Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ПП «Мережа-Сервіс Львів» на його користь грошових коштів сплачених за придбання товару в розмірі 20,95 гривень; про стягнення з відповідача ПрАТ «Концерн Хлібпром» на його користь грошових коштів у розмірі 16550 гривень, з яких: 6550 гривень - відшкодування вартості стоматологічних послуг та 10000 гривень - відшкодування моральної шкоди; про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Позов мотивує тим, що 4 вересня 2020 року придбав у відповідача ПП «Мережа-Сервіс Львів» в магазині «Близенько» 044, який розташований за адресою м. Львів, вул. Пекарська, 14, дві буханки хліба ТМ «AGROLA», «Заварний хліб Львівський з родзинками» вагою 400 грам, в поліетиленовій упаковці, вартістю 20,95 гривень кожна на загальну суму 41,99 гривень. На упаковці вказано виробником хліба ПрАТ «Концерн Хлібпром». Цього ж дня вдома розпакувавши одну з упаковок хліба, почав його споживати. Споживаючи одну зі скибок хліба, надкусивши її кусок, несподівано відчув твердий предмет, який був у хлібі, розмірами приблизно 1х0,7 см, коричнево-жовтого кольору, надзвичайно твердої консенстенції, внаслідок чого в нього тріснув та розкришився верхній правий зуб (16). 7 вересня 2020 року звернувся у стоматологічну клініку ФОП [PERSON] з метою отримання комплексних стоматологічних послуг. Лікування тривало до 5 жовтня 2020 року та вартість такого склала 6550 гривень. Вказує, що зазнав як матеріальної шкоди так і моральної шкоди, оскільки зазнав ушкодження зуба від неналежної якості придбаного товару, змушений був проходити лікування. При зверненні до відповідачів з претензіями, від ПП «Мережа-Сервіс Львів» відповіді не отримав, а від ПрАТ «Концерн Хлібпром» отримав лист-відповідь № 609/01 від 9 грудня 2020 року в якому вказано, що його звернення розглянуто та ймовірних джерел стороннього потрапляння не виявлено. Ухвалою суду від 31 грудня 2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду в підготовче засідання. Протокольною ухвалою підготовчого засідання 4 березня 2021 року задоволено клопотання позивача про допит у якості свідка [PERSON] та про огляд у судовому засіданні речового доказу. 9 березня 2021 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача ПрАТ «Концерн Хлібпром» - адвоката Рустамової Н.Р., що діє на підставі довіреності від 26 січня 2021 року, на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Вважає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що підтверджували б позовні вимоги. Немає підстав вважати, що існує причинно-наслідковий зв`язок між споживанням позивачем хліба ТМ «AGROLA», «Заварний хліб Львівський з родзинками» вагою 400 грам і тим, що в нього тріснув і розкришився верхній правий зуб (16), як відсутні докази здоров`я зубів позивача до споживання хліба. На думку вказаного відповідача у відповідності до положень ст. 6 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» потерпілий повинен довести: наявність шкоди; наявність дефекту в продукції; наявність причинно-наслідкового зв`язку між дефектом в продукції та шкодую, що позивачем зроблено не було. Оскільки на думку зазначеного відповідача відсутні підстави вважати, що позивачу завдано шкоду споживанням хліба, а тому відсутні підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 24 березня 2021 року позивачем подано відповідь на відзив відповідно до якої зазначає, що доказом купівлі хліба є долучена до позову копія фіскального чека та упаковка хліба. Обставини заподіяння шкоди може підтвердити свідок [PERSON] , який був присутнім при розпакуванні купленого хліба, при його споживанні та виявлені у хлібі стороннього предмета, а також заподіяння позивачу шкоди. Вартість стоматологічних послуг склала 6550 гривень, що стверджується копією товарного чека та актом виконаних робіт. Тому просить позов задовольнити. Також 24 березня 2021 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача ПП «Мережа-Сервіс Львів» на його користь грошові кошти сплачені за придбання товару в розмірі 20,95 гривень; стягнути з відповідача ПрАТ «Концерн Хлібпром» на його користь грошові кошти у розмірі 21550 гривень, з яких: 6550 гривень - відшкодування вартості стоматологічних послуг та 15000 гривень - відшкодування моральної шкоди; а також стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Протокольною ухвалою підготовчого засідання 24 березня 2021 року заяву про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду. 14 квітня 2021 року представником відповідача ПрАТ «Концерн Хлібпром» Рустамовою Н.Р. подано заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки надана позивачем копія панорамного рентгенівського знімку ротової порожнини зроблена ще у 2019 році. З наданої копії сторінки медичної картки у графі «Зуб» вбачається діагноз з яким позивач звернувся до лікаря, а саме Хр. Р 16з - тобто хронічний (не гострий) періодонтит 16-ого зуба та не вказано, що позивач звернувся з травмою зуба. Періодонтит - це запалення кореневої оболонки зубів (періодонта) і прилеглих до неї тканин. А тому відсутні докази зломаного зуба та понесених витрат на його лікування. Так само як відсутні докази спричинення позивачу моральної шкоди. Ухвалою суду 5 травня 2021 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні 10 червня 2021 року позивач позов підтримав з мотивів викладених в ньому та у відповіді на відзив і в заяві про збільшення позовних вимог, просив позов задовольнити з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог. В судовому засіданні 10 червня 2021 року представник відповідача ПрАТ «Концерн Хлібпром» Рустамова Н.Р. проти задоволення позову заперечила з підстав викладених у відзиві та запереченнях на заяву про збільшення позовних вимог, просила в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні 22 червня 2021 року свідок [PERSON] пояснив, що 4 вересня 2020 року зустрівся з позивачем близько обіду та останній запропонував зайти до нього чай. Позивач придбав хліб. Будучи в позивача в дома, був свідком як він вкусив кусок хліба, почувся хрускіт, позивач скривився від болю та в подальшому виявилось, що в хлібі був сторонній предмет, що призвів до ушкодження зуба позивача, а саме зуб тріснув. Позивач витяг з рота кусок зуба і сторонній предмет (а.с. 33), який був свідком впізнаний в судовому засіданні при пред`явленні такого для огляду, як такий, що було позивачем вийнято з рота 4 вересня 2020 року після споживання хліба. Ухвалою суду 22 червня 2021 року витребувано в суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] інформацію про те, який саме діагноз (діагнози) були встановлені [PERSON] з 9 вересня 2020 року по 5 жовтня 2020 року та у зв`язку з чим. Витребовувана інформація на адресу суду надійшла 29 червня 2021 року. В судовому засіданні 30 серпня 2021 року позивачем долучено до матеріалів справи докази вартості понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. Представник відповідача ПП «Мережа-Сервіс Львів» в жодне з трьох судових засідань не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце їх проведення, відзиву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності зазначеного представника відповідача, відносно чого інші учасники процесу не заперечили. Заслухавши пояснення сторін у справі, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення свідка та дослідивши речовий доказ, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що позивач 4 вересня 2020 року придбав у відповідача ПП «Мережа-Сервіс Львів» в магазині «Близенько» 044, який розташований за адресою [ADDRESS] , дві буханки хліба ТМ «AGROLA», «Заварний хліб Львівський з родзинками» вагою 400 грам, в поліетиленовій упаковці, вартістю 20,95 гривень кожна на загальну суму 41,99 гривень, що стверджується копією фіскального чека від 4 вересня 2020 року (а.с. 5). З копії упаковки буханки хліба ТМ «AGROLA», «Заварний хліб Львівський з родзинками» вагою 400 грам вбачається, що виробником хліба вказано ПрАТ «Концерн Хлібпром» (а.с. 5). З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні 22 червня 2021 року вбачається, що позивач споживаючи хліб в його присутності, відкусив від скибки хліба кусок хліба, внаслідок чого почувся хрускіт, позивач скривився від болю, витяг з рота невідомий сторонній предмет, який свідок впізнав в судовому засіданні при пред`явлені йому такого, та кусок зуба. Позивач отримав стоматологічні послуги у ФОП [PERSON] , який має відповідну ліцензію серії АВ № 539578 від 11 червня 2010 року та є зареєстрованим як фізична особа підприємець (а.с. 6). На виконання ухвали суду про витребування доказів [PERSON] листом від 24 червня 2021 року повідомив, що при зверненні та лікуванні (в період з 9 вересня по 5 жовтня 2020 року) [PERSON] було встановлено діагноз: гострий пульпіт, ускладений періодонтитом; об`єктивно виявлено: руйнування коронкової частини 16з. Зі слів пацієнта: після накушування на 16 зуб твердого предмета. З представленої позивачем копії панорамного рентгенівського знімку ротової порожнини [PERSON] № 01ХР від 11 квітня 2019 року вбачається, що коронкова частина 16 зуба присутня. Таким чином, суд вважає встановленими факт придбання позивачем харчового продукту, який виготовляється відповідачем ПрАТ «Концерн Хлібпром». Внаслідок споживання непридатного харчового продукту, позивачу було спричинено шкоду, а саме пошкоджено 16 зуб, внаслідок чого він повинен був отримати стоматологічні послуги. Суд вважає, що дані обставини підтверджуються описаними вище доказами та показами свідка, яким суд на дає віри, оскільки такі є логічними, послідовними та не містять суперечностей. У відповідності до пункту 27 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» терміни «харчовий продукт», «непридатний харчовий продукт» вживаються у значенні, наведеному в Законі України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів». Пункт 92 статті 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» визначає харчовий продукт як речовину або продукт (неперероблений, частково перероблений або перероблений), призначені для споживання людиною. До харчових продуктів належать напої (в тому числі вода питна), жувальна гумка та будь-яка інша речовина, що спеціально включена до харчового продукту під час виробництва, підготовки або обробки. Згідно з пунктом 48 зазначеної вище статті Закону непридатний харчовий продукт - харчовий продукт, який містить сторонні речовини та/або предмети, пошкоджений в інший спосіб та/або зіпсований у результаті механічних, та/або хімічних, та/або мікробних факторів. Відповідно до частини 8 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі придбання споживачем непридатного харчового продукту продавець зобов`язаний замінити його на харчовий продукт, який є придатним до споживання, або повернути споживачеві сплачені ним кошти. Розрахунки із споживачем у такому разі проводяться в порядку, передбаченому абзацом третім частини сьомої цієї статті. Абзац третій частини сьомої зазначеної вище статті визначає, що при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Частина 1 статті 14 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що, споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров`я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоди його майну. Стаття 16 зазначеного вище Закону встановлює, що шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до статті 711 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недолік, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції, відповідає її виробник. У відповідності до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членом її сім`ї, близьких родичів. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно із приписами частиною першою статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, сторонньою догляду тощо. Враховуючи те, що позивачу спричинена шкода внаслідок споживання непридатного продукту, а тому з ПП «Мережа-Сервіс Львів» підлягає стягненню в користь позивача вартість купленого ним хліба в розмірі 20,95 гривень. Крім того, оскільки шкода позивачу спричинена внаслідок споживання ним непридатної продукції, яку виготовив ПрАТ «Концерн Хлібпром», а тому суд вважає, що вказане акціонерне товариство є відповідальним за завдану внаслідок недоліків продукції майнову та моральну шкоду. Відтак з вказаного вище відповідача слід стягнути в користь позивача 6550 гривень вартості стоматологічних послуг. За правилами частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи описане, суд вважає, що з ПрАТ «Концерн Хлібпром» в користь позивача слід стягнути 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач купуючи хліб вправі розраховувати на належну його якість та безпеку для свого здоров`я, споживання непридатного хліба призвело до ушкодження зуба, що спричинило позивачу як фізичну біль, так і необхідність докладати зусиль для відновлення пошкодженого зуба, витрачати час і кошти для цього, змінювати звичний графік побуту та життя. На думку суду зазначений розмір в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості. Відтак, суд приходить до переконання про задоволення позову частково. Суд не бере до уваги заперечення сторони відповідача ПрАТ «Концерн Хлібпром» щодо відсутності доказів стану здоров`я зубів позивача до 4 вересня 2020 року, оскільки позивачем надано копію панорамного рентгенівського знімку ротової порожнини від 11 квітня 2019 року, з якої вбачається наявність коронкової частини 16 зуба. Суд вважає, що даний доказ є належним і допустимим в підтвердження факту стану зазначеного зуба, оскільки позивач надав останній наявний доказ щодо стану здоров`я його зубів, оскільки панорамні рентгенівські знімки ротової порожнини робляться по мірі необхідності встановлення наявності в пацієнта пошкоджених (хворих) зубів, а не є обов`язком особи збирати заздалегідь будь-які докази належного стану її здоров`я. Також суд вважає, що позивач довів наявність заподіяної йому шкоди, наявність дефекту в продукції відповідача ПрАТ «Концерн Хлібпром»; наявність причинно-наслідкового зв`язку між дефектом в продукції та шкодую, що стверджується описаними вище доказами, яким суд надав віри, а тому доводи вказаного відповідача в цій частині також не можуть бути взяті судом до уваги. Суд також звертає увагу, що позивачем було надано сторонній предмет, який був виявлений в купленому хлібі та який пошкодив його зуб. Позивач показами свідка підтвердив факт і обставини заподіяння йому шкоди, довів обставини придбання ним хліба та хто є його виробником, тобто як слабша сторона правовідносин, як споживач, вчинив всі можливі дії для надання доказів спричинення йому шкоди та докази понесених витрат на усунення заподіяної шкоди. Крім того, звертався до відповідачів в позасудовому порядку з претензія про врегулювання спору, про що надано відповідні копії претензій та докази скерування їх відповідачам, однак спір в позасудовому порядку вирішено не було. В свою чергу відповідачі не скористались своїм правом на подання доказів на спростування тверджень позивача. Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами в заявах по суті справи, а також в судовому засіданні доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу, позивачем надано договір від 15 грудня 2020 року укладений з адвокатом Співаком В.Р., акт здачі-прийняття послуг згідно зазначеного вище договору з детальним описом часу затраченого на надання правової допомоги, а також платіжне доручення про оплату вказаних послуг на суму 7950 гривень. Визначаючи загальну суму судових витрат, які підлягають стягненню з відповідачів в користь позивача, суд враховує, що позивач на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору. Позивачем заявлено позовні вимоги до відповідачів на загальну суму 21570,95 гривень, з яких 20,95 гривень - стягнення з ПП «Мережа-Сервіс Львів», 21550 гривень - стягнення з ПрАТ «Концерн Хлібпром». Таким чином, загальна сума судового збору при зверненні до суду повинна була становити у відповідності до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» 908 гривень. Суд прийшов до переконання про підставність позовних вимог про стягнення з ПП «Мережа-Сервіс Львів» 20,95 гривень, а з ПрАТ «Концерн Хлібпром» - 6550 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 16550 гривень. Таким чином загальна сума задоволених позовних вимог становить 16570,95 гривень, що в свою чергу становить 76,82 % від первісних позовних вимог, тобто підлягає стягненню з відповідачів в користь позивача 697,53 гривень судового збору та 6107,19 гривень витрат на правову допомогу. При цьому, суду слід розділи вказані витрати пропорційно до задоволених вимог про стягнення з відповідачів матеріальної та моральної шкоди. Оскільки з відповідача ПрАТ «Концерн Хлібпром» підлягає стягненню 99,87 % від суми задоволених позовних вимог, а тому у вказаній пропорції з зазначеного відповідача слід стягнути судові витрати, що складаються з 696,62 гривень судового збору та 6099,25 гривень витрат на правничу допомогу, а решту з відповідача ПП «Мережа-Сервіс Львів», а саме 0,91 гривень - судового збору, 7,94 гривень витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial