Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] 04.09.2013 року уклали кредитний договір № [NUMBER], відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 29 500,00 грн. на придбання товарів та споживчі цілі. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала договірних зобов'язань та станом на 24.11.2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 26567,65 грн. Просить позов задовольнити, стягнути суму заборгованості у повному обсязі та суму судових витрат. Представник позивача у судове засідання не зявився, подавши суду заяву, у якій позов підтримав, просить такий задовольнити, разом із тим, просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти постановлення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належно була повідомлена про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 04.09.2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Банк» відповідачеві [PERSON] надано кредит на суму 29 500,00 грн., що стверджується договором про надання кредиту № [NUMBER] від 04.09.2013 року та випискою по особовому рахунку про видачу кредиту від 04.09.2013 року. У встановлений договором строк відповідач не виконав свої зобов'язання із повернення кредитних коштів. 15.09.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №15/09/14, відповідно до якого, клієнт (Первісний Кредитор) передає, а фактор (Новий Кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитним договором, укладеним між клієнтом і боржником. Відповідно до п.1.3 Договору факторингу Фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобовязань за кредитним договором. Відповідач [PERSON] скористалась кредитними коштами, але свої зобов'язання за договором належним чином не виконала. Відповідно до розрахунку, заборгованість відповідача станом на 24.11.2016 року становить 26 567,65 грн. Згідно з положеннями ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання, згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення кредитного договору. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. При цьому суд виходить з того, що стягнення сум (відсотків) за ст. 1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона(фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести тіобставини, на які вона посилаєтьсяяк на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, розрахунок заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 04.09.2013 року, за яким станом на 24.11.2016 року у відповідачів перед позивачем існує заборгованість за кредитом в сумі 26 567,65 грн.та 289,14 грн. комісія. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідачем [PERSON] належним чином не виконано зобов'язання за кредитним договором № [NUMBER] від 04.09.2013 року, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved