Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не залишив. Позивач являється єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] . Своєчасно він не звернувся до нотаріальної контори, щоб розпочати процедуру спадкування, оскільки вважав, що прийняв спадщину після смерті батька, тому що рішенням суду за ним було визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який належав його батьку. Просить суд визначити йому додатковий 2-х місячний строк для прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Куликівська селищна рада надала відзив за підписом селищного голови Халімон Н.М., відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, не має заперечень проти їх задоволення, справу просить розглянути у відсутність представника Куликівської селищної ради. Третя особа, приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Тимощук В. О. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Позовна заява надійшла до суду 22 квітня 2020 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 30 квітня 2020 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 20 травня 2020 року, судовий розгляд призначений на 04 червня 2020 року. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на чотири земельні ділянки, що підтверджено державними актами на право власності на земельну ділянку виданими на ім`я [PERSON] (а.с.14-17). Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 868 від 29 серпня 2017 року, [PERSON] на день своєї смерті, [INFO] , був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.47). Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась, на випадок смерті [PERSON] заповіту не залишив (а.с. 44-45). Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 03 липня 2013 року було визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , власником якого в погосподарській книзі був записаний [PERSON] (а.с.11). Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги майна померлого [INFO] [PERSON] . Інших спадкоємців [PERSON] , які претендують на спадщину, судом не виявлено. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, в тому числі, наприклад, і через юридичну необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Визнання позову відповідачем не суперечить закону правам , свободам чи інтересам інших осіб, та є підставою для задоволення позовних вимог. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018 вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Позивач є спадкоємцем майна покійного [PERSON] за законом першої черги, разом зі спадкодавцем не проживав, інші особи на спадщину не претендують. Куликівською селищною радою було визнано позов у повному обсязі. Посилання позивача на те, що він вважав що прийняв спадщину після смерті батька, підтверджуються рішенням суду, в якому за позивачем визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, фактичним власником якого був батько позивача. Таким чином, суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, тому відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved