Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який в подальшому уточнив та просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.12.2014 року по 01.10.2017 року в розмірі 5951 грн. 02 коп., інфляційних витрат в розмірі 1149 грн. 10 коп., 3% річних в розмірі 236 грн. 75 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп. у рахунок погашення заборгованості по оплаті за надані позивачем житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території по нежилому приміщенню, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка виникла в результаті невиконання відповідачами своїх обов'язків по оплаті наданих послуг. Разом з тим, у добровільному порядку відповідачі виниклу заборгованість не погашають, через що позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні, кожен окремо, пояснили, що з позовними вимогами не згодні та заперечують проти їх задоволення, оскільки між позивачем та [PERSON] не було укладено договору про надання житлово-комунальних послуг з утримання будинків та споруд за адресою: [ADDRESS]. Крім того, зазначили, що відповідач [PERSON] не є власником вказаного приміщення, та не користується ним. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є власником приміщення [ADDRESS],в якому здійснює роздрібну торгівлю, проте з позовними вимогами не згодна та заперечує проти їх задоволення, оскільки між нею та позивачем не укладався договір про надання житлово-комунальних послуг з утримання вищевказаного будинку та прибудинкової території. На її думку ТОВ «Житлосервіс-КР» не виконує належним чином обов'язок щодо утримання будинку та прибудинкової території. У зв'язку з позовні вимоги задоволенню не підлягають. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №41340882 від 28.07.2017 року [PERSON] є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] (а.с.42). Будинок [ADDRESS], перебуває на обслуговуванні у ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР», що підтверджується договором про надання послуг з утримання будинків (а.с.46-47а). Згідно з розрахунків заборгованості, за період часу з 01.12.2014 року по 01.10.2017 року заборгованість відповідача по оплаті за надані житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS], склала 5951 грн. 02 коп. (а.с.48). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-ХII з наступними змінами і доповненнями, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків. Згідно п. 7 зазначених Правил, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в редакції від 14.01.2009 року і ст. ст. 20, 21 Закону України від 24.06.2004р. «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до яких власник або споживач, зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше. Вказане вище спростовує посилання відповідача [PERSON] як на підставу своїх заперечень проти позову щодо відсутності договірних відносин між сторонами. Крім того судом при прийнятті рішення, як на обставину, що свідчить про намагання позивача укласти з відповідачем [PERSON] договір на надання житлово-комунальних послуг враховується те, що згідно з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 22.08.2015 відповідачем [PERSON] 18.08.2015 року було отримано листа від позивача, в якому згідно з поясненнями представника позивача містився саме вказаний вище договір ( а.с. 43). Також суд вважає, що розрахунок заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території в період з 01.12.2014 по 01.10.2017 (а.с.48) свідчить про реальність виконаних робіт та наданих послуг працівниками позивача. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частин 3,4 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання відповідача [PERSON] про неналежне виконання позивачем ТОВ «Житлосервіс-КР» своїх обов'язків щодо утримання будинку та прибудинкової території, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], не підтверджено доказами. Зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], як власник приміщення [ADDRESS], своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за надані житлово-комунальні послуги належним чином не виконувала, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з неї на користь позивача заборгованості по оплаті за надані послуги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3%річних, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки у зв'язку із несплатою відповідачем за отримані житлово-комунальні послуги позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідно до наданих розрахунків також є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 88, 99 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (а.с.1,6). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є власником приміщення [ADDRESS], не користується наданими позивачем житлово-комунальними послугами за вказаною адресою, таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Житлосервіс-КР» в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial