Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 25 травня 2016 року № 142 о/с на підставі наказу Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 19 травня 2016 року № 117 о/с та рапорту [PERSON] відповідача було переведено з ГУНП України в Дніпропетровській області до Управління патрульної поліції у місті [PERSON] Департаменту патрульної поліції й призначено на посаду інспектора з посадовим окладом згідно з штатом. 23 червня 2016 року відповідачем на імя начальника ДПП надано рапорт з проханням надати частину щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 15 діб з 01 липня 2016 року по 15 липня 2016 року. 11 листопада 2016 року відповідачем подано рапорт з проханням надати частину щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 10 діб з 09 грудня 2016 року по 18 грудня 2016 року. Таким чином, відповідач повністю використав щорічну основну оплачувану відпустку за 2016 рік. 08 лютого 2017 року відповідачем подано рапорт з проханням надати щорічну основну оплачувану відпустку тривалістю 30 діб з 20 березня 2017 року по 19 квітня 2017 року, при цьому відповідач мав право на використання нарахованої щорічної основної відпустки за фактично відпрацьований час у 2017 році за січень-квітень лише 10 діб. Начальником ДПП винесено наказ про надання зазначеної відпустки від 01 березня 2017 року № 1024. Після закінчення щорічної основної відпустки 21 квітня 2017 року відповідачем подано рапорт з проханням звільнити зі служби в поліції за власним бажанням, оскільки відповідача не влаштовував графік роботи. Наказом ДПП від 28 квітня 2017 року № 149 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» з відрахуванням з грошового забезпечення за 20 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. 26 квітня 2017 року особовому складу ДПП платіжним дорученням № 1981 до ПАТ «Державний ощадний банк» було нараховане грошове забезпечення у розмірі 8223,35 грн. Оскільки наказ про звільнення відповідача був виданий після формування платіжного доручення, ДПП не мав можливості здійснити відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року у квітні 2017 року. Надміру виплачене грошове забезпечення за час відпустки становить 4093,63 грн. Листом від 02 квітня 2018 року відповідачу надіслано претензію про повернення коштів з наданням реквізитів для сплати коштів, проте лист повернувся за закінченням строку зберігання. Просять стягнуто надміру виплачені кошти. Від відповідача відзив на позов не надходив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Відповідно до наказу начальника Департаменту патрульної поліції від 25 травня 2016 року № 142 о/с на підставі наказу Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 19 травня 2016 року № 117 о/с та рапорту [PERSON] від 18 травня 2016 року рядового поліції [PERSON] з 19 травня 2016 року інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в місті [PERSON] з посадовим окладом згідно з штатом (а.с 9). 23 червня 2016 року відповідачем на імя начальника ДПП надано рапорт з проханням надати частину чергової оплачуваної відпустки за 2016 рік терміном на 15 діб з 01 липня 2016 року (а.с. 10). Наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 29 червня 2016 року № 1570 [PERSON] надано частину щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2016 рік на 15 діб, з 01 по 15 липня 2016 року (а.с. 11). 11 листопада 2016 року [PERSON] надав рапорт на імя начальника ДПП з проханням надати частину чергової щорічної оплачуваної відпустки за 2016 рік терміном 10 діб з 09 грудня 2016 року (а.с. 12). Наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 01 грудня 2016 року № 4514 [PERSON] надано частину щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2016 рік на 10 діб, з 09 по 18 грудня 2016 року (а.с. 13). Відповідно до наказу начальника Департаменту патрульної поліції від 01 березня 2017 року № 1024 на підставі рапорту відповідача від 08 лютого 2017 року йому надано щорічну чергову оплачувану відпустку за 2017 року, тривалістю 31 добу (з урахуванням 1 святкового дня), з 20 березня по 19 квітня 2017 року (а.с. 14). 21 квітня 2017 року [PERSON] надав на імя начальника Департаменту поліції рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням з 05 травня 2017 року (а.с. 16). Наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 28 квітня 2017 року [PERSON] звільнено зі служби в поліції з 05 травня 2017 року, із відрахуванням грошового забезпечення за 20 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року (а.с. 15). Відповідно до графіку відпусток особового складу УПП в м. Кривому Розі на 2017 рік відпустка у відповідача була запланована на серпень (15 діб) та жовтень (15 діб) (а.с. 18-20). За період з січня 2017 року по квітень 2017 року [PERSON] нарахована заробітна плата у загальному розмірі 32893,40 грн. Розмір нарахувань становить 8223,35 грн щомісячно (а.с. 17). Відповідачем фактично використано відпустки за 2017 рік: з 20 березня 2017 року по 19 квітня 2017 року. Нарахована відпустка за фактично прослужений час за 2017 рік: за січень-квітень 10 календарних днів; надмірно використана відпустка 20 календарних днів. Надмірно нараховане грошове забезпечення за час відпустки за 20 календарних днів становить 5400 грн. З відповідача з 20 календарних днів надмірно нарахованої частини чергової відпустки у 2017 році за відпрацьовані у травні 2017 року 5 календарних днів відраховано з грошового забезпечення за 5 днів. Заборгованість відповідача за надміру виплачене грошове забезпечення за час відпустки за 15 календарних днів становить 4093,63 грн (а.с. 3-8, 23). Розмір наданих позивачем розрахунків відповідачем не спростовано. 02 квітня 2018 року відповідачу надіслано претензію з вимогою добровільно повернути надміру виплачене грошове забезпечення за час відпустки в сумі 4093,53 грн з наданням реквізитів для сплати коштів (а.с. 21-22), проте лист повернувся за закінченням строку зберігання (а.с. 20а). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що регулюються ст. 93 Закону України «Про національну поліцію», ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2, 9 ст. 93 Закону України «Про національну поліцію» тривалість відпусток\~поліцейського обчислюється\~подобово.\~Святкові та\~неробочі дні\~до тривалості\~відпусток не\~включаються. Тривалість\~щорічної основної\~оплачуваної відпустки\~поліцейського становить\~тридцять календарних\~днів,\~якщо законом\~не визначено\~більшої тривалості\~відпустки.\~Поліцейським у\~рік звільнення\~за власним\~бажанням,\~за віком,\~через хворобу\~чи скорочення\~штату в\~році звільнення,\~за їх\~бажанням,\~надається чергова\~відпустка,\~тривалість якої\~обчислюється пропорційно\~з розрахунку\~однієї дванадцятої\~частини відпустки\~за кожний\~повний місяць\~служби в\~році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Згідно з абзацом 6 пункту 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 06 квітня 2016 року № 260, при звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення. При звільнені поліцейського зі служби в поліції розрахунок суми грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню за надмірно нараховану частину щорічної відпустки, здійснюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримав поліцейський за дні чергової відпустки (абзац 9 пункту 8 розділу ІІІ Порядку та умов). Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. У звязку з вищевикладеним, суд вважає вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved