Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 06 листопада 2018 року між Акціонерним Товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено договір про встановлення кредитного ліміту № [NUMBER] . Відповідно до кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 000,00 грн. у тимчасове платне користування, а боржник зобов`язався сплачувати заборгованість за кредитом щомісяця рівними частками і повністю повернути кредит не пізніше - 06.11.2023 року та сплачувати проценти і комісію за кредитним договором. Позивач виконав свої зобов`язання і надав відповідачу кредитні кошти у повному обсязі, відповідно до умов кредитного договору. Проте відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором і допустив прострочення сплати заборгованості за кредитним договором строком 573 дні, чим допустив порушення зобов`язання. Станом на 18 лютого 2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 35 371 грн. 99 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 22 685,12 грн.; заборгованість за комісією - 10 945,00 грн.; заборгованість за процентами - 1 741,87 грн. Оскільки відповідач тривалий час не сплачує заборгованість за кредитом, процентами та комісією, від спілкування з працівниками банку ухиляється, позивач просить позов задовольнити. Представник позивача за довіреністю у судове засідання не з`явився. Надав заяву, в якій зазначив, що справу просить розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибув, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного 06.11.2018 року договору №22037000093872 між позивачам і відповідачем [PERSON] отримав кредит в розмірі 50000 грн. 00 коп. Відповідач зобов`язався сплачувати заборгованість за кредитом щомісяця рівними частками і повністю повернути кредит не пізніше - 06.11.2023 року та сплачувати проценти і комісію за кредитним договором. /а. с. 4/. Позивач виконав свої зобов`язання і надав відповідачу кредитні кошти у повному обсязі, відповідно до умов кредитного договору. Відповідач своїх договірних зобов`язань за кредитним договором не виконав. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг [PERSON] становить у загальному розмірі 35371 грн. 99 коп., а саме: за кредитом - 22685, 12 грн., за комісією - 10495,00, за процентами - 1741,87 грн. Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку від 18.02.2021 року /а. с.5-7/. Згідно з положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити су боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. Загальна сума боргу [PERSON] станом на 18.02.2021 року становить 35371 грн. 99 коп. Таким чином, виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач грубо порушив умови договору, тому з останнього на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ «Ідея Банк» підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved