Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на дитину. В обґрунтування позову зазначила, що з 2012 року по червень 2017 року вона проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. У звязку з чим, позивачка просить суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитини повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серія І-ЖС №292051, видане 13.10.2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №746, батьками [PERSON], є: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідок №04-26/5-5129 та №04-26/5-5130 Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 04.06.2018, малолітня [PERSON] мешкає разом з позивачем [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180\~СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти стягуються з дня подачі позову до суду. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, а саме: враховуючи, що дитина перебуває на утриманні матері, відповідач у добровільному порядку на утримання дитини матеріальну допомогу не надає, офіційно працевлаштований та отримує дохід, що визнано відповідачем, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивачки законними, обґрунтованими, у звязку із чим вони підлягають задоволенню. У відповідності до ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved