Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому, просить суд стягнути з відповідача на свою користь: - 3 231,44 грн. майнова шкода, завдана позивачу діями відповідача; - 243,60 грн. судовий збір. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 31.05.2014р. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Рено Магнум» д/№ [NUMBER], скоїв наїзд на електроопору, яка розташована на перехресті вул. Одеська та вул. Новоросійська у м. Дніпродзержинську, внаслідок чого, в ході проведення відновлювального ремонту вказаної електроопори, позивач зазнав збитків у розмірі 3231,44 грн., які відповідач відмовляється відшкодувати у досудовому порядку, що змушує позивача звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності, та зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, і не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, на підставі ст.224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно роз'яснень, наданих у п.4 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як встановлено судом в ході розгляду справи, постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.06.2014р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме у порушенні останнім правил дорожнього руху України, що спричинило зіткнення автомобіля відповідача з електроопорою, розташованою на перехресті вул. Одеська та вул. Новоросійська у м. Дніпродзержинську. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно наданої позивачем інвентарної картки, власником електроопори ВЛ-0,4 ТП-546 Ф2 є позивач. Будучи власником електроопори ВЛ-0,4 ТП-546 Ф2, позивач, посилаючись на положення ст.ст.1166, 1187 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача завдану відповідачем матеріальну шкоду, обґрунтовуючи її розмір Актом № 209303, складеним в ході здійснення капітального ремонту електроопори ВЛ-0,4 ТП-546 Ф2, згідно якого вартість вказаного ремонту складає 3 231,44 грн. Встановивши, таким чином, в ході розгляду справи, що, винним у скоєнні вищезазначеної ДТП постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.06.2014р. визнано відповідача [PERSON], суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку, що, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди - є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 3 231,44 грн. Крім того, враховуючи положення ст.ст.79, 88 ЦПК України, суд також вважає необхідним задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім, та документально підтверджених судових витрат у розмірі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved