Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив визнати договір купівлі продажу автомобілю дійсним та визнати за ним право власності на автомобіль, посилаючись на те, що 10 лютого 2019 року між ним та відповідачем по справі [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу щойно придбаного ним в Польщі автомобіля марки AUDI А2, 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір синій. Автомобіль був придбаний за кордоном для подальшого розмитнення на території України, постановки на облік і переоформлення на моє ім`я. Відповідач по справі [PERSON] придбав в приватну власність вказаний автомобіль, після чого виконав всі необхідні дії, отримав відповідні документи для подальшого розмитнення вищевказаного автомобіля на території України, з подальшою постановкою автомобіля на Українську державну реєстрацію. Тобто, [PERSON] сплатив всі необхідні платежі до державного бюджету як вимагає митне законодавство України, що дозволило йому розмитнити вищевказане авто та отримати відповідну вантажну митну декларацію. Після чого відповідач по справі передав йому вищевказаний автомобіль, та зобов`язався прибути то ТСЦ для його оформлення, після чого почав уникати зустрічі з ним, що перешкоджає позивачу перереєструвати на нього придбаний ним у відповідача автомобіль, тим самим порушує його право власності на вищевказане авто. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - Регіональний сервісний центр МВС України в Херсонській області, в судове засідання не з`явився, по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, згідно договору купівлі-продажу від 08 лютого 2019 року, реєстр А№206/2019 завіреного нотаріальною конторою Кшиштофа Йончика , Олесно, 46-300 , вул. Садова №1 (Польща ) відповідач по справі [PERSON] придбав в приватну власність автомобіль марки AUDI А2, 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір синій. Відповідно до квитанції №39116917 від 19.02.2019 відповідач здійснив передоплату за митне оформлення в сумі 55306 грн. Після чого, відповідно до вантажної митної декларації UA500050-2019/000431 від 20 лютого 2019 року, відповідач по справі [PERSON] офіційно розмитнив вищевказане авто для подальшої постановки на український облік в територіальному сервісному центрі МВС. Тобто, [PERSON] сплатив всі необхідні платежі до державного бюджету як вимагає митне законодавство України, що дозволило йому розмитнити вищевказане авто та отримати відповідну вантажну митну декларацію Далі, відповідач по справі [PERSON] 16 березня 2019 року отримав сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UА.009.85256-19. Відповідно до банківської квитанції №16 від 22 березня 2019 року [PERSON] сплатив до казначейства гроші в сумі 580 грн. 99 коп. за послуги підрозділу ТСЦ№6544 за реєстрацію на Український облік вищевказаний автомобіль. Відповідно до банківської квитанції №19 від 22 березня 2019 року [PERSON] сплатив до казначейства гроші в сумі 1616 грн. 80 коп. як збір під час набуття права власності на легкове авто. Відповідно до висновку експертного дослідження №22/6544/2779 від 08.10.2019 року, виданого судовим експертом Є .М . Лежнюк, встановлено що номер кузова та двигуна вищевказаного автомобіля не змінювався. З наведеного випливає, що відповідач виконав всі необхідні дії з дотриманням діючого законодавства України в тому числі Митного, що регулює порядок ввезення, розмитнення та постановки на облік автомобілів придбаних за кордоном, сплатив всі бюджетні грошові зобов`язання, котрі дозволяють йому в законному порядку поставити на Український облік вищевказане авто. Після чого відповідач [PERSON] передав позивачу [PERSON] вищевказаний автомобіль, уклавши договір купівлі-продажу автомобіля від 10.022019, марки AUDI А2, 2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір синій, шляхом складання відповідачем на користь позивача розписки, згідно якої останні передав відповідачу грошові кошти за вказаний автомобіль в сумі 75000 грн.. На даний час позивач бажає оформити право власності на спірний автомобіль, з метою використання його для власних цілей, однак не може цього зробити, оскільки з невідомих причин відповідач уникає даної дії, та не перереєстровує на позивача придбаний ним автомобіль. У відповідності до ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном,на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 386, 387 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст.208 ч.3 ЦК України правочини, що укладаються між фізичними особами на суму, що є більше 20 неоподатковуваних мінімумів , повинні бути укладені в письмовій формі. Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», яка передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Як вбачається з матеріалів справи договір між позивачем та відповідачем був письмово посвідчений, однак спірний автомобіль неможливо зареєструвати за позивачем. У відповідності до ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; повинні бути укладені в письмовій формі. У відповідності до роз`яснення ВССУ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», яке є обов`язковим для судів при вирішенні аналогічних справ, судами повинно бути перевірено і враховано та обставина, що в деяких випадках письмові угоди укладаються з метою уникнення відповідальності за кредитними та іншими борговими зобов`язаннями, а на підставі частини другої статті 220 ЦК України не може бути визнано дійсним договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки відповідно до закону він не підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. У відповідності до правової позиції Верховного суду по справі №640/7052/16-ц від 15.02.2018р., видача розписки та довіреності на володіння, користування та розпорядження автомобілем без належного укладення договору купівлі-продажу не вважається укладеним договором та не є підставою для набуття права власності. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі - продажу цього транспортного засобу, реєстрацію такого т/з та отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). У відповідності до ст. 411 ч.5 ЦПК України в ред. 2017 р. висновки суду касаційної інстанції є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час розгляду справи. Однак, в даному випадку, враховуючи обставини справи, суд вважає, що від правової позиції Верховного Суду слід відступити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а також позиції позивача, відповідач ухиляється від дій щодо подальшої належної реєстрації спірного транспортного засобу. Вказане унеможливлює здійснити відповідне оформлення договору купівлі - продажу спірного транспортного засобу, постановлення його на облік, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Позивачем коректно наведено причини неможливості здійснення зазначених, передбачених законом, дій, які від нього не залежать. За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст.208 ч.3, 220 , 316, 317, 319, 321 ЦК України, та

Outcome: approved