Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором солідарно з [PERSON] та [PERSON] , посилаючись на наступні обставини. 30.10.2008 року між позичальником, яким є [PERSON] та АТ «ПРАВЕКС-БАНК» був укладений Кредитний договір №3666-002/08Р, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 8 330,00 дол. США строком до 30.10.2018 року зі сплатою 14,99% річних. За умовами Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення оплат рівними частинами до «10» числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений Кредитним договором. У відповідності до Постанови Верховного суду України по справі 184/2576/15-ц від 28.03.2018 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] у розмірі 7209 доларів США, яка складається з: 5050 доларів США - заборгованість за кредитом; 2159 доларів США 65 центів - заборгованість за процентами. Загальний розмір заборгованості за Кредитним договором, що підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON] станом на 18.09.2020 року становить 5810,59 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2020 року становить 163 351,37 грн., з яких: - сума 3 відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 28.03.2018 року по 18.09.2020 року складає 536,45 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2020 року становить 15081,06 грн.; - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 28.03.2018 року по року складає 5274,14 дол. США, що за курсом НБУ станом на року становить 148 270,31 грн. В судовому\~засіданні представник\~позивача [PERSON] підтримала відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги АТ «Правекс Банк» задовольнити в повному обсязі і додатково зазначила про те, що відповідач, обґрунтовуючи невиконання рішення суду з 28.03.2018 року по 18.09.2020 року посилається на пошук коштів, взяття їх в позику, продажем рухомого майна. В даному випадку, обставини, на які посилається відповідач, як на причини невиконання рішення суду з 28.03.2018 року по 18.09.2020 року не звільняють його від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов`язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, виконанням зобов`язання. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. В якості забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором №3666-002/08Р від 30.10.2008 року, між Банком та [PERSON] уклали Договір поруки №3666-002/08Р від 30.10.2008 року. У зв`язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором щодо своєчасної сплати кредиту, процентів за користування кредитом та сплати штрафних санкцій, норми чинного законодавства України наділяють Банк, як Кредитора, правом вимагати від Поручителя виконання зобов`язань за Кредитним договором. Загальний розмір заборгованості за Кредитним договором, що підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON] станом на 18.09.2020 року становить 5810,59 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2020 року становить 163 351,37 грн.. В судовому\~засіданні представник\~відповідача [PERSON] \~ адвокат\~Шаврова Н.М. підтримала відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] та просить відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] за необґрунтованістю позовних вимог. Посилається на те, що 28.03.2018 року постановою Верховного суду стягнуто з [PERSON] та її матері [PERSON] за вказаним кредитним договором на користь позивача 7209 доларів США 65 центів, яка складається з заборгованості за: кредитом - 5050 доларів США; процентами - 2159 доларів США 65 центів. 11.06.2020 року представнику банку Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист, з яким він звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. разом з заявою про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2020 року. 15.09.2020 року вказаним вище приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження №63026290. 18.09.2020 року [PERSON] було здійснено повне погашення отриманих кредитних коштів. [PERSON] повністю виконала рішення суду та надала приватному виконавцю квитанцію про погашення боргу. Грошові кошти були перераховані нею на рахунок вказаного вище приватного виконавця, а він у той же день 18.09.2020 року перерахував їх на рахунок АТ «Правекс-Банк». І в той же день 18.09.2020 року приватний виконавець Макушев Є.П. постановою про закінчення виконавчого провадження закінчив виконавче провадження, припинив чинність арешту майна боржника та скасував інші заходи примусового виконання рішення, що були застосовані по відношенню до неї, як боржника у виконавчому провадженні. Для того, щоб відразу і повністю погасити усю заборгованість перед позивачем та виконати рішення Верховного Суду, [PERSON] довелось додати зусилля, здійснити відчуження свого рухомого майна та взяти ще грошові кошти в борг у третіх осіб. Після чого вона вважала, що повністю виконала свої зобов`язання перед позивачем і не затягувала виконання рішення суду на декілька років. Але як виявилося, її одночасно повне виконання своїх зобов`язань перед і банком пішло їй тільки на шкоду, оскільки позивач вирішив стягнути з неї додаткові кошти, посилаючись на зазначений кредитній договір. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] нарахованих ним 3% річних та пені за вказаним кредитним договором від 30.10.20008 року в порядку ст.\~625\~ЦК України за період, який знаходиться за межами дії кредитного договору, а саме за період з 28.03.2018 року (день винесення постанови Верховним судом) по 18.09.2020 року (день повного погашення заборгованості за кредитним договором) на загальну суму 5810,59 доларів США, яка складається з 536,45 дол. США - сума 3% річних за користування грошовими коштами в зазначений період та 5274,14 дол. США - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором. Що стосується нарахованої позивачем неустойки (пені), відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти\~річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, стаття 625 ЦК України не передбачає такого виду відповідальності за порушення грошового зобов`язання, як пеня. Неустойка - це один із видів забезпечення виконання зобов`язань, що застосовується у випадках будь-яких порушень. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Вважає, що позивач намагається безпідставно стягнути з неї надмірні грошові суми як неустойку (пеню), таким чином, перетворюючи її дійсне правове призначення із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання на несправедливо непомірний тягар та споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 30.10.2008 року між позичальником, яким є [PERSON] та АТ «ПРАВЕКС-БАНК» був укладений Кредитний договір №3666-002/08Р, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 8 330,00 дол. США строком до 30.10.2018 року зі сплатою 14,99% річних. За умовами Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення оплат рівними частинами до «10» числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений Кредитним договором. Згідно п. 2.1. Кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі коштів із каси Банку, Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитними договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 8330,00 дол. США. У відповідності до Постанови Верховного суду України по справі 184/2576/15-ц від 28.03.2018 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] у розмірі 7209 доларів США, яка складається з: 5050 доларів США - заборгованість за кредитом; 2159 доларів США 65 центів - заборгованість за процентами. Загальний розмір заборгованості за Кредитним договором, що підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON] станом на 18.09.2020 року становить 5810,59 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2020 року становить 163 351,37 грн., з яких: - сума 3 відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 28.03.2018 року по 18.09.2020 року складає 536,45 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2020 року становить 15081,06 грн.; - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 28.03.2018 року по року складає 5274,14 дол. США, що за курсом НБУ станом на року становить 148 270,31 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконаний, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст.\~599\~ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов`язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч.1, 2 ст.551 ЦК України). В якості забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором №3666-002/08Р від 30.10.2008 року між Банком та [PERSON] уклали Договір поруки №3666-002/08Р від 30.10.2008 року. За умовами вказаного Договору поруки, Поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (п. 1.1. Договору поруки). Пунктом 1.3. Договору поруки передбачено, що Поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов`язання Позичальника, що може виникнути у майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення Позичальником та Кредитором змін та доповнень до Кредитного договору, або у випадку внесення змін до Кредитного договору та/або цього Договору Кредитором в односторонньому порядку. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на те, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст.554 ЦК України); поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов`язань боржником, оскільки вони перебувають у самостійних договірних відносинах, банк має право вимагати виконання обов`язку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За умовами Договору поруки, що визначені у п. 2.1., у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором, Поручитель зобов`язується виконати за нього зобов`язання перед Банком на умовах, у порядку та у строки, встановлені Кредитним договором, зазначеним у пункті 1.1. даного Договору, із змінами та доповненнями до нього. Отже, у зв`язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором щодо своєчасної сплати кредиту, процентів за користування кредитом та сплати штрафних санкцій, норми чинного законодавства України наділяють Банк, як Кредитора, правом вимагати від Поручителя виконання зобов`язань за Кредитним договором. Оцінивши подані до суду докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти\~річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, стаття 625 ЦК України не передбачає такого виду відповідальності за порушення грошового зобов`язання, як пеня. Неустойка - це один із видів забезпечення виконання зобов`язань, що застосовується у випадках будь-яких порушень. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). У п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Після ухвалення Верховним судом постанови про стягнення з нас заборгованості за вказаним кредитним договором, то нарахування неустойки (пені) поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, на що неодноразово звертав увагу Верховний суд в своїх правових позиціях по даній категорії справ. Верховний Суд неодноразово зазначав, що із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносин сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, пені, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Крім того, існує правова позиція Верховного Суду щодо строку, в межах якого можливе стягнення неустойки (пені, штрафу). Верховний суд у справі №6-474цс16 від зазначив наступне: «Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою». За таких обставин суд вважає, що позивач намагається безпідставно стягнути з відповідачів надмірні грошові суми як неустойку (пеню). Відтак, вимога позивача щодо стягнення з відповідачів пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 28.03.2018 року по року, що складає 5274,14 дол. США, що за курсом НБУ станом на року становить 148 270,31 грн. підлягає відмові в задоволенні та зазначена пеня повинна бути списана банком в силу вимог ст.625 ЦК України. Суд дає критичну оцінку доводам відповідача, викладеними ним у відзиві на позовну заяву, в частині стягнення 3% річних за користування грошовими коштами по кредитному договору №3666-002/08Р від 30.10.2008 року\~за період з 28.03.2018 року по 18.09.2020 року в розмірі 536,45 доларів США, оскільки вони є безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями представника позивача, наданими ним належними та достовірними письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. У зв`язку із викладеним, для забезпечення повернення позивачу отриманого відповідачами кредиту, суд приходить до висновку про те, що вимоги банку підлягають частковому задоволенню, а з відповідачів підлягає стягненню сума 3% річних за користування грошовими коштами по кредитному договору №3666-002/08Р від 30.10.2008 року\~за період з 28.03.2018 року по 18.09.2020 року в розмірі 536,45 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2020 року становить 15081 (п`ятнадцять тисяч вісімдесят одну гривню) 06 копійок. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 226,22 грн. (15081,06 грн. : 163351,37 грн. х 2450,27 грн.) На підставі викладеного і

Outcome: partial