Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що йому на праві власності належить буд. [ADDRESS] . З 2000 року [PERSON] не проживає в даному будинку та внаслідок реєстрації відповідача, він не може реалізувати певні права, пов`язані зі змістом права власності, зокрема не може вільно розпоряджатися та користуватися своєю власністю. Крім того він змушений нести додаткові витрати, оплачувати за нього комунальні послуги. Відповідач відмовляється у добровільному порядку знятися з реєстрації за місцем прописки. У зв`язку з чим, просить суд позбавити права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] - [PERSON] , [INFO] , що є підставою для зняття з реєстрації місця проживання. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом розміщення на офіційному сайті суду оголошення про виклик. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, що [PERSON] на праві приватної власності належить кв. [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 10 січня 2007 року, посвідченим державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 лютого 2007 року (а.с. 7, 8). Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Дніпропетровській області 18 вересня 2009 року, розірвано (а.с. 9). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб від 20 липня 2020 року, виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 10). Згідно акту, складеного управителем багатоквартирного будинку КП «ТЖКП» та мешканцями квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не мешкає з січня 2015 року та по теперішній час (а.с. 11). У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, за нормами міжнародного права, зокрема ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як у громадських інтересах і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». За положеннями норм статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, належить кв. [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] до теперішнього часу залишається в ньому зареєстрований, у добровільному порядку з реєстрації місця проживання не знімається, чим заважає власнику вільно розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В зв`язку з чим, суд дійшов висновку про визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням: кв. [ADDRESS] , що є підставою для зняття його з місця реєстрації. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивачів судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved