Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому у звязку з порушенням органом державної влади Сокальським районним судом Львівської області прав, гарантованих ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, шляхом постановлення завідомо неправосудної ухвали від 16.11.2011 року по справі № 2-1427/11, в результаті чого суддя Сокальського районного суду Львівської області мав намір позбавити його доступу до правосуддя та грубо порушив конституційні права, гарантовані ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, просить стягнути з держави України в особі Державної казначейської служби України в його користь кошти в сумі 1\~000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій судді Сокальського районного суду Львівської області при розгляді позовної заяви від 16.11.2011 року, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. На обґрунтування позову послався на те, що 16.11.2011 року подав до Сокальського районного суду Львівської області позовну заяву в порядку ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України до Держави Україна для відшкодування за рахунок держави шкоди, завданої органом державної влади прокуратурою Львівської області, яка шляхом порушення порядку оформлення рішень за наслідками перевірки його заяви про вчинений злочин від 13.08.2007 року, що призвело до неможливості оскарження цих рішень в судовому порядку, а тому є порушенням його прав на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади. 25.11.2011 року рекомендованим листом з Сокальського районного суду Львівської області отримав ухвалу від 16.11.2011 року по справі № 2-1424/11, якою відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за його позовом до Держави Україна в особі Державного казначейства України про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди. Стверджує, що внаслідок порушення норм Конституції України йому було спричинено моральні страждання, які полягають у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних страждань у звязку з позбавленням права доступу до правосуддя, порушено нормальні життєві звязки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми, так як всі родичі та знайомі глузують, кажучи, що усі його вимоги незаконні, якщо він не може доказати свою правоту в судах. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання від 09.12.2015 року та 21.12.2015 року, у яких просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засіданні двічі підряд не зявився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляду справи за його відсутності. У звязку з наведеним, ураховуючи згоду представника позивача, відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані письмові докази, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Судом установлено, що [PERSON] звернувся до Сокальського районного суду Львівської області з позовною заявою в порядку ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України до Держави Україна про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади прокуратурою Львівської області. Ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 16.11.2011 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справіза позовом [PERSON] до Держави Україна в особі Державного казначейства України про відшкодування моральної шкоди. Позивач, посилаючись на порушення норм Конституції України звернувся до суду із цим позовом. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Згідно ч.2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно до ч.2 ст.1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно до ч.6 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно до ст.56 Конституції України, \~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно до ст.62 Конституції України, у разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням. Ст.126 Конституції України проголошує незалежність і недоторканність суддів. Ст.129 Конституції України проголошує, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Суддя Сокальського районного суду Львівської області Пахут С.О. вирішував питання про відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] до Держави Україна в особі Державного казначейства України про відшкодування моральної шкоди. Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку. Тому посилання позивача на те, що суддя мав намір позбавити його доступу до правосуддя безпідставні. Як видно з матеріалів справи [PERSON] оскаржив зазначену вище ухвалу, і така ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30.01.2012 року була скасована. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що рішення суду повязане з підготовкою до розгляду справи шляхом оскарження дій судді чи відшкодування шкоди Державою до іншого суду не відповідає Конституції України та діючому законодавству. Це порушує принципи незалежності судів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed