Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб у якому він перебуває з відповідачкою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 06 березня 2015 року він та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу вони мають дитину [PERSON], який народився 11.09.2015 року. Спільне життя у них з [PERSON] не склалося, через відсутність взаєморозуміння, різницю у поглядах на сімейні відносини та сімейні обовязки по веденню спільного господарства, через що між ними виникали свари та конфлікти, та що призвело до втрати почуттів любові та поваги. Відповідачка має складний характер та не бажає шукати компроміси у спільних справах. Ще до народження їхньої дитини відповідачка не бажала жити разом із ним окремо від своїх батьків. Але батьки відповідачки постійно зневажали та ображали його. Його зусилля зберегти родину та налагодити відносини як з [PERSON], так і з її батьками залишалися марними. Починаючи із липня 2015 року їхня з відповідачкою сім'я розпалася остаточно, вони припинили подружні стосунки, між ним та відповідачкою втрачені фізичні та духовні звязки. На теперішній час він та [PERSON] мешкають окремо. Він мешкає разом із своїми батьками за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 13/107. Відповідачка мешкає разом із своїми батьками за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 65/69. Подальше спільне проживання та перебування у шлюбі суперечитиме їхнім інтересам, збереження їхнього шлюбу неможливе. Їхній малолітній син буде проживати із відповідачкою [PERSON], але він має намір брати участь у подальшому вихованні сина та у спілкуванні із ним. Способи його участі у вихованні та спілкуванні із сином буде встановлюватися у порядку визначеному діючим Законодавством. Питання щодо утримання сина вирішено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач завчасно поданою письмовою заявою сповістив про можливість розгляду й вирішення справи без його присутності, позовні вимоги просив задовольнити, а шлюб розірвати, не заперечував проти заочного розгляду й вирішення справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за її відсутності до суду не надсилала, свого представника до суду не направила. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлялася про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 06 березня 2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис за № 98. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із відповідачкою [PERSON], та у сторін з приводу цього питання спір відсутній. Сімейне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, втрату почуттів любові та поваги, вони не проживають разом з липня 2015 року, не ведуть сумісного господарства та не мають спільного сімейного бюджету. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Питання щодо стягнення аліментів на утримання сина вирішено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Спір щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні із сином вирішуватиметься між сторонами окремо від спору про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved