Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача завдані ним збитки в порядку регресу в розмірі 2318,02 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 09.04.2017 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3800562, у відповідності до умов якого, ПрАТ «УПСК» взяла на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ЗАЗ1102», д.н.з. [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 03.01.2018 о 09 год. 15 хв. по вул. осадчого в м. Знам`янка Кіровоградської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля «ЗАЗ1102», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «FORD» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортному засобу «FORD» д.н.з. [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. Відповідно до постанови Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.02.2018, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «FORD» д.н.з. [NUMBER] - ТОВ «ФІРМА «СД ЛТД» звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АК/3800562. На підставі страхового акту № ОЦ/173/000/18/0114 від 31.05.2018 ПрАТ «УПСК» виплачене страхове відшкодування в розмірі 4636,04 грн., що складає загальний розмір фактично понесених витрат страхової компанії. 01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, за яким Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору за договорами страхування, перелік який наведений у Додатку № 1 до цього правочину. В тому числі новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом АК/3800562 від 09.04.2017. В зв`язку з тим, що відповідач керував транспортним засобом всупереч вимогам договору, позивач просить стягнути з нього відповідно до ст. 38-1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 50% виплаченого страхового відшкодування в розмірі 2318,02 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити, справу розглядати без його участі. Відповідач в судовому засіданні не визнав вимоги позову та просив відмовити в їх задоволенні. Вказав, що претензій йому ніхто не висував, страхова компанія не бажала стягувати з нього кошти, про існування правонаступника стягувача він взагалі нічого не знав. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 03.01.2018 в м. Знам`янка Кіровоградської області на вул. Осадчого сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля «ВАЗ1102», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] з автомобілем «FORD Transit» номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.02.2018 встановлена вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, вказано, що він при виїзді з двору не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі та допустив з ним зіткнення. [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ1102» номерний знак [NUMBER] [PERSON] застрахована в ПрАТ ««УПСК», поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/3800562 від 09.04.2017. На підставі страхового акту № ОЦ/173/000/18/0114 від 31.05.2018 ПрАТ «УПСК» виплачене страхове відшкодування власнику транспортного засобу «FORD Transit» номерний знак [NUMBER] ТВ фірма «СД ЛТД» в розмірі 4636,04 грн., що складає загальний розмір фактично понесених витрат страхової компанії з врахуванням безумовної франшизи. ПрАТ «УПСК» надсилала на адресу відповідача претензію про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 50% заподіяної шкоди, що становить 2318,02 грн. Відомості про направлення такої претензії відповідачу та про отримання ним претензії відсутні. 01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір цесії № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, за яким Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору за договорами страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до цього правочину. В тому числі новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом АК/3800562 від 09.04.2017. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченою відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому цим Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно з пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подавати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування); Відповідно до ст.38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до п.13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. За приписами статей 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи майнова шкода завдана потерпілій особі визначена в межах ліміту відповідальності страховика, передбаченого страховим полісом. Позивачем не доведено, що при укладенні договору страхування застосовувався пункт 13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в полісі №АК/3800562 не вказане застосування такого пункту. Крім того, в полісі зазначено, що до керування забезпеченим транспортним засобом допускаються особи з водійським стажем менше трьох років. Отже, встановивши, що факт настання страхового випадку сторонами не оспорюється, у даному випадку автомобілем «ЗАЗ1102», д.н.з. [NUMBER] керувала інша особа, ніж та що придбала поліс, а саме [PERSON] , останній не укладав вказаний вище договір страхування, не є власником автомобіля «ЗАЗ1102», д.н.з. [NUMBER] , та не був обізнаний про умови вищевказаного договору страхування, претензію про сплату коштів не отримував, а тому на розсуд суду, до нього не повинно бути застосовано вимоги п.38-1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed