Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що в жовтня 2014р. на його адресу надійшли матеріали з Дніпровського районного суду м.Херсона по цивільній справі №6255/14-ц, відповідно яких йому стало відомо, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором 2102/0807/88-008 від 30.08.2007р. який укладений між АКБ «ТАС -Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] 28.11.2012р. ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Факторинговій компанії «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу №15 свої права вимоги за зобов'язанням боржника по кредитному договору 2102/0807/88-008 від 30.08.2007р. та договору іпотеки від 30.08.2007р. Про наявність таких договорів йому стало відомо лише після отримання вище зазначених матеріалів. Спірні правочини не відповідають вимогам зазначених норм матеріального права, оскільки вони не були ним підписані та у нього відсутні оригінали кредитного договору 2102/0807/88-008 від 30.08.2007р. та договору іпотеки від 30.08.2007р. укладені від його імені та ПАТ «ТАС -Комерцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», ця обставина перешкоджає поданню заяви про призначення почеркознавчої експертизи. Просить визнати неукладеними кредитний договір 2102/0807/88-008 від 30.08.2007р. та договір іпотеки від 30.08.2007р. укладені від його імені та ПАТ «ТАС -Комерцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк». Представник позивача до початку розгляду справи по суті змінив предмет позову та просив визнати недійсними кредитний договір 2102/0807/88-008 від 30.08.2007р. та договір іпотеки від 30.08.2007р. укладені від імені позивача та ПАТ «ТАС -Комерцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк». В судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задовольнити з підстав пропуску строків позовної давності, викладених в заяві. Третя особа в судове засідання не з'явилась, однак особа, яка її заміщує надав заяву про розгляд справи без її участі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що з Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Cведбанк», а в подальшому ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та від імені [PERSON] укладений кредитний договір №2102/0807/88-088 від 30.08.2007р. про надання кредиту в сумі 125000,00доларів США на строк до 30.08.2017р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунком 12,5% річних, з цільовим призначенням на споживчі цілі. Також у якості забезпечення виконання зобов'язання щодо погашення кредиту та інших платежів передбачених кредитним договором - 30.08.2007року від імені [PERSON] з Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Cведбанк», а в подальшому ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» укладений іпотечний договір, відповідно до договору іпотекодавець передає іпотекодержателю належне йому на праві власності майно, а саме: житловий будинок №56-а, що знаходиться в м.Херсоні по вул.Кременчуцька. 28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладений договір факторингу №15 про відступлення права вимоги. Відповідно до ст.203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст.215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.216 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). Судом було призначено почеркознавчу експертизу та зобов'язано відповідача надати оригінали оспорюваних договорів, для проведення експертизи, але відповідач ухиляється від надання оригіналів, ухвалу суду не виконав, на неодноразові попередження не відреагував, а саме з 03.03.2015р. до 27.08.2015р., чим перешкоджав суду в розгляді справи і зробив неможливим проведення почеркознавчої експертизи. Виходячи з вказаних обставин судом прийнято рішення про розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи. Згідно ст. 146 ЦПК України при ухиленні особи, яка приймає участь у справі від надання експертам необхідних матеріалів, документів, якщо без цього неможливо провести експертизу суд може визнати факт для вияснення якого експертиза була призначена або відмовити в його визнанні. В зв'язку з чим, суд визнає недійсними оспорювані кредитний договір 2102/0807/88-008 від 30.08.2007р. та договір іпотеки від 30.08.2007р. Крім того, заява представника відповідача про застосування позовної давності є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не доведено, що позивачу стало раніше відомо про існування оспорюваних договорів, ніж вказує сам позивач. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки знайшли підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved