Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 490062573 від 16.04.2008 року в сумі 625232,08 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 70589,20 грн., заборгованість за відсотками в сумі 58486,84 грн., заборгованість по комісії в сумі 5913,18 грн., а також пеня в сумі 490242,86 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.11.2015 року змінено процесуальний статус [PERSON] та залучено його до участі у справі в якості співвідповідача (т. 1 а.с. 225). Згідно заяви (вх. № 35050 від 27.10.2015 року) позовні вимоги викладені наступним чином: стягнути з [PERSON] 77711,80 грн. заборгованості за кредитним договором № 490062573 від 16.04.2008 року, яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 70589,20 грн., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 6396,42 грн. та комісії за обслуговування кредиту в сумі 726,18 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 547520,34 грн. заборгованості за кредитним договором № 490062573 від 16.04.2008 року, яка складається з: заборгованості по сплаті відсотків в сумі 52090,52 грн., заборгованості по комісії за обслуговування кредиту в сумі 5187,00 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобовязань в сумі 490242,86 грн. (т. 1 а.с. 186-190). Представник позивача в судовому засіданні 10.11.2015 року позовні вимоги підтримав. В судові засідання, призначені на 26.10.2015 року, 21.12.2015 року та 22.01.2016 року не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (т. а.с. 172; т. 2 а.с. 60). Подав до суду заяви (вх. № 38380 від 23.11.2015 року; вх. № 1784 від 20.01.2016 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (т. 1 а.с. 161. 241; т. 2 а.с. 72). Також представником позивача надано до суду письмові пояснення (вх. № 33297 від 13.10.2015 року, вх. № 38372 від 23.11.2015 року, т. 1 а.с. 159-161, 231-233). Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечила та просила відмовити в задоволенні позову, про що надала суду відповідні письмові заперечення (вх. № 39816 від 03.12.2015 року). В обґрунтування заперечень зазначено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Олександрівського районного управління юстиції Кіровоградської області перебуває діючий виконавчий документ, а саме: судовий наказ № 2н-208, виданий 28.08.2009 року Шахтарським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Альфа-Банк» боргу в сумі 86023,25 грн. по кредитному договору № 490062573 від 16.04.2008 року. Кредитний договір укладений без дійсного оригіналу паспорту [PERSON]. Позивач не узгодив та офіційного не повідомив про зміну назви з ЗАТ «Альфа-Банк» на ПАТ «Альфа-Банк», з позичальником новий договір не укладено, в тому числі і з поручителем. [PERSON] не отримувала від позивача вимогу про дострокове повернення кредиту. За таких обставин, позовні вимоги є надуманими (т. 2 а.с. 13-22). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також надав до суду письмові заперечення (вх. № 39808 від 03.12.2015 року), в обґрунтування яких зазначено, що [PERSON] на теперішній час має тяжке матеріальне становище, яке виникло в звязку з його звільненням з роботи. На теперішній час перебуває на утриманні своїх батьків, з якими проживає. Позивач зазначає, що загальна сума заборгованості відповідача на день подачі позовної заяви становить 625232,08 грн.. при цьому позивач не повідомив суд, що позивач вже звертався до суду з даним питанням, які задоволено в повному обсязі, про що свідчить судовий наказ № 2п-208, виданий 28.08.2009 року Шахтарським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Альфа-Банк» боргу в сумі 86023,25 грн. по даному кредитному договору. Позивачем надано до суду копію паспорту, який належить [PERSON] без сторінки про вклеювання фотокартки при досягненні 25-річного віку, що ще раз підтверджує про недійсність договору, вважає, що позовні вимоги банку не підлягають задоволенню через їх незаконність та необґрунтованість (т. 2 а.с. 1-10). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та [PERSON] укладено кредитний договір № 490062573 від 16.04.2008 року, за умовами п.п. 2.1.2.4., 2.10 Розділу № 1 якого банк надає позичальнику кредит в сумі 74100,00 грн. на придбання транспортного засобу, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,75 % річних та 0,14% від суми кредиту, що становить 103,74 грн. комісії, з кінцевим терміном повернення 16.04.2015 року. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» 19.08.2009 року приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Пунктом 2.8. Розділу № 1 кредитного договору передбачено, що платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком № 1 до договору та його невідємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим договором. У разі сплати у валюті кредиту 16 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 1523,74 грн.; у разі погашення кредиту у валюті відмінній від валюти кредиту таке погашення має здійснюватись не пізніше 15 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених цим договором (т. 1 а.с. 5). Даний договір за своєю правовою природою є кредитним договором. Відповідно до вимог статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач виконав свої зобовязання за договором кредиту в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: випискою по особовим рахункам з 16.04.2008 року по 16.04.2014 року (т. 1 а.с. 10-11, 24-25) та не заперечується відповідачем-позичальником. Між тим взяті на себе зобовязання позичальник, [PERSON] належним чином не виконав, повернення кредиту та відсотків за його користування в терміни, передбачені договором не забезпечив, внаслідок чого перед позивачем станом на 16.04.2014 року виникла заборгованість в розмірі 625232,08 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 70589,20 грн., заборгованості за відсотками в сумі 58486,84 грн., заборгованості по комісії в сумі 5913,18 грн., а також пені в сумі 490242,86 грн. Судовим наказом від 12.08.2009 року Шахтарського міськрайонного суду Донецької області стягнуто заборгованість з [PERSON] на користь Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» за кредитом в розмірі 70589,20 грн., по відсоткам в сумі 6396,42 грн., по комісії в сумі 726,18 грн., пені в сумі 8311,45 грн. Всього 86023,25 грн. (т. 1 а.с. 193-196). Таким чином, розмір заборгованості, заявлений позивачем до стягнення з [PERSON] станом на 27.10.2015 року (день подання заяви до суду) становить 547520,34 грн., з яких: 52090,52 грн. заборгованість по сплаті відсотків, 5187,00 грн. заборгованість по сплаті комісії та обслуговування кредиту та 490242,86 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань. Відповідно до вимог статей 526, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та в установлений законом або договором строк. В силу правил частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України, встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконати ним грошового зобовязання. Судом не приймаються доводи відповідача, [PERSON] про неможливість виконання зобовязання по кредитному договору в звязку з втратою роботи, так як неможливість виконання грошового зобовязання не звільняє відповідача від виконання кредитних зобовязань. Інші доводи відповідача-позичальника, зокрема щодо видачі йому кредиту на підставі недійсного документа паспорта також не приймаються судом, оскільки дійсність (недійсність) паспорта не впливає на дієздатність позичальника, не зазначено а також відповідачем не доведено правомірності твердження щодо недійсності кредитного договору № 490062573 від 16.04.2008 року з підстави не вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України, [PERSON] в 25 років, оскільки статтею 203 Цивільного кодексу України, якою визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину вищевказана підстава не передбачена. Тобто в даному випадку суд керується презумпцією чинності договору. Таким чином, оскільки докази виконання відповідачем в повному обсязі прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором в матеріалах справи відсутні, суду не надані, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по сплаті відсотків в сумі 52090,52 грн. та сплаті комісії за обслуговування кредиту в сумі 5187,00 грн. підлягають задоволенню. Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню за неналежне виконання кредитних зобовязань в розмір 490242,86 грн. Пунктом 3.4. Розділу № 2 кредитного договору в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов договору, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. У відповідності до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Враховуючи викладені норми, є обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 490242,86 грн. за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором. Разом з тим, положеннями частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зважаючи на пояснення відповідача, [PERSON] та докази, які містяться в матеріалах справи щодо невиконання судового рішення по адміністративній справі № 2а-971/08/1170 від 21.09.2011 року, про поновлення його на роботі (т. 1 а.с. 147), враховуючи майновий стан відповідача, розмір основної заборгованості, а також відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення зобовязання, при цьому враховуючи тривале невиконання зобовязання, суд на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України вважає за можливе зменшити розмір пені до 100000,00 грн., що не завдасть фінансових збитків банку, проте може сприяти полегшенню майнового стану відповідача. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору укладено договір поруки № 490062573-П від 16.04.2008 року між закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та [PERSON] (т. 1 а.с. 9). В п.п. «а», «б», «в», «г» п. 2.1. статті 2 договору поруки вказано, що у відповідності з цим договором поручитель поручається за виконання боржником наступних обовязків, що виникли на підставі основного договору, яким є кредитний договір № 490062573 від 16.04.2008 року або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: обовязок повертати банку кредит рівними частинами, у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 16.04.2015 року; обовязок щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору; обовязок у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 днів з дати предявлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обовязки, що виникають із основного договору; обовязок сплатити банку неустойку (пеню, штраф) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником свої зобовязань за основним договором. Частиною 1 статті 3 договору поруки передбачено, що боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обовязків, перелічених у статті 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Згідно статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Водночас, відповідно до частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки за умовами п. 5.3. цього договору, договір поруки набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку і діє до повного виконання зобовязань боржника за основним договором. Щодо позовних вимог в часті стягнення кредитної заборгованості з поручителя, [PERSON] слід зазначити таке. За правовою позицією викладеної в п 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Предявивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним (судовий наказ Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 12.08.2009 року) позивач відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України змінив строк виконання основного зобовязання й міг предявити позов до поручителя, [PERSON] протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, тобто строк предявлення вимоги обчислюється з 12.08.2009 року. Матеріали справи вказують, що Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», у звязку з невиконанням умов кредитного договору направлено поручителю, [PERSON] вимогу № 38840-102 б/б від 06.05.2014 року про дострокове повернення кредиту (а.с. 26) за адресою: 25014, [ADDRESS], тоді як за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області [PERSON] зареєстрована за адресою: 25014, [ADDRESS] (т. 1 а.с. 34). Така ж адреса зазначена і в договорі поруки № 490062573-П від 16.04.2008 року (т. 1 а.с. 9 на звороті) та інших документах, наданих під час укладення договору поруки (т. 1 а с. 17). Таким чином, вимога про дострокове повернення направлена за іншою адресою, що є неналежним її предявленням. Крім того, вимога, а також позов, поданий до суду про стягнення кредитної заборгованості з поручителя (11.06.2014 року, т. 1 а.с. 30) предявлені з порушенням шестимісячного строку, визначеного частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України. Оскільки, в порушення частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України до поручителя протягом встановленого законодавством строку, не предявлено вимогу про сплату кредитної заборгованості, суд вважає, що позивачем не доведено належним чином, а судом при розгляді справи не встановлено наявність підстав щодо покладення відповідальності на поручителя за невиконання умов кредитного договору № 490062573 від 16.08.2008 року. Питання розподілу судового збору вирішується у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: partial