Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованість за договором №SAMDN18000714212867 у розмірі 32560 грн. 50 коп. та моральної шкоди у розмірі 30000 грн. 00 коп. Посилаючись на те, що згідно роздруківок операцій по рахункам за період 2011-2016 рр. ним були сплачені з його пенсійних виплат на загальну суму 63000 грн. 00 коп., з врахуванням процентів, згідно умов договору станом на 04.03.2016 року повинно було знаходитися 75797,50 грн. Однак коли він вирішив зняти вказані кошти з його депозитного рахунку, то довідався про те, що на ньому розміщено лише 43237 грн. На його звернення банком було повідомлено, що у зв'язку з його заявою від 27.02.2012 року договір №SAMDN18000714212867 було розірвано та виплачено йому грошові кошти у сумі 13136 грн., та цього ж числа був укладений новий депозитний договір на суму 12000 грн. Але ним ніяких заяв не було подано до банку та не отримував він грошових коштів у сумі 13136 грн. Вищевказаними протиправними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 30000 грн., посилаючись на те, що стан його здоров'я погіршився у зв'язку з переживаннями, що спричинило у необхідність у лікуванні, крім того, отримання пенсії це єдиний його дохід, сума зниклих коштів є дуже значною для нього. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. В своєму відзиві відповідач зазначає, що посилання позивача про не підписання ним договору № SAMDN26000723934743 від 27.02.2012 року не заслуговують на увагу, оскільки на їх підтвердження не надано жодних доказів. Договір містить всі істотні умови, реквізити та підпис позивача. 27 лютого 2012 року позивач у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанку» отримав грошові кошти з власного карткового рахунку, відкритого для отримання пенсії у розмірі 903,00 грн. Щодо наявного на думку позивача «підроблення підпису на договорі та на заяві про розірвання договору іншими особами» відповідач зазначає, що договір № SAMDN26000723934743 від 27.02.2012 року передбачає більш вигідні для позивача умови щодо нарахування процентів, а також з огляду на те, що правовідносини між позивачем та відповідачем мали місце в подальшому. На даний час позивач має зберігання вкладу у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 97612,42 грн. щодо моральної шкоди, відповідач просить відмовити у задоволенні даної вимоги, оскільки позивачем не надано розрахунок моральної шкоди та відсутнє обґрунтування розміру моральної шкоди. Відзив направлявся позивачу, у судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що про наявність відзиву йому було відомо, однак він відмовився від його отримання на поштовому відділенні, ознайомлення з відзивом та подання відповіді на відзив. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 15 лютого 2011 року між приватним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (назву якого змінено на акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № №SAMDN18000714212867 (вклад «Пенсійний накопичувальний»), відповідно до якого сума вкладу складає 1000,00 грн. на строк 12 місяців по 15.02.2012 року включно. Процентна ставка по вкладу складає 15.25 % річних. Банком відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. В разі запитання клієнтом частини вкладу зобов'язання сторін призупиняються по вкладу та вклад повертається клієнту, а на суму, яка залишилася по бажанню клієнта оформляється новий вклад. Дія вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта до банку. При новому нарахуванні нового строку вкладу та нового мінімального строку вкладу починається з дня, наступною за датою закінчення попереднього строку вклад (п. 3 договору). За даним договором на рахунок [PERSON] внесено 247,00 грн. з початку та поповнено на 12000,00 грн. нараховано 910,53 грн., процентів, 27.02.2012 року отримано 1158,23 грн. з каси та 12000,00 грн. на інший вклад - договір № SAMDN26000723934743 від 27.02.2012 р. з рахунком [NUMBER], що підтверджується випискою по рахунку клієнта [PERSON] за період з 15.02.2011 року по 27 лютого 2012 року та дублікатом квитанції № AGR000000040092157 від 27.02.2012 року. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1058 ЦК України, ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір № №SAMDN18000714212867 від 15.02.2011 року припинив свою чинність 27.02.2012 року, грошові кошти, які містилися на рахунку позивача, частково перераховані на інший рахунок позивача, а частково видані йому готівкою. 