Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про те, що 25 лютого 2014 року вони зверталися до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з відповідача [PERSON] Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2014 року відповідно до п. 2 ч. 3, ч. 4 ст. 100 ЦПК України було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу, так як із поданих документів вбачається спір про право, тому вони вимушені звернутися до суду з цим позовом. Відповідач [PERSON] на підставі договору дарування є власником квартири [ADDRESS]. Вказаний будинок належить Уманській міській раді і перебуває у державному житловому фонді та знаходиться на обслуговуванні відповідача. У відповідності до рішення виконкому Уманської міської ради від 27 липня 2006 року за № 369 Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 1 є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій державного житлового фонду. Згідно особового рахунку № 11693 відповідач є споживачем, який одержує житлово-комунальні послуги, якому позивач, як виконавець послуг, надав їх у повному обсязі. Свої зобов'язання позивач виконав своєчасно і сумлінно, із зауваженнями та претензіями відповідач до позивача не звертався. У відповідності до вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Виконавець, у свою чергу, має підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором. Обов'язок власника квартири укласти договір та оплачувати надані послуги також передбачено Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року та п. 3 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Форма і зміст типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року. Умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і регулювати свої відносини на власний розсуд. Вважають, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача від укладання договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України, ст.ст. 19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». 21 грудня 2010 року позивачем було направлено відповідачу проект договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у відповідності до Типового договору, з відповідними додатками для розгляду в установлений законом строк та для підписання. Цей факт підтверджується супровідним листом за вих. № 1811 від 20 грудня 2010 року та підтвердженням порятованого зв'язку. Відповідач такий договір з позивачем не уклав. Цей спір був розглянутий в судовому порядку та позивачу було відмовлено у позовних вимогах щодо зобов'язання споживача укласти договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та роз'яснено, що в разі невизнання споживачем прав виконавця послуг на укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору. У відповідності до ст. 66 ЖК України, ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Рішенням Уманської міської ради від 25 вересня 2008 року затверджено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій комунальної власності для населення та підприємств, установи та організацій з переліком основних послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій. Позивач на підставі рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 28 липня 2011 року вивів із тарифу послугу вивезення побутових відходів, що призвело до зменшення тарифу. Відповідно до довідки заборгованості станом на 01 лютого 2014 року відповідач не сплачує за надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 3894 гривні 19 копійок. У відповідності до вимог чинного законодавства споживач зобов'язаний вносити щомісяця, не пізніше 10 числа наступного місяця, на відповідний рахунок виконавця плату за комунальні послуги по затвердженим в установленому порядку тарифам. Саме на відповідача покладений обов'язок оплати за житлово-комунальні послуги та несплата за надані послуги є відвертим порушенням чинного законодавства та прав позивача, як виконавця житлово-комунальних послуг. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням вчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги та погасити виниклу заборгованість, проте відповідач на звернення не реагує, добровільно не вживає заходів направлених на повне погашення заборгованості перед позивачем, що спричиняє підприємству збитки і ставить в тяжке фінансове становище, не дає змоги забезпечувати схоронність житлового фонду і належне його використання, обслуговування. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Уманського КП «ВЖ РЕУ № 1» заборгованість по оплаті за надання житлово-комунальних послуг в сумі 3894 гривні 19 копійок та судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. Представник позивача Волощук Л.В. в судовому засіданні в повному об'ємі підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач є власником квартири в багатоквартирному будинку і згідно особового рахунку є споживачем, який одержує житлово-комунальні послуги в повному об'ємі, але ухиляється від їх оплати. Оскільки відповідач добровільно відмовляється погасити виниклу заборгованість, вони вимушені звернутися до суду з вказаним позовом, який просить задоволити в повному об'ємі. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з'являлася, про розгляд справи повідомлена своєчасно, в установленому порядку, про причини своєї неявки суд не повідомляла, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд, відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст.ст. 14, 16 вищевказаного закону ціни (тарифи) на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених законом. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку чи споруди. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця. Судом встановлено, що позивач фактично надає послуги з обслуговування внутрішньо будинкових систем, здійснює поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньо будинкових систем та елементів зовнішнього опорядження, обслуговування домових вентиляційних каналів, прибирання прибудинкової території, освітлення місць загального користування, підкачування води і аварійне обслуговування тощо. Згідно довідки № 1067 від 21 жовтня 2014 року відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], тому фактично отримує житлово-комунальні послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій. З наведеного вбачається, що між позивачем та відповідачами склалися правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються ЦК України, ЖК України та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не сплачує плату за користування цими послугами. Таке відношення до виконання зобов'язань щодо оплати за надані послуги не в повній мірі узгоджується із нормами ЖК України, зокрема ст.ст. 9, 10, 66-68 ЖК України, які визначають права та обов'язки сторін щодо оплати комунальних послуг та встановлених і затверджених тарифів. При цьому, суд зазначає, що своєчасна та в повному обсязі оплата комунальних послуг це не право, а обов'язок громадян, які проживають в будинку та користуються послугами відповідних служб. Позивачем надано розрахунок вартості наданих послуг, згідно якого заборгованість [PERSON] станом на 01 лютого 2014 року становить 3984 гривні 15 копійок. В наданих письмових доказах також вказані правові підстави щодо встановлення вартості житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, що випливає з рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 369 від 27 липня 2006 року, № 3.3-35/5 від 25 вересня 2008 року, № 349 від 28 липня 2011 року. Згідно супровідного листа-повідомлення вих. № 1811 від 20.12.2010 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено примірники договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Також, суд має зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У разі, коли жиле приміщення належить особі на праві власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Свобода договору, закріплена у статтях 6, 627 ЦК України, що полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України 10.10.2012 року при розгляді справи № 6-110цс12, і ця правова позиція є обов'язковою для всіх судів України. Відповідно до ст.ст. 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на підставі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тобто, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачами не є підставою для несплати за отримані послуги, оскільки ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» покладає обов'язок укласти такий договір як на виконавця цих послуг, так і на споживача. Статтею 18 цього Закону визначено порядок оформлення претензій споживачів до виконавців цих послуг, який передбачає, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Судом встановлено, що відповідач не звертався до позивача з такими претензіями чи актами щодо ненадання чи неналежного надання останнім певних видів житлово-комунальних послуг, тому суд вважає, що зазначена позивачем плата за послуги має бути відшкодована відповідачем. Судом встановлено, що відповідач як власник квартири [ADDRESS] є споживачем комунальних послуг, наданих позивачем, однак несвоєчасно вносить плату за отримані послуги та, у зв'язку з цим має заборгованість в розмірі 3894 гривні 19 копійок. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, особа може звернутися за захистом свого порушеного цивільного права в межах трьох річного строку позовної давності. Оскільки позивач, звернувся за захистом свого порушеного права за період більш ніж три роки, то суд задовольняє вимоги позивача в межах строку позовної давності за період з 01 лютого 2011 року по 01 лютого 2014 року в сумі 2741 гривня 95 копійок, оскільки суд не знаходить підстав для поновлення позивачу строку позовної давності. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок, який також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved