Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому, на підставі ст.192 ЦПК України, просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача [PERSON] , а саме зменшити розмір аліментів з 1/4 частини на 1/6. Крім того, просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача [PERSON] , а саме зменшити розмір аліментів з 1/3 частини на 1/6. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, після ухвалення відповідних рішень про стягнення з нього аліментів, відбулась зміна законодавства, що регулює стягнення аліментів, зокрема, частина 2 ст.182 СК України, до якої внесено зміни ЗУ №2037-VIII від 17.05.2017р., визначає, що, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України визначає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тобто, чинне законодавство передбачає стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі однієї треті заробітку платника аліментів. Водночас, оскільки з нього, у сукупності на двох дітей стягуються аліменти у розмірі 1/2 частки його заробітку, вважає, що таке стягнення суперечить нормам чинного законодавства та є підставою для зміни розміру аліментів, що з нього стягуються за рішеннями судів. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності. Крім того, в ході розгляду справи позивач надав письмову заяву від 20.02.2020р., у якій зазначив про те, що підтримує позов в частині позовних вимог про зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача [PERSON] . В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Водночас, надала суду відзив на позов, у якому зазначила про те, що, позов не визнає, та просить суд відмовити у задоволенні позову. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом в ході розгляду справи, на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.07.2014р., з позивача, на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку позивача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Крім того, на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.02.2016р., з позивача, на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку позивача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Посилаючись на те, що, після визначення розміру аліментів, ЗУ №2037-VIII від 17.05.2017р. змінено розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів, позивач просить суд на підставі ст.192 СК України змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання доньки, з 1/4 частини на 1/6, а також змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина, з 1/3 частини на 1/6. Встановлені судом вищевказані обставини, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз`яснень, наданих у п.23 Постанови Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ЦПК України дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З вищенаведеної норми права випливає те, що, підставою для зміни розміру аліментів, визначених судом, є виникнення після ухвалення судового рішення обставин, які свідчать про зміну матеріального чи сімейного стану платника аліментів, погіршення чи поліпшення стану здоров`я останнього. Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження існування зміни матеріального чи сімейного стану позивача, або погіршення здоров`я останнього після ухвалення рішень суду про стягнення аліментів з позивача. При цьому, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначеному у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів. Встановивши, таким чином, в ході розгляду справи відсутність обставин, визначених ст.192 СК України, які б свідчили про те, що, після ухвалення судового рішення відбулась зміна сімейного або матеріального стану позивача, суд, враховуючи те, що, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed