязки. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу стали неможливими. Миритися з відповідачем не бажає. Спір про спільне майно та місце проживання дітей відсутній. Позивач та відповідач у судове засідання не зявились, надавши заяви у яких просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги, відповідно, підтримують і визнають, а також наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливими, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 487,20 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 10, 60, 88, 174, 197, 212, 213, 215 ЦПК України,

Outcome: approved