Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки 30372 гривні 86 копійок., посилаючись на те, що відповідачка відповідно до укладеного договору без номера від 15.02.2006 року отримала кредит у розмірі 10000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Згідно з статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 31.01.2013 року має заборгованість в сумі 30372,86 грн., яка складається з наступного: 8922,19 грн. - заборгованість за кредитом,19528,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафу відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1422,51 грн. - штраф (процентна складова). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у позові. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, подав заяву про застосування строків позовної давності і пояснив, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач поновлював відповідачці строк дії кредитної картки та видавав нову картку і ці обставини є дуже важливими при вирішенні справи. -2- Відповідачка повинна була повернути кредит до закінчення строку дії кредитної картки, тобто до кінця лютого 2007 року, тому у позивача виникло право звернення до суду за захистом свого права протягом трьох років з дати закінчення строку дії кредитної картки, тобто до березня 2010 року. Однак позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 20 квітня 2012 року, тобто після спливу строку позовної давності. При перерахунку зазначених у розрахунку сум заборгованості по процентам за користування кредитом жодна сума не збігається, при найменших сумах заборгованості різниця становить 12 копійок в сторону збільшення. Вважає, що не є припустимим обчислення строків позовної давності від дати останнього платежу 25.08.2015 року, тому що це лише дата сплати частини одного з обовязкових щомісячних платежів, а, крім того, з матеріалів справи, доказів, наданих позивачем, не зрозуміло частину якого саме місячного платежу було оплачено відповідачкою в цей день, адже, як видно із розрахунку заборгованість у відповідачки виникла ще з 18.06.2006 року і відповідно до умов договору ці кошти повинні враховуватись для погашення відсотків за користування кредитним лімітом за 2007-2008 роки. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається , якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та порядок що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідачка відповідно до укладеного договору без номера від 15.02.2006 року отримала кредит у розмірі 10000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Згідно з п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг зазначений договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо жодна із сторін не заявляє про його припинення він автоматично лонгується на такий же термін. Виходячи з наведених положень договору, після закінчення попереднього 12 місячного періоду його дія автоматично продовжується на 12 місяців. -3- Представник відповідачки не надав суду доказів про те, що позивач чи відповідачка заявляли про свій намір припинити дію договору, а відтак строк дії договору автоматично продовжувався після спливу 12 місяців та розпочинався наново на наступні 12 місяців і на день розгляду справи є діючим. Виходячи з викладеного, суд не бере до уваги посилання представника відповідачки на те, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач поновлював відповідачці строк дії кредитної картки та видавав нову картку і ці обставини є дуже важливими при вирішенні справи. Визначаючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки, суд врахував наступне. Перевіривши розрахунок заборгованості ( а. 32,33 справи № 1119/1188/12), суд дійшов висновку що він проведений позивачем відповідно до умов договору. Суд не бере до уваги посилання представника відповідачки на те, що при перерахунку зазначених у розрахунку сум заборгованості по процентам за користування кредитом жодна сума не збігається, при найменших сумах заборгованості різниця становить 12 копійок в сторону збільшення, оскільки представник відповідачки при перерахунку зазначених сум не взяв до уваги п. 5.5 Правил користування платіжною карткою, відповідно до якого за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банка, із розрахунку не 365, а 360 календарних днів в році. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог щодо стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до заяви відповідачки (а. 6 справи № 1119/1188/12) та п. 5.3. Правил користування платіжною карткою погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами, які включають плату за користування кредитом і частину заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Із розрахунку заборгованості видно, що відповідачка вперше допустила прострочену заборгованість за кредитом 31.05.2007 року, яку погасила 18.06. 2007 року. Станом на 31.07.2007 року вона мала зазначену заборгованість в розмірі 74,41 грн., яку погасила 01.08 2007 року. Станом на 27.02.2009 року -4- відповідачка допустила прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 428,54 грн., яку погасила 03.03.2009 року. Станом на 31.03.2009 року вона мала зазначену заборгованість в розмірі 233, 71 грн., а станом на 30.04.2009 року в розмірі 642,86 грн., яку частково погасила 13.05. 2009 року, тобто із зазначеного розрахунку видно, що відповідачка до закінчення встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності вчиняла дії, що свідчать про визнання нею свого боргу. Тому відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 264 ЦК України, які передбачають: «Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується», початок строку перебігу позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитом необхідно відраховувати з 13.05.2009 року. З огляду на викладене, суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що у позивача виникло право звернення до суду за захистом свого права протягом трьох років з дати закінчення строку дії кредитної картки, тобто до березня 2010 року. Однак позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 20 квітня 2012 року, тобто після спливу строку позовної давності. Із зазначеного розрахунку також видно, що відповідачка станом 30.06. 2006 року мала заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 197,88 грн. Однак, вносячи щомісячно грошові кошти, починаючи з липня 2006 року по січень 2007 року, вона зазначеної заборгованості станом на 01.02.2007 року не мала. Станом на 27.04.2007 року відповідачка мала заборгованість по процентам за користування кредитом, але, сплативши в червні грудні 2007 року позивачу грошові кошти, вона зазначеної заборгованості станом на 01.12.2007 року не мала. Заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 21.04.2008 року відповідачка погасила 30.05.2008 року. Заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 02.08.2008 року відповідачка погасила 17.09.2008 року. Заборгованість відповідачки по процентам за користування кредитом за період з 20.11.2008 року по 25.08.2009 року становить 1192, 83 грн. Однак останню плату за користування кредитом вона здійснила 25.08.2009 року, що відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 264 ЦК України є підставою відраховувати початок строку перебігу позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості по процентам з 25.08.2009 року. З огляду на викладене, суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що не є припустимим обчислення строків позовної давності від дати останнього платежу 25.08.2015 року. У пункті 8.6 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. 5 Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом 25.04.2012 року, не пропустивши встановлений ст. ст. 257,258 ЦК України строк позовної давності, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved