Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просять визнати за ним право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] та на 1/16 частини сараю літ. «Б», що знаходяться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , яка заповіла належну їй квартиру з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , позивачеві. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру з надвірними будівлями останній не зміг, так як постановою державного нотаріуса Олександрійської міжміської державної нотаріальної контори № 1 було відмовлено у видачі такого свідоцтва на підставі того, що наданий в якості правовстановлюючого документу договір купівлі продажу від 07.08.1998 року, не відповідає положенням законодавства, яке діяло на момент його укладення (не дотримано форму договору купівлі продажу житлового будинку щодо нотаріального посвідчення). Таким чином, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.04.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.05.2019 року, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Олександрійської селищної ради міста Олександрія Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини. 07 серпня 1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, за яким остання придбала у власність квартиру [ADDRESS] , а також 1/16 частини сараю «Б» (а.с. 7). Вказаний договір згідно з чинною на час його укладання редакції\~ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року,\~зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Ален» за реєстраційним номером 51. Квартира та 1/16 частини сараю «Б» за цим договором фактично була передана покупцю. Цю обставину не заперечує жодна зі сторін. Право власності спадкодавця [PERSON] на квартиру та 1/16 частини сараю «Б» за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації 12 серпня 1998 року, що підтверджується штампом у зазначеному договорі купівлі-продажу. Відповідно до архівної довідки виданої Комунальним підприємством «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації», № 98 від 13.02.2019 року, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] з надвірними будівлями, а саме 1/16 частку сараю літ. «Б», за архівними даними КП «ОМБТІ», станом на 01 січня 2013 року на підставі договору купівлі продажу , виданого УТБ «Ален» 07.08.1998 року № 51, зареєстровано за [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 25 вересня 2012 року, виданого Димитрівською селищною радою міста Олександрія Кіровоградської області, актовий запис № 62 (а.с. 6). З інформації наданої суду завідувачем Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 від 18.04.2019 року № 908/01-16 вбачається, що 22.03.2013 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом заведена спадкова справа № 124-2013 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Інших спадкоємців, передбачених ст.ст. 1261, 1266 ЦК України немає. (а.с. 21-39). Відповідно до\~копії заповіту\~ [PERSON] від\~31.05.2000\~року,\~який посвідчено\~31\~травня 2000\~року секретарем\~Димитрівської селищної\~ради м.\~Олександрія Кіровоградської\~області,\~що надійшов\~до суду\~разом з\~матеріалами спадкової\~справи №\~124-2013,\~ [PERSON] \~належну їй\~квартиру [ADDRESS] , заповіла [PERSON] . 19 березня 2019 року державний нотаріус Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 Москаленко Я.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на дану квартиру з надвірними будівлями, а саме договір купівлі-продажу № 51 від 07.08.1998 року, не відповідає вимогам законодавства, який діяв на момент його укладення. До правовідносин, які є предметом спору застосовуються такі норми права. Стаття 321 ЦК України\~визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 Цивільного кодексу України\~встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~статті 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до норм ч.ч. 1,5\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2\~ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3\~ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 зазначеного Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Згідно зі\~ст. 227 ЦК УРСР\~у редакції, чинній на момент укладення зазначеного договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до\~ст. 128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Відповідно до\~ст.15 Закону України «Про товарну біржу», у редакції, чинній станом на 1999 рік, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до п.п. 1.5-1.7 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої\~наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.1998, державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Згідно п. 9 додатку 1 до цієї Інструкції до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна віднесено договори купівлі-продажу, зареєстровані біржею. Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини і норми права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про те, що вказана вище квартира з надвірними будівлями дійсно належала спадкодавцю [PERSON] на підставі зареєстрованого на товарній біржі договору купівлі-продажу, який був фактично виконаний сторонами і також відповідно до чинного на момент його укладення законодавства зареєстрований у бюро технічної інвентаризації. Право власності [PERSON] на квартиру з надвірними будівлями ніким не оспорюються. Однак, у зв`язку з недодержанням при укладенні договору нотаріальної форми, позивач [PERSON] не може реалізувати свої спадкові права, як спадкоємець за заповітом. Тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання за [PERSON] права власності на двокімнатну квартиру № 3 площею 44,2 кв. м. [ADDRESS] та на 1/16 частину сараю літ. «Б», які знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Не зважаючи на те, що суд задовольняє позов повністю, враховуючи, що спір виник через неправильні дії (бездіяльність) спадкодавця, в порядку ч. 9 ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved