Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, в обґрунтування якого зазначив наступне. \~ \~ \~ \~Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерна. \~ \~ \~ \~Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. \~ \~ \~ \~За період з 01.01.2016 року по 30.09.2019 року позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , які [PERSON] оплачував не в повному обсязі. За вказаний період загальна сума заборгованості становить 20\~559,49 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 20\~559,49 грн. а також судовий збір. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2020 року, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. 13.11.2020 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява відповідача [PERSON] , в якій він просить суд застосувати строк позовної давності та у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Концерну «Міські теплові мережі», просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 08.08.2000 року по теперішній час, що підтверджується відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 175747610. Відповідно до довідки та Розрахунку суму заборгованості, вбачається, що за період з 01.01.2016 року по 30.09.2019 року позивач надав відповідачу послуги на адресу: [ADDRESS] (особовий рахунок: [NUMBER] ) на загальну суму 44\~640,51 грн. За вказаний період загальна сума оплат складає 24\~081,02 грн., а заборгованість становить 20\~559,49 грн. Вказаний розрахунок заборгованості є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджуються з умовами чинного законодавства. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються\~ЦК України,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води» затвердженими\~постановою КМУ від 21.07.2005 № 630\~та іншими нормативно-правовими актами України. Відсутність між сторонами договору на надання послуг централізованого опалення не є підставою для несплати за надані Концерном «МТМ» послуг, оскільки обов`язок оплати випливає з Закону. Згідно\~ст. 322 ЦПК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до Відповідача, як споживача послуг є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Стаття 526 ЦК України, визначає, що зобовязання, підстави виникнення яких були передбачені в\~ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог\~ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Правилами та\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідно договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Нормою п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону закріплено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 по справі 6-59цс13) Відсутність укладеного між сторонами договору не позбавляє відповідачів обов`язку щодо оплати наданих їм послуг з централізованого опалення. Згідно Статуту Концерну «Міські теплові мережі», предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, її розподілення для обігріву житла і побутової потреби населення та на комунально-побутові потреби підприємств, організацій, установ і її збут, тобто Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву гарячої води. Система теплопостачання квартири відповідача є загальнобудинковою, від`єднання від централізованого опалення не проводилось, тому послуги відповідачці, надавались постійно і в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Доказів про погашення суми боргу, на спростування факту наявності заборгованості чи її розміру станом на час розгляду справи відповідач не надав. Заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг на адресу Концерну Міські теплові мережі» не надходило. Разом із тим, відповідно до\~статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч. 1\~ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). У даному випадку позивач був обізнаний, що відповідач протягом тривалого часу здійснював оплату частково за надані послуги, оскільки на рахунок позивача щомісячна оплата надходила не в повному обсязі. Проте, до суду із даним позовом позивач звернувся 01.09.2020 року (відповідно до дати штемпеля суду), тобто зі спливом позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період до жовтня 2016 року. Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У даному випадку відповідач заявив про застосування позовної давності, що підтверджується заявою від 13.11.2020 року. З урахуванням викладеного та наданого позивачем розрахунку заборгованості за період січня 2016 року по 31.09.2020 року, задоволенню підлягають позовні вимоги за період з 01.10.2016 року по 30.09.2019 року включно у розмірі 15\~202, 89 грн. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач свої зобов`язання з оплати послуг за централізованого опалення та гарячого водопостачання виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення заборгованості у розмірі 15\~202,89 грн. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial