Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказує, що 03.02.2014 року на підставі свідоцтва про спадщину за законом отримав право власності на ? частину легкового автомобіля, марки ford, модель focus, 2000 року випуску, зеленого кольору, д/н [NUMBER], що належав його батькові [PERSON], який помер [INFO]. Вказує, що відповідачам по справі належать ? частина та ? частина вказаного транспортного засобу відповідно. А оскільки виділ у натурі частки із спільного майна є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), він як співвласник, бажає отримати від інших співвласників грошову компенсацію вартості його частки відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України, припинивши його право власності на вказану частину автомобіля у праві спільної часткової власності з дня отримання такої компенсації. Просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь грошову компенсацію у розмірі 13 274 грн. 50 коп. в рахунок вартості ? частини автомобіля відповідно до вартості автомобіля здійсненої в період оформлення спадщини/звіт проведення експертизи від 29.01.2014 року/. Припинити його право на частку у праві спільної часткової власності у цьому майні з дня отримання грошових коштів. Також, просить стягнути з [PERSON] понесені ним судові витрати у розмірі 243,60 грн. В подальшому позивачем подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої останній вказує, що оскільки частку у вказаному майні має також [PERSON], то вважає що компенсація вартості його частки має бути стягнена також з [PERSON] відповідно до її частки. У зв'язку з вказаним просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 8849 грн.66 коп., та з [PERSON] на свою користь 4424.84 грн. відповідно до часток співвласників,припинивши його право на частку у праві спільної часткової власності з дня отримання цих сум. Також просить стягнути з відповідачів сплачені ним судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, заперечувала проти задоволення позову. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що відповідач [PERSON] так як і позивач має на праві власності ? частину вказаного автомобіля. Вказує. що позивач фактично змушує її викупити його частку у спільному майні, яка їй не потрібна, оскільки наміру користуватися цим автомобілем не має. Крім того вказує, що [PERSON] не має можливості викупити частину автомобіля у позивача, оскільки є пенсіонеркою та єдиним її доходом є лише пенсія. Вважає, що задоволення позову порушуватиме її права оскільки не дає свою згоду на викуп частки позивача у розумінні ст. 364 ЦК України. В подальшому представником [PERSON] [PERSON] подано зустрічну позовну заяву, яка ухвалою суду від 18.04.2014 року об'єднана в одне провадження з первісним позовом [PERSON] В своєму позові [PERSON] у відповідності до ст. 364 ЦК України просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON] компенсацію вартості її частки у спільній частковій власності за ? частину належного їй транспортного засобу легкового автомобіля, марки ford, модель focus, 2000 року випуску, зеленого кольору, д/н [NUMBER], що належав [PERSON], який помер [INFO] та яка відповідно до звіту про оцінку майна становить 11254 грн. В подальшому представником позивача за зустрічним позовом уточнено позовні вимоги, та з врахуванням того, що кожен із учасників зобов'язання несе відповідальність у межах своєї частки, просить стягнути з [PERSON] у розмірі 3751.33 грн., з [PERSON] 7502.66 грн. за належну їй частку автомобіля, припинивши її право власності на частку у цьому спільному частковому майні з моменту отримання від відповідачів повної суми грошової компенсації. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] не визнали, проти його задоволення заперечують. Свої заперечення обґрунтовують тим, що позов заявлено неналежними позивачами, оскільки таке право вимагати припинення права спільної часткової власності належить саме [PERSON]. Вказує, що норми на які посилаються сторони, а саме ст. 364 ЦК України не містять обов'язку іншого співвласника виплатити компенсацію за належні позивачам частки та примусово набути право власності на транспортний засіб. Також [PERSON] зазначає, що на даний час не має можливості здійснити виплату компенсації часток позивачам оскільки не має грошових коштів для здійснення такої сплати. Вважає, що у відповідності до ст. 358 ЦК України між співвласниками може бути встановлено порядок користування спірним майном, що є їх спільною частковою власністю. В судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю [PERSON], [PERSON] підтримали первісний позов у повному обсязі та наполягають на його задоволенні. Зустрічний позов [PERSON] не визнали у повному обсязі. Вказують, що оскільки у зв'язку зі стягненням з відповідачів за первісним позовом грошової компенсації за належну йому ? частину транспортного засобу легкового автомобіля, марки ford, модель focus, 2000 року випуску, зеленого кольору, д/н [NUMBER], що перебуває у спільній частковій власності, його право на вказану частку у спільній частковій власності буде припинено, та відповідно вказана частка буде розподілена між іншими співвласниками цього майна пропорційно до стягнутої компенсації. А отже він як один зі співвласників рухомого майна вибуде з тристоронніх правовідносин, а частки відповідно [PERSON] [PERSON] збільшаться пропорційно до стягнутої компенсації. Крім того [PERSON] вказує, що через неприязні стосунки зі сторонами по справі та враховуючи особливість майна що перебуває на праві спільної часткової власності неможливо встановити порядок користування цим майном, а також здійснити поділ речі, яка в силу ст. 183 ЦК України є неподільною. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, їх представників, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов [PERSON], та зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.02.2014 року [PERSON] отримав право на спадщину за законом на ? частину легкового автомобіля, марки ford, модель focus, 2000 року випуску, зеленого кольору, д/н [NUMBER], що належав його батькові [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 29.11.2013 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину легкового автомобіля, марки ford, модель focus, 2000 року випуску, зеленого кольору, д/н [NUMBER], що належав [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2014 року [PERSON] отримала право на спадщину за законом на ? частину легкового автомобіля, марки ford, модель focus, 2000 року випуску, зеленого кольору, д/н [NUMBER], що належав її синові [PERSON], який помер [INFO]. Таким чином сторони фактично отримали у власність транспортний засіб - легковий автомобіль, марки ford, модель focus, 2000 року випуску, зеленого кольору, д/н [NUMBER] на праві спільної часткової власності та їх частки розподілилися наступним чином - [PERSON] отримала право власності на ? частини вказаного майна, [PERSON]. та [PERSON] - по ? частині вказаного майна відповідно кожному. Дані факти не оспорюються сторонами у справі. Звертаючись до суду з позовом про стягнення грошової компенсації від вартості частки у майні, яке вже є спільною частковою власністю, [PERSON] посилався на положення ст.ст. 364, 365 ЦК України та просив стягнути з [PERSON] [PERSON] грошову компенсацію вартості його частки у зазначеному автомобілі, припинивши його право власності на цю частки у спільній частковій власності. Також у своєму первісному позові позивач посилається на те, що між ним та відповідачем [PERSON] встановлено неприязні стосунки та враховуючи особливість речі, що належить сторонам на праві спільної часткової власності неможливо встановити порядок користування транспортним засобом. Крім того позивач вказує, що відповідачка [PERSON] перешкоджає користуватися спірним автомобілем. [PERSON] заявила зустрічний позов з аналогічних підстав і також просила стягнути з [PERSON], [PERSON] грошову компенсацію вартості її частки у автомобілі, припинивши її право власності на цю частку у спільній частковій власності. Зі змісту ст. 358 ЦК України вбачається, що названа норма права регулює правовідносини, які виникають при здійсненні співвласниками права спільної часткової власності без позбавлення будь-якого зі співвласників його права власності на частку. Сторони можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ч. 3 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості отримання майна у володіння або користування учасник має право вимагати від інших співвласників відповідної матеріальної компенсації. З позиції кожної сторони у даній справі вбачається, що такої домовленості позивач та відповідач як за первісним позовом так і за зустрічним не досягли, між ними склалися неприязні стосунки, що унеможливлює кожну з сторін скористатися своїм правом вільно володіти та користуватися рухомим майном. Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Таку згоду [PERSON] висловив у своєму позові, зазначаючи однією з вимог бажання отримати від відповідачів грошову компенсацію за належну йому частину у рухомому майні. Оскільки позивач не має можливості вільно користуватися своєю часткою у рухомому майні, суд вважає , що у позивача є всі правові підстави отримати грошову компенсацію. Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим та з інших підстав. В цьому разі, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У даному ж випадку позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся з позовом про припинення частки в спільному майні кожного з них, а не припинення частки відповідачів в спільному майні, як це передбачено ст.365 ЦК України. [PERSON] в зустрічному позові таким же чином просила припинити своє право власності, що не передбачено ст.365 ЦК України. При цьому, виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що як позивач за первісним позовом так і позивач за зустрічним позовом є в рівних умовах, маючи одинакові частки в спільному майні, заявили один до одного аналогічні позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] є взаємовиключними у зв'язку з чим суд вважає, що вимоги в частині стягнення грошової компенсації з [PERSON] на користь [PERSON] та з [PERSON] на користь [PERSON] мають бути залишені без задоволення та грошова компенсація має бути стягнена з [PERSON] як на користь [PERSON] так і на користь [PERSON] Посилання ж відповідача [PERSON] про неможливість об'єктивно сплатити розмір компенсації позивачу спростовується, оскільки як встановлено в судовому засіданні [PERSON] являється приватним підприємцем, має постійний дохід, вона є власником 1/2 частин транспортного засобу. Сума грошових коштів, що підлягає стягненню як компенсація за частку у спільному майні подружжя не є значною. Крім того, враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо реалізації свого права спільної часткової власності на майно, виділ в натурі якого неможливий, вважає, що переважне право на отримання матеріальної компенсації вартості часток має [PERSON], [PERSON] які знаходиться у більш невигідному становищі щодо можливості реалізації свого права на користування та розпорядження своєю часткою у спільному майні. Тому на думку суду, при прийнятті рішення щодо часткового задоволення вимог позивача, виходячи з норм цивільного права, з засад розумності, в тому числі з урахуванням запобігання породження нових спорів стосовно рухомого майна - автомобіля та реалізації кожного із співвласників свого права на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, суд вважає, за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 11254 грн. за належну [PERSON] 1/4 частини автомобіля марки ford, модель focus, 2000 року випуску, зеленого кольору, д/н [NUMBER], припинивши його право власності на вказану частку у спільній частковій власності з моменту отримання такої компенсації, та стягнути [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 11254 грн. за належну [PERSON] 1/4 частини автомобіля марки ford, модель focus, 2000 року випуску, зеленого кольору, д/н [NUMBER], припинивши її право власності на вказану частку у спільній частковій власності з моменту отримання такої компенсації, відповідно до вартості автомобіля здійсненого експертом 25.02.2014 року, оскільки дана вартість автомобіля відповідає його дійсній вартості на момент розгляду справи і дану компенсацію згодна отримати [PERSON] Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з [PERSON] понесені позивачем судові витрати у розмірі 243.6 грн.

Outcome: partial