27 лютого 2012 року між приватним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (назву якого змінено на акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № SAMDN26000723934743 (Вклад «Копілка пенсіонерам, 12 місяців»), відповідно до якого сума вкладу складає 12000,00 грн. на строк 366 днів по 27.02.2013 року включно. Сума регулярного надходження на вклад - 1000,00 грн. Процентна ставка по вкладу складає 17% річних. Максимальна сума надходження вкладу протягом кожного календарного місяця встановлюється банком. В разі запитання клієнтом частини вкладу зобов'язання сторін призупиняються по вкладу та вклад повертається клієнту, а на суму, яка залишилася по бажанню клієнта оформляється новий вклад (п. 3 договору). Як вбачається з виписки по особовому рахунку [PERSON], на депозитний рахунок № [NUMBER] внесено 12000,00 грн. з дати підписання договору SAMDN26000723934743 та поповнено на 12000,00 грн. нараховано процентів - 3053,80 грн.. Позивачем 28 лютого 2013 року з каси АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] отримано 3053,80 грн., що підтверджується дублікатом квитанції № AGR000000046777918 від 28.02.2013 року. Решту суми 24000,00 грн. зараховано на вклад № SAMDN25000733430709 від 28.02.2013 року. Відповідно до заяви № SAMDN25000733430709 на оформлення вкладу «Стандарт на 12 місяців» від 28.02.2013 року, між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDN25000733430709 від 28.02.2018 року відповідно до якого сума вкладу складає 24000,00 грн. на строк 365 днів по 28.02.2014 року включно. Процентна ставка по вкладу складає 18% річних. Максимальна сума надходження вкладу протягом кожного календарного місяця встановлюється банком. Як вбачається з виписки по особовому рахунку [PERSON], на депозитний рахунок [NUMBER] внесено з дати підписання договору 24000,00 грн., поповнено на 10000,00 грн. та додано 6125,04 грн. процентів до суми вкладу. З вкладу на вимогу 03 березня 2015 року частина вкладу разом з процентами 2659,84 грн. перераховано на картковий рахунок позивача [NUMBER], а решта суми - 38000,00 грн. зарахована на вклад позивача за договором № SAMDNWFD0070510762201 від 03.03.2015 року, що підтверджується випискою за рахунком [NUMBER], дублікатом квитанції № 2015030366327335 від 03.03.2015 року, дублікатом квитанції № 2015030366328505 від 03.03.2015 року. 03 березня 2015 року між приватним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № SAMDNWFD0070510762201, відповідно до якого сума вкладу складає 38000 грн. на строк 366 днів по 03.03.2016 року включно. Процентна ставка по вкладу складає 22,0% річних. Як вбачається з виписки по особовому рахунку [PERSON], на депозитний рахунок [NUMBER] внесено з дати підписання договору 38000,00 грн. та додано 7155,57 грн. процентів до суми вкладу. Частина вкладу у сумі 15155,57 грн. 04 березня 2016 року видано позивачу, решта суми у розмірі 30000,00 грн. зарахована на вклад № SAMDNWFD0070510762201 від 04.03.2016 року, вказане підтверджується виписки по особовому рахунку [PERSON] [NUMBER], дублікатом квитанції № 20160304145372638 від 04.03.2016 р., квитанції № WFDT20160304145374707 від 04.03.2016 року, меморіальним ордером N G0304OR2YA від 04.03.2016 року, копії фотознімку позивача [PERSON] у відділенні банку, витягу з ПК банку про дату фотографування 04.03.2016 р. 04 березня 2016 року між приватним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № SAMDNWFD0071064992901, відповідно до якого сума вкладу складає 30000 грн., залишком на вкладі на 04.03.2016 року - 30000,00 грн., на строк 366 днів по 04.03.2017 року включно. Процентна ставка по вкладу складає 22,0% річних. Як вбачається з довідок наданих Управлінням пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 02.03.2016 року за вих. №4479/02, [PERSON] отримав пенсію за віком за період з лютого 2011 року по грудень 2011 року у сумі 20675,71 грн.; за період з січня 2012 року по грудень 2012 року - 26596,00 грн.; за період з січня 2013 року по грудень 2013 року - 29639,91 грн.; за період з січня 2014 року по грудень 2014 року - 29661,88 грн.; за період з січня 2015 року по грудень 2015 року - 30967,68 грн.; з січня 2016 року по лютий 2016 року - 5161,28 грн. (а.с. 16-21). 07 листопада 2016 року [PERSON] звернувся з заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання відповіді щодо надання роз'яснень стосовно нарахованих на його депозитному рахунку 43237 грн., замість 62000 грн. Відповідно до листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21.11.2016 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-20161113/515, в період з 14.03.2011 року по 14.02.2012 року на рахунок депозиту [PERSON] щомісяця надходило по 1000,00 грн. 27.02.2012 року депозитний договір № №SAMDN18000714212867 «Пенсійний накопичульний 12 місяців» від 15.02.2011 року було розірвано та [PERSON] було виплачено суму грошових коштів у розмірі 13136,09 грн. 03.03.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено новий депозитний вклад № SAMDNWFD0070510762201 «Стандарт на 12 місяців» на суму 38000,00 грн. даний договір є чинним. 21 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» зі скаргою, відповідно до якої зазначив, що ним не було подано ніякої заяви щодо розірвання договору №SAMDN18000714212867 «Пенсійний накопичульний 12 місяців» від 15.02.2011 року та не отримано ним жодних коштів у сумі 13136,09 грн. Відповідно до заяви від 27 лютого, рік не зазначений, [PERSON] просить розірвати договір №SAMDN18000714212867 «Пенсійний накопичульний 12 місяців» від 15.02.2011 року та виплатити належну йому суму (а.с 27). В своєї позовної заяви позивач зазначає, що дану заяву він не підписував та до відділення банку з проханням розірвати депозитний договір не звертався. На неодноразові скарги [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням про здійснення перевірки стосовно фальсифікації підпису на заяві від 27 лютого про розірвання договору та отримання ним належної суми. На всі звернення [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанк» надано відповіді, відповідно до яких за результатами перевірки, інформація викладена в скаргах [PERSON] не знайшла свого підтвердження, за результатами проведеного аналізу виписки по депозитному рахунку помилок не виявлено. Як вбачається з виписки по особовому рахунку [PERSON], на депозитний рахунок [NUMBER], внесено з дати підписання договору 30000,00 грн., поповнено на 31000,00 грн. та додано 14942,40 грн. процентів до суми вкладу. Відповідно до ч. 4 ст. 1060 ЦК України 08.03.2018 року, сума вкладу - 75942,40 грн. зарахована до вкладу «на вимогу». Зі вкладу на вимогу 10 березня 2018 року частина вкладу разом з процентами у розмірі 13797, 50 грн. перерахований на картковий рахунок позивача № [NUMBER], що підтверджується дублікатом квитанції № 20180310372996419 від 10.03.2018 року, решта суми - 62144,92 грн. зарахована на вклад № SAMDNWFD0071880559401 від 10.03.2018 року за рахунком [NUMBER], що підтверджується дублікатом квитанції № 20180310372997881 від 10.03.2018 року. 10 березня 2018 року від позивача [PERSON] до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява з фотознімком у відділенні банку, про розірвання договору № SAMDNWFD0071064992901 від 04.03.2016 року на суму 75942,42 грн. 10 березня 2018 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» приватним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № SAMDNWFD0071880559401, відповідно до якого сума вкладу складає 62144,92 грн., залишок на вкладі на 10.03.2018 року - 62144,92 грн., на строк 6 місяців до 10.09.2018 року включно. Процентна ставка по вкладу складає 15% річних. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 23.11.2018 року на рахунку № [NUMBER] [PERSON] зберігається сума вкладу у загальному розмірі - 97612,42 грн. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516. Згідно п. 1.2. Положення від 03 грудня 2003 року № 516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03 грудня 2003 року № 516). Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав; у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні. При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року (№ 6-302цс16), від 11 травня 2016 року (№ 6-338цс16). За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) згідно зі ст. 610 ЦК України. Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною сьомою статті 81 ЦПК України. Згідно закріплених положень у частині третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, як визначено положеннями частини першої статті 13 ЦПК України. Позивачем належними доказами не доведено факт невиконання відповідачем зобов'язань по договорам вкладу, не надано доказів на привласнення його коштів ПАТ КБ «Приватбанк». Натомість надані відповідачем виписки по особовим рахункам підтверджують рух коштів, переказ коштів на відкриття нових депозитів та видачу залишків сум готівкою. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідженими в судовому засіданні доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованість за договором №SAMDN18000714212867 у розмірі 32560 грн. 50 коп. у зв'язку з недоведеністю позивачем заявленої вимоги. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь [PERSON] у розмірі 30000 грн. 00 коп., суд приходить до наступного. На підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди позивачем надано виписки з медичної книжки, в якій вбачається, що позивачу було призначено медикаментозне лікування (а.с. 98-101). Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність з боку відповідача неправомірних дій щодо позивача, недоведеність позивачем спричинення йому моральної шкоди, відповідно й відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди. Судові витрати пов'язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача у відповідності до приписів ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed