Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 20 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 травня 2017 року розірвано. Під час шлюбних відносин, за спільні кошти вони придбали земельну ділянку, кадастровий номер 3222982601:01:201:0010, за адресою: Київська область, Миронівський район, село Карапиші, вулиця Червоноармійська, 17 А. Вважає, що земельна ділянка була придбана за час шлюбу, за договорам купівлі-продажу та за спільні кошти, вона є об'єктами права спільної сумісної власності, а тому він має право на отримання у власність 1/2 частини вищезазначеного майна. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. 07 березня 2018 року надіслала до суду відзив в якому просила в задоволені позову відмовити, оскільки вказану земельну ділянку вона придбала за кошти, які їй подарував батько. Нормою ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з нормою ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд має право відкласти розгляд справи в судовому засіданні лише в межах встановленого цим Кодексом строку. Строк розгляду справи встановлений ст. 210 ЦПК України, який станом на 13 серпня 2018 року закінчився, а отже суд не має можливості відкласти судове засідання на інший день. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 20 червня 2008 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК №\~356145, виданим 25 лютого 2017 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 459 (а.с. 6). Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 травня 2017 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7-9). Перебуваючи в шлюбі, а саме 15 серпня 2012 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0, 2500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Миронівський район, село Карапиші, вулиця Червоноармійська, 17 А. Вказана обставина підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №303965 від 28 грудня 2012 року, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 серпня 2012 року № 3716, та Витягом з Державного реєстру правочинів від 15 серпня 2012 року № 11704215 (а.с.18, 19). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до\~ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка набута у шлюбі, а тому це майно є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки відомостей про існування будь-якої домовленості між сторонами стосовно цього майна матеріали справи не містять, суд приходить до висновку, що частки позивача та відповідача в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку є рівними і повинні бути визначені в розмірі 1/2 частини за кожним. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач у судове засідання не зявилася, доказів, що спростовують зазначені у позовній заяві обставини, не подала. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved