Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 13 100 доларів США. В обґрунтування вимог посилався на те, що 05.10.2013 року, та 13.06.2014 року між ним та відповідачем укладено договори позики на суму 3 800 дол.США та 9 300 дол. США відповідно. На підтвердження укладання договору позики відповідачем було складено розписки про отримання зазначених сум коштів. Порядок, строки повернення, були обумовлені в розписках. Разом із тим, відповідач, у встановлений договором час, а саме до 30.10.2013р., та до 13.06.2014р.., кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився про місце та час його проведення був повідомлени належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с. 61) причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила. В попередніх засіданнях, відповідач вимоги позову визнав частково, а саме визнав борг в сумі 3 800 дол. США, отриманий ним 05.10.2013р. Наявність боргового зобов'язання в сумі 9 300 дол. США не визнав та зазначив, що кошти він не отримував, а розписку від 12.06.2014р., написав під впливом психологічного насилля з боку позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце та час його проведення повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву в якій зазначив, що не здійснює представництво інтересів відповідача в суді у зв'язку із розірванням договору про надання правової допомоги за ініціативою відповідача згідно до його заяви від 27.11.2014р., (а.с. 57). Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що між [PERSON], як позикодавцем з одного боку та [PERSON], як позичальником з іншого боку, 05.10.2013 року, та 13.06.2014 року укладено договори позики на суму 3 800 дол.США та 9 300 дол. США відповідно (а.с. 5). На підтвердження укладання договору позики відповідачем було складено розписки про отримання зазначених сум коштів (а.с. 5). Порядок, строки повернення, були обумовлені в розписках. Разом із тим, відповідач, у встановлений договором час, а саме до 30.10.2013р., та до 13.06.2014р.., кошти не повернув та ухиляється від виконання грошового зобов'язання. За клопотанням [PERSON], який стверджував, що кошти в сумі 9 300 дол. США він не отримував, а розписку від 12.06.2014р., написав під впливом психологічного насилля, судом було призначено судову почеркознавчу експертизу для встановлення психологічного стану [PERSON], під час написання розписки, а саме чи складена розписка від 12.06.2014р., під впливом психологічного насилля. Відповідачу було роз'яснено наслідки ухилення від проведення експертизи згідно до ст. 146 ЦПК України, і роз'яснено, які саме дії або бездіяльність вважатимуться ухиленням. Після направлення справи до НДЕКЦ при ГУ МВС України в Одеській області для проведення експертизи, експертом було надано клопотання про надання вільних зразків почерку [PERSON], яке було вручено представнику відповідача під розписку (а.с. 50). 16.12.2014р., справу було повернуто до суду без висновку експерта у зв'язку із ненаданням вільних зразків почерку та не проведенням оплати за проведення експертизи (а.с. 52). В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою - другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. ст. 57-59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка. Статтею 1051 ЦК України визначено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідно до ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо грошове зобов'язання визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Суд не приймає до уваги показання свідків [PERSON], яка свідчила про неотримання коштів в сумі 9 300 дол. США відповідачем та [PERSON], який свідчив про отримання зазначеної суми, оскільки [PERSON], є дружиною відповідача, а [PERSON], є рідним братом як позивача так і [PERSON], з якою у нього неприязні стосунки. Отже зазначені свідки, як з боку позивача так і з боку відповідача є зацікавленими особами у вирішенні спору, що дає суду підстави для застосування наслідків визначених ст. 146 ЦПК України, а саме встановити факт отримання [PERSON], від [PERSON], коштів в сумі 9 300 дол. США про що [PERSON], було складено розписку від 12.06.2014р., без впливу на нього психологічного насилля з боку [PERSON] В частині отримання та неповернення суми боргу в розмірі 3 800 дол.США, [PERSON], вимоги позову визнав, а отже судом, в цій частині вимог, застосовано ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Таким чином, з [PERSON], на користь [PERSON], підлягає стягненню загальна сума боргу в розмірі 13 100 дол. США, (в тому числі 3 800 дол. США за договором від 05.10.2013р., та 9 300 дол. США за договором від 12.06.2014р.) що за курсом НБУ, на час ухвалення рішення, становить 205 168,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір: на користь позивача в розмірі 1 650,60 грн., (а.с. 1); та на користь держави 401,08 грн., що є різницею між сплаченою позивачем сумою та загальною сумою судового збору, яка має становити 2 051,68 грн. На підставі ст. ст. 524, 533, 1047, 1048, 1051 ЦК України,

Outcome: approved