Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що він перебував у\~фактичних шлюбних\~відносинах з\~відповідачем.Під час\~спільного проживання\~у них\~народився син\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .04 листопада 2020 року Білозерським районним судом Херсонської області було видано судовий наказ за заявою [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 05.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття. На даний\~момент позивач\~хворіє та\~не може\~в повному\~обсязі сплачувати\~визначений судом\~розмір аліментів,\~а саме\~1/4\~частини заробітку\~(доходу)\~щомісячно на\~дитину.\~ [PERSON] \~вказав,\~що перебував\~на лікуванні\~у неврологічному\~відділенні для\~дітей з\~ураженням центральної\~нервової системи\~та порушення\~психіки та\~йому рекомендований\~«Д» спостереження\~лікаря психоневролога\~та педіатра\~за місцем\~проживання.Крім того, позивач за результатами районної призовної медичної комісії був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час за статтею 18 6, Наказ МОУ 402-08. З урахуванням\~вищевикладеного,\~позивач просив\~судзмінити розмір аліментів визначений судовим наказом Білозерського районного суду Херсонської області від 04 листопада 2020 року, шляхом зміни способу їх присудження та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, а саме 1200 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні: Представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні позову. Відповідач позов\~не визнала,\~надала суду\~відзив на\~позов яким\~вказала,\~що позивач\~стверджує,\~що на\~даний момент\~хворіє та\~не може\~сплачувати аліменти\~у розмірі\~1/4\~ частини\~доходу.\~При цьому,\~на підтвердження\~додає виписку\~стаціонарного хворого,\~видану КЗ\~«Херсонською дитячою\~обласною лікарнею»\~ХОР від\~30.10.2014\~про перебування\~на лікуванні\~у неврологічному\~відділенні.\~Тобто,\~даний доказ\~має давність\~у більш,\~ніж 6\~років іаж ніяк не може відображати стан здоров`я позивача на теперішній час. Таким чином, даний доказ не може відповідати критерію належності на допустимості. Крім того, з виписки вбачається, що позивач має хвороби: епізодична пароксимальна тривога, киста лівої в/ч пазухи, викривлення носової перегородки. Додому виписаний в задовільному стані. Рекомендовано курсова реабілітація 2 рази на рік. При цьому, жодної іншої, новішої, довідки не долучено, що свідчить про покращення стану позивача, адже більше він не звертався за допомогою лікарів продовж 6 років. Інвалідність позивачу не встановлено, що свідчить про його працездатність. В даному випадку саме погіршення здоров`я не відбулось, адже виписка надана задовго до народження дитини. Щодо непридатності до воєнної служби - вона не означає непрацездатність особи, тобто він має змогу працювати та утримувати власну дитину. Окрім того, позивачем не долучено жодного доказу на підтвердження саме витрат на власне здоров`я, наприклад, рецепти від лікаря, чеки на придбання ліків. Саме по собі перебування на «Д» спостереженні не свідчить про матеріальні витрати. При цьому,\~відповідач наразі\~перебуває у\~декретній відпустці,\~оскільки дитину\~такого ріку\~не приймають\~до дитячого\~садочку.\~Правом на\~утримання щодо\~матері,\~з якою\~проживає дитина\~до досягнення\~трьох років,\~передбачене ст.\~84\~СК України,\~відповідачка не\~скористалась,\~як і\~не стягує\~з позивача\~додаткові витрати\~на утримання\~дитини,\~хоча син\~є хворобливою\~дитиною.Так в\~період з\~03.12.2020\~року до\~10.12.2020\~року їх\~син перебував\~на стаціонарі\~із діагнозом:\~гострий правобічний\~гнійний середній\~отит.\~Ніякої матеріальної\~допомоги батько\~дитини на\~лікування не\~надавав.Згідно висновку\~педіатра КП\~«Білозерська районна\~лікарня» від\~05.04.2021\~дитині поставлено\~діагноз субфебрилітет.Таким чином, їх з позивачем дитина і сама [PERSON] постійно потребують матеріальної допомоги і стягнення % від доходів батька на утримання дитини аж ніяк не завищене. Відповідач наголосила, що позивач просить стягувати 1200 грн. щомісячно, але за весь час примусового стягнення аліментів позивач сплатив лише 700 грн. З урахуванням вищевикладеного, просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні його вимог у повному обсязі. Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 17\~березня 2021\~року було відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалами суду\~від 02\~квітня 2021\~року,\~16\~квітня 2021\~року,\~14\~травня 2021\~року,\~11\~червня 2021\~року та\~26\~липня 2021\~року \~ \~ \~ \~було допущено участь в судовому засіданні представника позивача [PERSON] в режимі\~відеоконференції. \~ \~ \~ \~ Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64009854 від 29.12.2020 року, старшим державним виконавцем Каланчацького РВ ДВС ПМУЮ міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі судового наказу № 648/3063/20, виданого Білозерським районним судом Херсонської області 04.11.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь наконечної А.Б. аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття, було відкрито виконавче провадження. Факт сплати позивачем на користь відповідача аліментів сторонами не оспорюється. Частиною 1 ст. 192 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного стану або погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182\~СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Таким чином, суд з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Зважаючи на вищевикладене, проаналізувавши надані позивачем документи, заслухавши позицію сторін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] з наступних підстав: Як вбачається, із виписки стаціонарного хворого, виданої КЗ «Херсонською дитячою обласною лікарнею» Херсонської обласної ради від 30.10.2014 року, що [PERSON] перебував на лікуванні у неврологічному відділенні для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки, йому рекомендований «Д» спостереження лікаря психоневролога та педіатра за місцем проживання. Оцінюючи вказаний доказ, суд звертає увагу на те, що довідка була видана майже 6 років тому, ніяк не може відображати стан здоров`я позивача на теперішній час. Крім того, даних про те, що позивач, якому в 2014 році було рекомендовано проходити курсову реабілітацію в неврологічному відділенні двічі на рік, звертався за допомогою до лікарів з приводу встановленого раніше діагнозу матеріали позову не місять. Саме по собі перебування позивача на «Д» обліку не свідчить про його матеріальні витрати. [PERSON] не долучено до свого позову жодного доказу на підтвердження витрат на власне здоров`я, як то рецепти від лікаря, чеки на придбання ліків, направлення чи результати медичних обстежень, тощо. Суд бере до увагу, що станом на момент винесення судового наказу № 648/3063/20 вказаний у виписці діагноз позивачу вже був встановлений, а даних про те, що боржник звертався до суду з заявою про скасування вказаного судового наказу матеріали позову не містять. Згідно довідки військового комісару [INFO] та СП [PERSON] № 114 від 18.02.2021 року, позивач за результатами районної призовної медичної комісії був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час за статтею 18б, Наказ МОУ 402-08. Протокол № 1 від 8.08.2017 року. Вказаний документ суд не може розцінювати як такий, що свідчить про непрацездатність позивача. Даних про те, що [PERSON] є інвалідом, непрацездатним чи працездатним з обмеженнями позивачем не доведено, а судом не встановлено. З наданих відповідачем консультаційного висновку спеціаліста від 05.04.2021 року, виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 265782 від 10.12.2020 року, розрахунку заборгованості по аліментам по ВП № 61500838 від 25.05.2021 року вбачається, що відповідач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, їх з позивачем син хворіє, перебував на стаціонарному лікуванні із діагнозом: гострий правобічний гнійний середній отит, дитині поставлено діагноз субфебрилітет, при цьому заборгованість позивача по аліментам на утримання дитини станом на квітень 2021 року складає 13905,23 грн. Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та дослідивши в сукупності докази по справі, врахувавши позицію сторін, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано суду достатньо доказів того, що на сьогоднішній час у позивача погіршилося матеріальне становище, змінився його сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів, а отак підстав для зменшення встановленого судовим наказом № 648/647/21 розміру аліментів не вбачається, що дає підстави для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed