Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.07.1996р. по 01.06.2013р. в сумі 10992,70грн., 4932,82 грн. - втрати від інфляційних процесів, 1894,90грн.- три відсотки річних, а всього 17820,42 грн. та судових витрат. Сторони в судове засідання не явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність: представник позивача наполягав на задоволені позову; відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, але лише в межах строку позовної давності, в частині трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань також просив відмовити. Суд дослідивши матеріали справи вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає частковому задоволенню, при цьому суд виходив з наступного: судом встановлено, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS], квартира знаходиться у державній власності. На ім'я відповідача відкрито особистий рахунок 2984808. Теплопостачання будинку, у якому проживає відповідач, робить позивач. Між сторонами виникли правовідносини в сфері комунальних послуг, в яких ЛМКП «Теплокомуненерго» є виробником послуг з централізованого опалення, що надається до будинку, де розташована квартира відповідача, отже відповідач є споживачем послуг позивача. Таким чином відповідач зобов'язаний робити щомісячну оплату за теплопостачання квартири, однак, він свої обов'язки виконує не в повному обсязі у зв'язку з чим за період з 01.07.1996р. по 01.06.2013р. у відповідача перед позивачем за послуги з тепло забезпечення та гарячого водопостачання утворилася заборгованість в сумі 10992,70 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості на а.с.6. Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплозабезпечення», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 р. N 630, нормами ЖК та ЦК України. Згідно ст.68 ЖК України наймач і члени його родини зобов'язані вчасно вносити плату за теплопостачання. Плата за комунальні послуги вноситься кожен місяць і у встановлений термін. Відповідно до ст..ст. 19, 24 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. На підставі ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідач, проживаючі в квартирі за адресою: [ADDRESS] отримував послуги з теплопостачання та частково сплачував їх, тобто визнав факт надання цих послуг, тому суд вважає, що відповідачем зобов'язання виконані не належним чином. Відповідно до ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина 3 статті 267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом тільки за заявою сторони в спорі , зроблену до постановляння рішення . Відповідач просив суд застосувати строк позовної давності, таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за період з 01.11.2010 року по 01.05.2013 року у розмірі 1422,57 грн. Щодо стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів та трьох відсотків річних, то суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в даній частині, оскільки позивачем не подано конкретного детального розрахунку, який підтверджує правомірність такого нарахування. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було понесено судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 243,60 грн., зазначену суму також слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial