Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що передавши [PERSON] в сумі 16000,00 дол. США, він придбав у нього внаслідок купівлі-продажу автомобіль марки «Mazda 6», 2007 року випуску, д/н [NUMBER]. Про отримання від нього коштів продавець написав розписку та 24.02.2012 року на його імя було видано нотаріально посвідчену довіреність строком на 3 роки, а також від [PERSON] він отримав реєстраційні документи на автомобіль. Транспортний засіб перебував у користуванні [PERSON] згідно нотаріально посвідченої довіреності від 17.09.2010 року, якою власник автомобіля [PERSON] уповноважив його розпоряджатись даним автомобілем. Користуючись автомобілем, він не переоформив його на своє імя, так як не мав фінасової можливості та не усвідомлював необхідності в цьому. 03.04.2013 року під час керування автомобілем він був затриманий працівниками ДПС, які йому повідомили про те, що автомобіль перебуває в розшуку у звязку з арештом майна боржника [PERSON] згідно постанови державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського МУЮ від 24.10.2012 року. Автомобіль в нього було вилучено, а 30.04.2013 року передано йому на відповідальне зберігання. Однак до теперішнього часу придбаний ним автомобіль перебуває під загрозою примусової реалізації. Тому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Mazda 6», 2007 року випуску, д/н [NUMBER], укладений фактично 24.02.2012 року між ним та [PERSON], визнати за ним право власності на зазначений автомобіль та зняти з нього арешт. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, обґрунтовуючи його викладеними в ньому обставинами, та пояснивши, що на час посвідчення довіреності на автомобіль не було накладено ніяких обтяжень, кредит за нього був виплачений, а нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля законом не вимагається. При цьому зазначив, що [PERSON] має інше майно, на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості в межах виконавчого провадження. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] територіального управління юстиції у Житомирській області в судове засідання повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили та заяв про розгляд справи у їхній відсутності до суду не надходило. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні вважав, що позов підлягає задоволенню та пояснив, що він придбав у [PERSON] автомобіль марки «Mazda 6», 2007 року випуску, д/н [NUMBER] та він знаходився в його володінні, користуванні та розпорядженні за довіреністю, а в 2012 року він відчужив його позивачу. Представник третьої особи ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» вважала, що вимоги позову не підлягають задоволенню, оскільки ні розписка, ні довіреність не свідчать про укладання договору купівлі-продажу автомобіля, який був придбаний [PERSON] у кредит, що був повністю виплачений у 2007 році. Втім на підставі Закону України «Про виконавче провадження» та на виконання рішення Богунського районного суду міста Житомира від 16.09.2012 року державним виконавцем було накладено арешт на належне [PERSON] майно і в тому числі на спірний автомобіль, який до цього часу перебуває в його власності. Зі згоди позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] територіального управління юстиції у Житомирській області згідно ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, третю особу та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АМС № 018297, виданого 07.06.2007 року Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області, є власником автомобіля марки «Mazda 6», 2007 року випуску, д/н [NUMBER] (а.с.7). 17.09.2010 року відповідач [PERSON] видав довіреність, згідно якої він уповноважив третю особу [PERSON] представляти його інтереси в усіх установах, підприємствах, організаціях, нотаріальних конторах, незалежно від їх підпорядкування і різних форм власності з питань володіння, користування, розпорядження (продажу) транспортного засобу «Mazda 6», 2007 року випуску, д/н [NUMBER] (а.с. 9). Як зазначено в цій довіреності, вона видана строком на пять років з правом передоручення. У порядку передоручення 24.02.2012 року [PERSON] було видано довіреність, за якою він уповноважив позивача та [PERSON] представляти інтереси [PERSON] в усіх установах, підприємствах, організаціях, нотаріальних конторах, незалежно від їх підпорядкування і різних форм власності з питань володіння, користування, розпорядження (продажу) транспортного засобу «Mazda 6», 2007 року випуску, д/н [NUMBER] (а.с. 8). Того ж дня, а саме 24.02.2012 року [PERSON] склав розписку про отримання від позивача грошових коштів у розмірі 16000,00 дол. за проданий позивачу автомобіль Mazda 6», 2007 року випуску, д/н [NUMBER] (а.с. 10). [PERSON] державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського МУЮ від 24.10.2012 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадження з виконання виконавчого листа № 2-1480/12, виданого Богунським районним судом міста Житомира про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості в розмірі 704869,15 грн. (а.с. 43). Цією постановою накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], у межах суми звернення стягнення 704869,15 грн. 30.04.2013 року державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області складений акт опису й арешту даного автомобіля у звязку з примусовим виконанням рішення Богунського районного суду міста Житомира від 18.06.2012 року у справі № 2-1480/12, яке набрало законної сили 03.10.2012 року, про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості в розмірі 704869,15 грн. (а.с. 11, 15-18). Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Правовідносини щодо представництва врегульовані\~главою 17 ЦК України. За правилами ч. 3\~ст. 244 ЦК України\~довіреність\~це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Як передбачено ч. 1\~ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Таким чином, наявність довіреності підтверджує факт представницьких відносин між сторонами даного правочину. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Виходячи із системного аналізу наведених норм матеріального права, можна дійти висновку, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову). Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Згідно із ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунктом 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України визначено, що в письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує у двадцять та більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. У тексті договору повинні бути вказані його сторони, предмет і зміст угоди, інші істотні умови договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до п. 8 зазначених Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком № 1 до цих Правил, договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого обліку і виготовляються в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 283. Встановлений же п. п. 2, 7, 8 вказаних Правил порядок набуття права власності на транспортний засіб передбачає обов'язкову реєстрацію власника придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Крім того, згідно п. 4 зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно з п. 44 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Із матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «Mazda 6», 2007 року випуску, д/н [NUMBER], не був знятий з обліку в органах ДАІ та залишається зареєстрованим за відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. ст.\~10, 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом не приймається до уваги розписка [PERSON] від 24.02.2012 року, на яку позивач посилається як на доказ укладення договору купівлі-продажу автомобіля, зважаючи на те, що в ній не відображені ні сторони договору, ні ціна предмету продажу та інші істотні умови, а також договір має містити підписи обох його сторін. Поряд з цим суд відхиляє доводи позивача про сплату ним [PERSON] коштів за спірний автомобіль, як підставу для набуття права власності на нього, оскільки дана обставина може свідчити лише про здійснення ним попередньої оплати вартості предмету договору купівлі-продажу. Таким чином, досліджені судом докази та встановлені обставини вказують на те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між позивачем та [PERSON] не укладався. Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 08.12.2015 року (а.с. 66, 67) підтверджується накладення обтяжень у виді арешту рухомого майна, належного на праві власності боржнику [PERSON], згідно постанови головного державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.10.2012 року. З огляду на викладене, оскільки що договір купівлі-продажу спірного автомобіля в установленому законом порядку не укладався, цей автомобіль не був знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за [PERSON] до теперішнього часу, видача довіреності від 24.02.2012 року не створює для позивача будь-яких інших прав та обов'язків, крім тих, що виникають з правовідношення представництва відповідно до глави\~17 розділу\~ІV ЦК України, та не є підставою виникнення у нього права власності на автомобіль, тому суд вважає, що заявлені позивачем вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не ґрунтуються на положеннях закону.

Outcome: dismissed