Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] сплачене страхове відшкодування у сумі 50 718 грн. 00 коп. та судовий збір. Вимоги мотивує тим, що 07.07.2015 року в м. Києві з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв'язку із чим МТСБУ сплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. Крім цього, з метою встановлення розміру заподіяної шкоди, МТСБУ були понесені витрати за послуги аварійного комісара в сумі 718,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, представником МТСБУ [PERSON] до суду подана заява з проханням розглянути справу без участі представника позивача, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 46). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 28 вересня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 07.07.2015 року близько 18 год. 15 хв., керуючи власним транспортним засобом «Смарт» д.н.з. [NUMBER] по пр. Бажана, 36 в Дарницькому районі м. Києва в порушення п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, не обрав безпечну швидкість руху, не вжив всіх необхідних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об'їзду перешкоди для інших учасників дорожнього руху, та здійснив наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], в салоні якого знаходилась водій [PERSON] Внаслідок ДТП зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження, а [PERSON], а також пасажир автомобіля «Смарт» під керуванням [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 22.12.2015 року у справі № 753/22518/15-п (а.с. 5-6). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи убачається, що на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується інформацією з центру бази даних МТСБУ (а.с. 7). Відповідно до Звіту про оцінку транспортного засобу від 24.09.2015 року № 4805/09/15, вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Ніссан» д.н.з. [NUMBER] складає 98 598,86 грн. (а.с. 12-33). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Вбачається, що 19.08.2015 року [PERSON] звернулася до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 9-9 зв.), також 19 серпня 2015 року [PERSON] з позивачу подала заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 34). З матеріалів справи убачається, що договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Нормами ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Судом встановлено, що у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 26.02.2016 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1442рв від 26.02.2016 року (а.с. 36). Отже, МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ст. 993 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Крім цього, позивачем були понесені витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 718,00 грн. за проведення оцінки вартості матеріального збитку пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу, що підтверджується платіжним дорученням № СФ-0000308 від 10.11.2015 року (а.с. 38). Згідно вимог ч. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду надано не було. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп. (а.с. 4).

Outcome: approved