overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником кв.134 в будинку №12, що знаходиться по вул.Дорофєєва в м.Херсоні. Разом з тим, колишнім власником зареєстровані відповідачі, які не проживають за вказаною адресою. У звязку з наведеним неодноразово уточнюючи, остаточно просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме відповідача та її неповнолітніх дітей, кв.134 в будинку №12, що знаходиться по вул.Дорофєєва в м.Херсоні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених в позові, які просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей позовні вимоги не визнала. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що відповідно до рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 28.10.2014р. позивач є власником кв.134 в будинку №12, що знаходиться по вул.Дорофєєва в м.Херсоні, яке зареєстроване 22.06.2016р. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідачі залишаються зареєстрованими колишнім власником, за вищевказаною адресою, однак за даною адресою не проживають, відповідно до акту ПП «Жилсервісс» та довідки ПП «Жилсервісс». Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником зазначеної квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником кватири [ADDRESS] в якому зареєстрована [PERSON] З 2009 року відповідачка не проживає в даній квартирі, її реєстрація носить формальний характер а тому він вимушений звернутись до суду та просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням житловим привішенням квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] згідно ордеру на житлове приміщення №17 від 30 серпня 2004 року видане на підставі розпорядження №527/1-р від 22 липня 2004 року. (а.с. 4) [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, однак з 2004 року не проживає у спірному будинку, що підтверджується письмовими свідченнями [PERSON] та [PERSON]. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 156, 158 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно положень ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Таким чином, відповідачка втратила право користування будинком, оскільки таке право було надано йому попереднім власником зазначено будинку внаслідок його відсутності більше ніж 6 місяців без поважних причин за вказаною адресою. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що він перебував з [PERSON], у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010 року. 22.01.2013 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона. У шлюбі у них народилась донька - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним та перебуває на повному його утримані. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 310,00 грн., щомісячно з моменту звернення та до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала просила в задоволенні відмовити за необґрунтованістю. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає задоволенню з наступного: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010 року. 22.01.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона по цивільній справі №2110/9218/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу . У шлюбі у них народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 28.10.2013 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком - позивачем по справі, з яким вона проживає іна даний час та знаходиться на повному його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.04.1981 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На протязі трьох років разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Сімейне життя не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на життя. Спору майнового характеру між ними немає, тому просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена у встановленому порядку, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, оскільки по справі надано достатньо доказів, що підтверджують позовні вимоги. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що 10.04.1981 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва було зареєстровано шлюб між сторонами, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], актовий запис № 792. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї. Основна причина розпаду сім'ї це різні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові і довіри один до одного. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Отже, приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що його батькам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Так, згідно заповіту від 26.05.2010 року, [PERSON] заповіла належну їй 1/2 частину квартири [ADDRESS] [PERSON] Оскільки частки співвласників у праві власності не визначено, він позбавлений можливості оформити право на спадщину після смерті матері [PERSON] У звязку з цим, просить визначити ідеальні частки співвласників квартири, встановивши, що їм належить на праві власності по 1/2 його частки. Позивач та представник відповідача в судове засідання не зявились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа в судове засідання також не зявилась, що на думку суду не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що його батькам, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (свідоцтво про право власності від 15.11.1995 року, видане на підставі розпорядження (Держплемзавод «Чумаки» від 25.07.1995 р.№80, зареєстровано в Новомосковському БТІ 15.11.1995 року за №303-3., що підтверджується довідкою Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» вих..871, від 06.07.2016 року. 04.09.2012 року співвласник [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії 1-КИ №695685, видане повторно 22.06.2016 року Дніпропетровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області). Так, згідно заповіту від 26.05.2010 року, посвідченого секретарем виконкому Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області [PERSON] за реєстраційним номером 202, [PERSON] заповіла належну їй 1/2 частину квартири [ADDRESS] [PERSON] Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, для оформлення права на спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак, постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори від 20.07.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки не підтверджується належність їй спадкового майна, а саме: частки квартири №13, що знаходиться в с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул. Шкільна, в будинку №1, Отже, позивач позбавлений можливості належним чином оформити свої спадкові права на вищезазначене нерухоме майно. Відповідно до ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Право спільної сумісної власності внаслідок такого поділу припиняється. Таким чином, вимоги позивача про визначення ідеальних часток в нерухомому майні відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. При цьому зазначив, що [INFO] помер [PERSON], і після його смерті відкрилась спадщина на [ADDRESS]. Як вказує позивач [PERSON], вона повідомила відповідача [PERSON] про свій намір звернутись до нотаріуса щодо прийняття спадщини, але останній повідомив, що батько за життя склав заповіт, і яким заповів частину квартири лише відповідачу - брату позивача. У подальшому з'ясувавши, що відповідач ввів в оману позивача щодо заповіту, вона 17.04.2015 р. звернулась до нотаріальної контори щодо вступу у спадщину. Тому просить суд визначити додатковий строк для подання до 11 Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явився та спочатку не визнав даний позов, а подальшому погодився із ним. Представник 3 особи - Головне управління юстиції у м. Києві так і не з'явився, надіслав свою заяву. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком позивача та відповідача. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як з'ясовано судом, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно - [ADDRESS]. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкодавця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Як з'ясовано судом, позивач повідомила відповідача [PERSON] про свій намір звернутись до нотаріуса щодо прийняття спадщини 17.04.2015 р., але останній повідомив, що батько за життя склав заповіт, і яким заповів частину квартири лише відповідачу - брату позивача., і їй було повідомлено, що 17.04.2015 р. було заведено спадкову справу по спадщині після смерті [PERSON] та було відмовлено через те, що позивачем було пропущено 6-місячний строк для прийняття спадщини. Тому суд з'ясувавши у сі обставини у їх сукупності вважає, що позивач пропустив строк звернення до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини із поважних причин, і дана причина є поважною для суду та встановлює позивачу строк у 1 місяць, таким чином задовольняючи її позов частково. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. При цьому зазначив, що [INFO]. помер батько позивача - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на майно - [ADDRESS]. Як вказує позивач, він звернувся до 17 Київської державної нотаріальної контори, але у прийнятті заяви йому було відмовлено в зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини 6 місяців. При цьому позивачу було роз'яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Тому просить суд визначити для нього додатковий строк тривалістю в 3 міс. з моменту набрання чинності даним рішенням. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO]. помер батько позивача [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на майно - [ADDRESS]. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкодавця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Як з'ясовано судом, позивач (зі слів представника позивача) не спілкувався із своїм батьком, а тому випадково з'ясував, що останній помер півроку назад. При цьому лише 07.04.2015 р. позивач зміг звернутись до 11 Київської державної нотаріальної контори, але у прийнятті заяви йому було відмовлено в зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини 6 місяців. Таким чином суд з'ясувавши усі обставини у їх сукупності вважає, що позивач [PERSON] пропустив строк звернення до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини тільки із особистих неприязнених стосунків із своїм батьком, і дана причина є поважною для суду, а тому суд встановлює позивачу строк у 1 міс., таким чином частково задовольняючи його позов. Також суд вважає за доцільне достягнути із позивача суму судового збору 243,60 грн., як доплачену у відповідності до законодавства. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. При цьому зазначив, що [INFO] померла [PERSON], яка була зареєстрована та постійно мешкала у [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, яке остання заповідала позивачу згідно заповіту, посвідченого 5 Київською нотаріальною конторою 07.04.2010 р. за реєстровим №7-410. Як вказує позивач нею було пропущено строк прийняття спадщини, оскільки на момент смерті спадкодавця [PERSON], позивач фактично мешкала у [ADDRESS], і тому не могла знати про смерть спадкодавця [PERSON] Позивач дізнавшись про смерть [PERSON] звернулась до 11 Київської державної нотаріальної контори, і їй було повідомлено, що 16.05.2013 р. було заведено спадкову справу по спадщині після смерті [PERSON] Тому просить суд визначити для позивача додатковий строк тривалістю у 3 міс. для подання до 11 Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надіслав свою письмову заяву. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка була зареєстрована та постійно мешкала у [ADDRESS]. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як з'ясовано судом, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке остання заповідала позивачу [PERSON], яка не є родичкою померлої, згідно заповіту, посвідченого 5 Київською нотаріальною конторою 07.04.2010 р. за реєстровим №7-410 (а.с. 3). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкодавця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Як з'ясовано судом, позивач дізнавшись про смерть [PERSON] у жовтні 2013 р. звернулась до 11 Київської державної нотаріальної контори, і їй було повідомлено, що 16.05.2013 р. було заведено спадкову справу по спадщині після смерті [PERSON] та було відмовлено через те, що позивачем було пропущено 6-місячний строк для прийняття спадщини. Тому суд з'ясувавши у сі обставини у їх сукупності вважає, що позивач пропустив строк звернення до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини із поважних причин, і дана причина є поважною для суду та встановлює позивачу строк у 1 місяць, таким чином задовольняючи її позов частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, просить суд в изнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 27 в м. Рівне по вулиці Черняка , будинок 18 шляхом зняття його з реєстраційного обліку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги та їх обгрунтування підтримав повністю, просив позов задовольнити. Третя особа [PERSON] суду вказала, що [PERSON] у квартирі не проживає понад 4 роки, цінні речі також відсутні . Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 225 Цивільного процесуального кодексу України з винесенням заочного рішення по справі. Суд, заслухавши поясненя позивача, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до будинкової книги на вказану квартиру у квартирі зареєстрований з 20 лютого 2007 року [PERSON]. Відповідно до актів складених комісією затверджених начальником ЖКП «Перспективне» від 17 листопада 2014 року, 16 січня 2015 року, 16 березня 2015 року громадянин [PERSON] з 2012 року не проживає в квартирі, його особистих речей на час перевірки в квартирі [ADDRESS] не має. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи всі обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved