Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на [PERSON] на особовий рахунок, відкритий у відділенні Державного Ощадного банку України на ім`я дитини, до його повноліття. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться навчанням сина, не забезпечує відвідування дитиною школи, у зв`язку з чим з початку 2020-2021 навчального року дитина так і не приступила до навчання, не ночує вдома. Участі у вихованні сина не приймає, що негативно відображається на особистісному розвитку дитини. Наказом начальника служби у справах дітей №12 від 05.10.2016 [PERSON] взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Малолітній [PERSON] схильний до протиправної поведінки, неодноразово потрапляв в поле зору працівників Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області. З 10.01.2020 малолітній перебуває на обліку Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області у зв`язку із самовільним залишенням місця проживання. 06.08.2020 дитину доставлено до КНП «Ніжинська центральна міська лікарня» з діагнозом: алкогольне отруєння. На цей час в Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області розглядається кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] . В судове засідання представник позивача -виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської обалсті та представник служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міької ради Чернігівської області - не з'явилися, подавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про підтримку позову. Відповідачка[PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, будучи належним чином повідомленою через оголошення на сайті суду, не подала відзив на позов та заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд відповідно до ст.280 ЦПК України розглянув справу за її відсутності з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що позивач проти цього не заперечує. Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку. За висновком виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 10.12.2020 №01.1-21/441 є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її сина [PERSON] , [INFO] , на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України (а.с.11). У свідоцтві про народження дитини відповідачка зазначена його матір`ю (а.с.9). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.8). Актами обстеження умов проживання від 10.04.2019, 04.12.2019, 22.04.2020, 05.11.2020 за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що умови проживання задовільні, але приміщення потребує прибирання та ремонту. З матір*ю проведено профілактичну бесіду щодо відповідального батьківства та організації навчання малолітнього сина [PERSON] . [PERSON] повідомила, що син її не слухає, вона не має впливу на нього (а.с.37-45). Згідно інформації Ніжинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №15 про участь батьків у вихованні [PERSON] вбачається, що мати вихованням та навчанням хлопчика не займається та не цікавиться. Дитина недоглянута, неохайна, не вихована, часто пропускає уроки та майже не відвідує школу (а.с.14-21). Наказом начальника служби у справах дітей №12 від 05.10.2016 [PERSON] взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. (а.с.12). В матеріалах справи наявні копії постанов Ніжинського міськрайонного суду від 20 листопада 2019 року, 27 листопада 2019 року, 13 лютого 2020 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України, щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.24-26). З листа Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області вбачається, що в період з 30.01.2019 по 05.07.2019 малолітнім [PERSON] було вчинено ряд протиправних дій, щодо яких повідомлення зареєстровані в ЖЕО та проведено профілактичні бесіди з його матір`ю [PERSON] (а.с.30-33). З листа Ніжинського міського центру соціальних служб для сім*ї, дітей та молоді від 10.04.2019 вбачається, що [PERSON] звернулася до центру з проблемою, що її син [PERSON] має погану поведінку і вона не справляється з його вихованням. З метою з`ясування психоемоційного стану та індивідуальних особливостей дитини було залучено психолога. За результатами діагностики виявлено порушення в поведінковій, мотиваційній та емоційній сферах та запропоновано психокорекційну роботу. [PERSON] систематично пропускав заняття з психологом, а [PERSON] відмовилася відвідувати заняття у зв`язку з чим робота з сім`єю була завершена (а.с.36). Відповідачкою не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження її участі у вихованні сина. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться навчанням сина, не забезпечує відвідування дитиною школи, що є елементами протиправного невиконання відповідачкою передбачених ст.150 СК України обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Постанова Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. По справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] буде суперечити його інтересам. На думку суду, поведінка відповідачки є такою, що свідчить про її ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини. Такий акт свідомої поведінки [PERSON] розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов'язок по відношенню до дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обґрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її сина, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. Статтями 180-181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку про те, що вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved