Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на той факт, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17.11.2016 року у справі №766/7801/16-ц стягнуто аілменти з [PERSON] на неповнолітню дитину [PERSON] та непрацездатну дружину [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку. На виконання вказаного судового рішення було отримано виконавчий лист. Присуджені аліменти, відповідач жодного разу не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість. Так, згідно довідки розрахунку, наданої Білозерським ВДВС від 12.04.2018 року №6982, заборгованість за період з 28.07.2016 року по 01.04.2018 року складає 17667,99 грн. Згідно довідки розрахунку, наданої Білозерським ВДВС від 12.04.2018 року №6984, заборгованість за період з 28.07.2016 року по 16.10.2017 року складає 12162,83 грн. Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] складає 5367,50 грн. Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку складає 3702,26 грн. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментам на її утримання у розмірі 12162,83 грн. та неустойку (пеню) за несвоєчасну сплати аліментів у розмірі 3702,26 грн.; стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментам на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 17667,99 грн. та неустойку (пеню) за несвоєчасну сплати аліментів у розмірі 5367,50 грн. Ухвалою суду від 20.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Ухвалою суду від 04.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Проте, зазначила, що виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини та дружини перебуває на виконанні у державній виконавчій службі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення повістки за місцем проживання відповідача, яка повернулася за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2009 року, відповідно до рішення Херсонського міського суду Херсонської області №766/12250/16-ц від 12.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про народження №27, зробленого 29.10.2014 року Виконавчим комітетом Комишанської селищної ради Комсомольського району м.Херсона. Згідно рішення Херсонського міського суду Херсонської області у справі №766/7801/16-ц від 01.11.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 липня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 липня 2016 року та до досягнення сином [PERSON] , який народився [INFO] , трирічного віку. Згідно довідки розрахунку, наданої Білозерським ВДВС від 12.04.2018 року №6984, заборгованість за період з 28.07.2016 року по 16.10.2017 року складає 12162,83 грн. Згідно довідки розрахунку, наданої Білозерським ВДВС від 12.04.2018 року №6982, заборгованість за період з 28.07.2016 року по 01.04.2018 року складає 17667,99 грн. Згідно розрахунку неустойки, наданого позивачем, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] складає 5367,50 грн. Згідно розрахунку неустойки, наданого позивачем, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку складає 3702,26 грн. У статті 180 СК України закріплений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату [PERSON] аліментів за період з липня 2016 року по березень 2018 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , становить 5367,50 гривень. Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату [PERSON] аліментів за період з липня 2016 року по березень 2018 року на утримання [PERSON] становить 3702,26 гривень. Відповідно на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів [PERSON] з липня 2016 року по березень 2018 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5367,50 гривень та з липня 2016 року по березень 2018 року на утримання [PERSON] у розмірі 3702,26 гривень. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по аліментам задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Заборгованість по сплаті аліментів повинна була б стягуватись у рамках виконавчого провадження державним виконавцем та не потребує винесення додаткового рішення суду про це. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суму про стягнення аліментів недопустиме. Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.194-195 СК України та ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», а тому позовні вимоги про стягнення із відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 гривень.

Outcome: partial