Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача боргу за договором позики. Свій позов мотивує тим, що 01.02.2014р. до нього звернулась відповідач з проханням позичити їй 20000,00 гривень. Позивачем по справі було надано [PERSON] позику - грошові кошти в розмірі 20000,00 гривень, (двадцять тисяч гривень 00 копійок). Зазначені обставини підтверджуються доданою до позовної заяви та власноруч складеною та підписаною відповідачем у присутності свідка розпискою від 01.02.2014 року. Згідно розписки Відповідач зобов'язувалась повернути Позивачу позику в сумі 20000,00 гривень до 01.02.2016р. В строк погоджений сторонами договору позики, а саме до 01.02.2016р. Відповідачем позика повернута не була.Позивачем було надіслано 13.12.2017 року Відповідачу досудову вимогу про повернення грошових коштів в розмірі 20000,00 гривень, яка виконана не була. Сума інфляційних втрат позивача за період: лютий 2016 року - лютий 2018 року разом складає: 5080,00 гривень . Сума 3% річних з 01.02.2016 року по 26.03.2018 року становить: 1287,12 гривень . Сума процентів за користування чужими грошовими коштами становить: 13733,84 гривень . Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти: суму боргу в розмірі 20000,00 гривень; суму інфляційних втрат в розмірі 5080,00 гривень; суму 3% річних в розмірі 1287,12 гривень; суму процентів в розмірі 13733,84 гривень. Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу . Позивач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутність . Позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відносно проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце проведення судового засідання, причини неявки невідомі. Відзив на позов не подано. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку із одночасною наявністю всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість та доцільність проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав . В судовому засіданні встановлено, що 01.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] 20 000 грн. Відповідно до боргової розписки [PERSON] зобов'язувалась повернути [PERSON] кошти в сумі 20000,00 гривень до 01.02.2016р.(а.с. 9). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який би посвідчував передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто, факт написання розписки, та особистий підпис відповідача на ній, відповідно до положень ч.2 ст. 1047 ЦК України, є доказом передачі грошей від позикодавця до позичальника. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 13.12.2017 року Позивач надіслав на адресу Відповідача вимогу про повернення боргу у сумі 20 000 грн. (а.с.10). Порушивши зазначені норми закону та умови розписки Відповідач зобов'язання належним чином не виконала. Разом з тим, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу: на вимогу кредитора боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляційних втрат позивача за період: лютий 2016 року - лютий 2018 року разом складає: 5080,00 гривень (розрахунок -а с. 6). Сума 3% річних з 01.02.2016 року по 26.03.2018 року становить: 1287,12 гривень (розрахунок - а.с. 6,7) . Сума процентів за користування чужими грошовими коштами становить: 13733,84 гривень (розрахунок - а.с. 7,8). Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦПК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Розмір відсотків визначається за наступною формулою: розмір відсотків = (сума заборгованості * відсоткову ставку * кількість днів прострочення) / 365 днів. Стягнення 3% річних згідно ст.625 Цивільного кодексу України виступає як відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Тому, вимога Позивача про відшкодування відповідачем судових витрат в розмірі 4804,80 грн. , з яких витрати по сплаті судового збору становлять 704,80 грн. , витрати за надання професійної правничої допомоги - 4100, 00 грн. - підлягає до задоволення.

Outcome: approved