Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є квартиронаймачем (користувачем) квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстровані однак не проживають сестра позивача - [PERSON] та її син [PERSON]. Відповідачі виїхали зі спірної квартири 2012 року та не повертаються більше п'яти років, у житловому приміщені відсутні їх особисті речі. Враховуючи, що відповідачі не проживають у квартирі [ADDRESS], позивач просить визнати їх такими, що втратили право користування житлом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідачі в судове засідання не з'явились, через позивача подали до суду нотаріально завірену заяву від 25.05.2015 року відповідно до якої вони дають згоду і просять зняти їх з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], у зв'язку із тим, що вони зареєстровані за адресою: [ADDRESS], поставити штампи в паспорті та інших документах про зняття з реєстраційного обліку, видати листок вибуття та інші необхідні документи (а.с. 33-34). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 31). Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, судом встановлене наступне. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON], його сестра [PERSON] та племінник [PERSON] (а.с. 6). Згідно акту складеного комісією в складі працівників ТОВ КК «КомЕнерго-Житомир» від 17.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], однак не проживають за вказаною адресою протягом п'яти років (а.с. 7). Стаття 41 Конституції України та стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти. Стаття 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР передбачають право власника будинку (квартири) використовувати своє житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 156 Української РСР з врахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України тільки члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить йому, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстрований, однак не проживають за адресою: [ADDRESS] більше 5 років, тому суд приходить до висновку, що вказані особи є такими, що втратили право користування спірним житлом.

Outcome: approved