Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 30.11.2007 року, виданого на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 1670-Ж-Ф від 30.11.2007 року. Внаслідок бездіяльності відповідача, який є власником квартири [ADDRESS] , яка знаходиться безпосередньо зверху, у квартирі позивача відбулось затоплення. Зокрема, виявлено, що майну позивача була нанесена значна майнова шкода, на кухні виявлено плями від затоплення, фарба відлущилась, поверхні стін набухли від вологи, з`явись характерні темні плями та сліди грибку. Характер, розташування плям та пошкоджень свідчили про те, що затікання відбувалось зверху, тобто з квартири [ADDRESS] . З метою фіксації та встановлення дійсних причин залиття, власниками квартири [ADDRESS] було викликано комісію працівників ТОВ «Львівбудсервіс», яка здійснює управління вказаним будинком. Таким чином, Актом від 19 вересня 2019 року, комісією у складі інженера, покрівельника та слюсаря-сантехніка встановлено, що: «Внаслідок перевірки кв. [ADDRESS] , було виявлено, що квартира була затоплена квартирою [ADDRESS] поверхом вище. Затоплення відбулось через протікання лічильника обліку х. води». Таким чином, затоплення квартири відбулось за виною власників квартири [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки № 183731026 від 06.10.2019 року, власником квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності, яке 29.02.2008, видане Відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №378-Ж-Ф. Позивач неодноразово звертався до відповідача із пропозицією врегулювати спір у позасудовому порядку, шляхом повної або часткової компенсації за відновлення пошкодженого майна після затоплення. Однак відповідач уникає відповідальності та здійснювати будь-які розрахунки не бажає. З метою визначення розміру матеріальних збитків затоплення, 23 вересня 2019 року, позивач звернувся до судового експерта Мельника Олександра Петровича (свідоцтво № 1460 від 07.10.2016 року видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України) із заявою про проведення експертного будівельно-технічного дослідження. Так, згідно Висновку експерта № 21-19 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження по заяві [PERSON] , складеного 02.10.2019 року, встановлено: 1.У квартирі [ADDRESS] наявні пошкодження оздоблення квартири в приміщенні кухні - літ. 4, а саме: сліди залиття на стелі та стінах кухні у вигляді темно бурих плям, наявне набухання та відлущування шпаклювального шару та фарбового покриття на стінах. 2.Причиною залиття квартири [ADDRESS] була негерметичність інженерних мереж (протікання лічильника холодної води) у квартирі [ADDRESS] , яка розташована поверхом вище. Вартість відновлювального ремонту (розмір завданої матеріальної шкоди) квартири [ADDRESS] , проведення якого необхідне для усунення пошкоджень завданих залиттям, станом на нас проведення дослідження становить 12116 грн. 16 коп. (дванадцять тисяч сто шістнадцять грн. 16 коп.). На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак від останнього на адресу суду поступила заява про розгляд справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити, проти заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи без самостійних вимог в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак така неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 30.11.2007 року, виданого на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 1670-Ж-Ф від 30.11.2007 року. Актом від 19 вересня 2019 року, комісією у складі інженера, покрівельника та слюсаря-сантехніка встановлено, що: «Внаслідок перевірки кв. [ADDRESS] , було виявлено, що квартира була затоплена квартирою [ADDRESS] поверхом вище. Затоплення відбулось через протікання лічильника обліку х. води». Власником квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності, яке 29.02.2008, видане Відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №378-Ж-Ф. Згідно Висновку експерта № 21-19 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження по заяві [PERSON] , складеного 02.10.2019 року, встановлено вартість відновлювального ремонту (розмір завданої матеріальної шкоди) квартири [ADDRESS] , проведення якого необхідне для усунення пошкоджень завданих залиттям, станом на нас проведення дослідження становить 12116 грн. 16 коп. (дванадцять тисяч сто шістнадцять грн. 16 коп.). Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтями 151, 177, 179 ЖК України та ст. 322 ЦК України передбачений обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, які мають у приватній власності, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572( з наступними змінами) (далі - Правил). Пунктом 7 Правил встановлений обов`язок власника квартири дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі, не користується нею, у квартирі відсутні будь-які його речі, останній не оплачує комунальних послуг, то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житлом у спірній квартирі. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є позов підлягає до задоволення так як відповідач у добровільному порядку не відшкодував завдану шкоду, яка згідно вищевказаного висновку експерта становить 12116 грн., 16 коп. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. 07 жовтня 2019 року між адвокатом Левицькою Юлією Сергіївною та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №07/10/19. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати - на професійну правничу допомогу; Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На виконання п. 3 ч. 9.ст. 175 ЦПК України, позивачнадає попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Згідно розрахунку виконаних робіт щодо надання правової допомоги, розмір витрат на правову допомогу складає 1500 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією про оплату за надані послуги відповідно договору правової допомоги №07/10/19. Відповідно до ч.6 ст. 139, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на проведення експертного висновку у розмірі 3000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved