Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказує, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2010 року затверджено мирову угоду, відповідно до умов якої відповідач зобовязався у строк не пізніше 30.11.2010 року провернути борг за договором позики. До теперішнього часу відповідач прийнятих зобовязань не виконав у добровільному порядку, суму боргу не повернув. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки мирова угода за своєю природою є цивільно-правовою угодою, до якої застосовуються загальні правила ЦК України, то позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних витрат за весь період прострочки 3881,99 грн. і 3% річних 691,40 грн., а також витрата на оплату судового збору -243.60 грн. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду повідомлений, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, у звязку з чим, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст..11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом установлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2010 року у справі за позовом [PERSON] о [PERSON]В, про стягнення заборгованості затверджено мирову угоду, відповідно до умов якої відповідач зобовязався у строк не пізніше 30.11.2010 року провернути борг за договором позики. До теперішнього часу умови мирової угоди, затвердженої судом, не виконано і продовжують вживатися заходи щодо примусового виконання вказаної мирової угоди, про що свідчать постанови органів Державної виконавчої служби України. Згідно правових висновків верховного Суду України , викладених у листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.12.2011 року, мирова угода за своєю природою є цивільно-правовою угодою, до якої застосовуються загальні правила ЦК України. Мирова угода являє собою цивільно-правове зобовязання, а якщо воно ще й має грошовий характер, то до нього можна застосовувати норми статті 625 ЦК, що передбачають відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції за період з жовтня 2013 року по червень 2015 року становить 8881,99 грн., враховуючи що сума основного боргу становить 5000 грн., то розмір втрат від інфляції с становить 3881, 99 грн. ; 3% річних за період з 01.12.2010 року по 10.07.2015 року становить 1683 дні, тому сума прострочки складає 691,64 грн. ( 5000 грн. х 3% : 365 днів х 1683 дні) Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі, доведені належними і допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі, і на користь позивача необхідно стягнути суму інфляційних витрат за весь період прострочки 3881,99 грн. і 3% річних 691,40 грн Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати на оплату судового збору у сумі 243.60 грн., що підтверджується квитанцією ПН №1933 від 10.07.2015 року. Всього на користь позивача підлягають стягненню 4817,23 грн.

Outcome: approved