Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача та просив розмір заборгованості по аліментам, нарахованої відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.02.2014 року по 01.03.2017 року в сумі 47 408,94 грн., виконаного державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] у виконавчому провадженні № 53264373 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1659/11 від 02.11.2011 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], зменшити на 47 408,94 грн. Встановити відсутність заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу № 2-1659/11 від 02.11.2011 року, виданому Орджонікідзевським районним судом м. Харкова. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач та представник позивача зазначили, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20.09.2011 року по справі № 2029/2-2265/11 з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 30 % від встановленого законом прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.08.2011 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист за № 2-1659/11 від 02.11.2011 року. Позивач стверджував, що з часу призначення аліментів він сплачував відповідачу аліменти готівковими коштами щомісячно нарочно у розмірі не меншому ніж встановлено рішенням суду. Судове рішення він виконував добровільно, а тому відповідач не подавала виконавчий лист на примусове виконання до виконавчої служби. У звязку з тим, що позивач довіряв відповідачу він не здійснював документальне підтвердження сплати аліментів. Також позивач зазначив, що 13.01.2017 року відповідачем до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області було предявлено до примусового виконання виконавчий лист 2-1659/11 від 02.11.2011 року про стягнення з нього на користь відповідача аліментів в розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менше 30 % від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 22.08.2011 року до досягнення дитиною повноліття. 23.01.2017 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53264373 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1659/11 від 02.11.2011 року, та було складено розрахунок заборгованості по аліментам № 8531 від 23.03.2017 року. З зазначеним розрахунком державного виконавця, складеним за період з 01.02.2014 року по 01.03.2017 року позивач не згоден, тому що в цей період він сплачував відповідачу аліменти, але в розрахунку відомості про цю обставину відсутні. Факт сплати аліментів на користь відповідача позивач підтверджує тим, що у позовній заяві про розірвання шлюбу від 18.03.2016 року, відповідачем було зазначено, що позивачем кожного місяця сплачувались 700 грн. аліментів на дитину, що за 3 роки складає 25 200 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити та надали суду письмові заперечення на клопотання відповідача та її представника про стягнення витрат на правову допомогу. В яких зазначили, що представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Центр надання правової допомоги та захисту прав власності», в особі керуючого партнера Індутного [PERSON] є юридичною особою, а тому стягувати витрати на правову допомогу у разі відмови у задоволенні вимог позивача відповідач та його представник не мають права. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що обґрунтовуючи свою позовну заяву та звертаючись з вимогою щодо встановлення судом часткової відсутності заборгованості позивач вказує на те, що сплачував аліменти готівковими коштами щомісячно у розмірі не менш встановленого рішенням суду та як доказ додає копію позовної заяви про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, в якій остання вказала що позивач кожного місяця приносив їй 700 грн. на дитину. Зазначена позовна заява була складена відповідачем особисто за прикладом, при цьому відповідач не має юридичної освіти та є необізнаною в галузі правознавства, а вказана у позові сума є технічною помилкою. В дійсності позивач не допомагав і не цікавився утриманням дитини. Більш того, документального підтвердження сплати цих коштів позивач не надав, та не довів факт сплати цих коштів за призначенням саме як аліментних коштів сплачених за рішенням суду на утримання дитини. Також представник відповідача зазначив, що позивач був обізнаний про існування рішення суду про стягнення з нього аліментів та був ознайомлений з розрахунком заборгованості по аліментам державного виконавця, який ним не оскаржувався. Окрім цього, позивачем в липні 2017 року було здійснено сплату заборгованості по аліментам в повному обсязі, що підтверджується копією виписки з рахунку відповідача, наявної в матеріалах справи. Представник третьої особи Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Надав суду матеріали виконавчого провадження №53264373. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження та надані сторонами докази, відмовляє в задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що позивач є батьком [PERSON], [INFO]. 20.09.2011 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 2029/2-2265/11 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі ? від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 22.08.2011 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист № 2-1659/11 від 02.11.2011 року. 20.09.2016 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.09.2016 року по цивільній справі № 644/2601/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 23.01.2017 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53264373 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1659/11 від 02.11.2011 року, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Харкова. 23.03.2017 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] складено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.02.2014 року по 01.03.2017 року, відповідно до якого борг по сплаті аліментів станом на 01.03.2017 року становив 47 408,94 грн. 03.04.2017 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1659/11 від 02.11.2011 року винесено постанову про арешт майна у межах суми стягнення 47 408,94 грн. 03.04.2017 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1659/11 від 02.11.2011 року винесено постанову про розшук майна. 03.07.2017 року позивачем було здійснено оплату заборгованості по аліментам у розмірі 47\~271, 39 грн., що підтверджується копією виписки з рахунку відповідача від 04.07.2017 № MSGP-O2NQ-BL3H-G42L/ (а.с.79 ). У судовому засіданні встановлено, що позивач згідно до наданого до суду позову не згоден з розміром заборгованості за аліментами, який обчислюється державним виконавцем. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що сплачував аліменти готівковими коштами щомісячно у розмірі не менш встановленого рішенням суду та як доказ додає копію позовної заяви про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, в якій остання вказала що позивач кожного місяця приносив їй 700 грн. на дитину. Суду позивачем було надано 3 квитанції про сплату аліментів від 27.10.2016 року у сумі 998 грн., від 28.11.2016 року у сумі 1018 грн., та за грудень 2016 року у сумі 1008 грн. При цьому, на чий рахунок було сплачені дані суми із наданих квитанцій не зрозуміло. Як пояснив позивач, судовому виконавцю дані квитанції він не передавав, вказані суми не включені останнім у розрахунок заборгованості по аліментам. Документального підтвердження сплати цих коштів позивач не надав, та не довів факт сплати коштів за призначенням саме як аліментних коштів сплачених за рішенням суду на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджено сторонами в судовому засіданні, що позивач був обізнаний про рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.09.2011 року по справі № 2029/2-2265/11 про стягнення з нього аліментів. Рішення суду тривалий час не виконував внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 47 408,94 грн. Тільки після проведення державним виконавцем усіх дій, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» задля примусового виконання рішення суду позивачем на рахунок відповідача було здійснено повну сплату заборгованості по аліментам. Твердження позивача про сплату відповідачу аліментів щомісячно у розмірі 700 грн. документально не підтверджено, а тому не береться судом до уваги. В судовому засіданні позивач [PERSON] посилався на те, що гроші передавав особисто доньці, у звязку із чим просив допитати її в якості свідка. Неповнолітній свідок [PERSON], [INFO], яка є донькою позивача та відповідача, в судовому засіданні відповідно до частини 1 статті 63 Конституції України відмовилась надавати показання щодо членів своєї сімї. Будь-які інші докази, які б могли підтвердити факт сплати позивачем аліменти на користь відповідачки на утримання дитини суду не надано. Відповідно до ч. 4\~ст. 195 СК України\~розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору -судом. Відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника. Згідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб виключно в судовому порядку. Нарахування заборгованості по аліментам є однією з дій державного виконавця, яка може бути оскаржена стягувачем в судовому порядку. Позивач зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості по аліментам до суду не звертався. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України. За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями в галузі права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Виходячи з положень частини 1 статті 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Частиною другою цієї статті передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється постановою № 590 від 27 квітня 2006 року Кабінету Міністрів України «Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ». Згідно зі статтею 1 постанови розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному рішенні. При цьому необхідно враховувати, що при обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному звязку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою. З метою отримання правової допомоги щодо ведення справи відповідач та ТОВ «Центр надання правової допомоги та захисту прав власності» в особі керуючого партнера Індутного [PERSON] уклали договір про надання правової допомоги від 29 травня 2017 року, за умовами якого ТОВ «Центр надання правової допомоги» за надання правової допомоги при розгляді справи отримав від відповідача плату в розмірі 1000 грн. Зазначене підтверджується копією договору про надання правової допомоги від 29 травня 2017 року; копією додаткової угоди з Додатком до неї;копією калькуляції-розрахунку до Додаткової угоди; копією акту приймання-передачі наданих послуг від 31.05.2017 року; оригіналом квитанції про сплату послуг від 30.05.2017 р.; копією диплому про вищу юридичну освіту Індутного [PERSON], який безпосередньо надав відповідачу правову допомогу; копією виписки з ЄДР щодо юридичної особи, наявних в матеріалах справи. У свою чергу, при наданні правової допомоги за Договором, представником відповідача, було витрачено 2 год. 00 хв. За попередньою домовленістю сторін, година роботи представника відповідача оплачується у розмірі 500 грн., що не суперечить закону, адже станом на дату укладення договору про надання правової допомоги 29 травня 2017 року, мінімальна заробітна плата становила 3\~200 грн.. У відповідності до постанови № 590 від 27 квітня 2006 року Кабінету Міністрів України «Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ», граничний розмір компенсації витрат у цивільних справах, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, має не перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Тобто, максимальний розмір оплати за годину роботи станом на момент укладення Договору становив: 3\~200 грн. х 0,4 = 1\~280 грн. Таким чином, норми законодавства при визначенні розміру години роботи при наданні правової допомоги були дотримані. З урахуванням складності справи, беручи до уваги ступінь часу, витраченого фахівцем в галузі права під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також

Outcome: approved