Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію за ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на квартиру [ADDRESS] , проведену 13.11.2018 державним реєстратором Чернігівської районної державної адміністрації Пінчуком І.Ю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації не врахував положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», порушив вимоги Закону України «Про іпотеку» та залишив поза увагою наявність зареєстрованого обтяження на об`єкт нерухомого майна, право власності на який було незаконно зареєстроване. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. 04 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 2402/1207/71-043, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 42 300 доларів США строком повернення до 04 січня 2038 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9 % на рік за весь строк фактичного користування кредитом. В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та [PERSON] укладено Іпотечний договір від 04.01.2008р., відповідно до умов якого [PERSON] передав в іпотеку ПАТ «Сведбанк» квартиру за адресою: [ADDRESS] . 28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації, до моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором кредиту від 04.01.2008 року № 2402/1207/71-043 та договором іпотеки позичальником/іпотекодателем згідно яких є [PERSON] . Відповідно до ст. 514 Цивільного Кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 13.11.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до відділу економічного розвитку, надання адміністративних послуг та державної реєстрації Чернігівської районної державної адміністрації із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . До заяви були подані наступні документи: Квитанція про сплату адміністративного збору; Іпотечний договір від 04.01.2008 року № 39; Кредитний договір від 04.01.2008 року № 2402/12007/71-043 ; Договір про передачу прав за договором застави від 28.11.2012 року № 2188; Договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року № 6970; Копія повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 01.03.2018 року № 589; Повідомлення про вручення поштового відправлення вд 12.03.2018 року № 1400039057710. За наслідками перевірки поданих заявником документів, державним реєстратором Пінчуком І.Ю. було прийняте рішення від 19.11.2018 року № 44121993 відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІУ в редакції станом на 23.03.2017 та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. Відповідно до п. 61 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898 іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. В п. 11 Іпотечного договору від 04.01.2008 року №39 зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Також слід зазначити , що в п. 12 цього договору вказано, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема п. 12.3.1. шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Дані пункти іпотечного договору і є застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, як один із способів позасудового врегулювання спору, який сторони за попередньою домовленістю встановлюють в Іпотечному договорі. Також, застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб врегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. Посилання позивача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-УІІ від 03.06.2014 року, суд не бере до уваги, оскільки законодавець застосовує даний Закон лише на примусове стягнення нерухомого житлового майна, в той час, як застереження в іпотечному договорі, передбачає добровільну передачу іпотекодержателю права власності на майно, адже сторони узгодили такі умови договору. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи викладене вище, а також законодавчу заборону відмовляти в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених Законом, позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed