Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № HA0GF961521467 від 01 квітня 2013 року в розмірі 11592,64 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 01 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № HA0GF961521467, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5524,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору відповідач зобов'язався щомісячно в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, комісією, а також іншими витратами на умовах, передбачених договором. Позивач повністю виконав свої зобов'язання за договором кредиту № HA0GF961521467 від 01 квітня 2013 року та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному вказаним договором, відповідач зазначені кошти отримав, але свої зобов'язання щодо виплати коштів не виконав, в результаті чого, станом на 02 листопада 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 11592,64 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, тому суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 01 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № HA0GF961521467, який за письмовою згодою відповідача складається з заяви [PERSON] від 01 квітня 2013 року разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». Відповідно до умов кредитного договору № HA0GF961521467 від 01 квітня 2013 року, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5524,00 гривень на строк 36 місяців з 01 квітня 2013 року до 31 березня 2016 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачуючи, щомісячно позивачу у період сплати з «16» до «20» числа кожного місяця грошову суму (щомісячний платіж) в розмірі 153,73 гривень; з 21 січня 2014 року - в розмірі 208,97 гривень. За несвоєчасне погашення заборгованості відповідач зобов'язався сплатити пеню, а за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених договором, більше ніж на 90 днів - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми заборгованості. Позивач повністю виконав свої зобов'язання за договором кредиту № HA0GF961521467 від 01 квітня 2013 року та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному договором, відповідач кредит отримав але свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконав, в результаті чого станом на 02 листопада 2016 року виникла заборгованість у розмірі 11592,64 гривень з яких: -заборгованість за кредитом у розмірі 4297,95 гривень; -заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 3,50 гривень; -заборгованість за комісією за користування кредитом у розмірі 386,68 гривень; -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 5876,29 гривень -штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; -штраф (процентна складова) у розмірі 528,22 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за договором № HA0GF961521467 від 01 квітня 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № HA0GF961521467 від 01 квітня 2013 року не виконав, суд вважає що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, при цьому стягненню підлягає сума боргу за кредитом, процентами, комісією за користування кредитом та штрафи за порушення умов кредитного договору у загальному розмірі 5716,35 гривень. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача суми пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором № HA0GF961521467 від 01 квітня 2013 року в розмірі 5876,29 гривень, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов'язання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що незважаючи, на те що розмір пені визначений договором, приймаючи до уваги, що суд, стягнув з відповідача суму заборгованості за тілом кредиту, за відсотками, комісією за користування кредитом та штрафи за порушення умов кредитного договору в загальному розмірі 5716,35 гривень, сума пені у розмірі 5876,29 гривень підлягає зменшенню до розміру суми боргу за кредитом, оскільки нарахована сума неустойки є не співмірною із сумою заборгованості і перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, що визначені у п. 6 ч. 1 ст. 3; ч. 3 ст. 509 ЦК України, а саме щодо справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача, та стягує з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № HA0GF961521467 від 01 квітня 2013 року в загальному розмірі 10014,30 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на корить позивача суму судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial