Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 28.05.2019року наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №2388/ВК від 28.05.2019року його- [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачу заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги, передбаченої наказом. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою суду від 10.06.2019року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмовий відзив, де просив розгляд справи здійснювати без його участі та зазначив, що згідно наказу №75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» встановлений триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа. Даний факт має важливе значення при вирішенні питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Також надав довідку, згідно якої середньоденна заробітна плата [PERSON] , без вирахування податків, складала 520 грн. 65 коп., розмір заборгованості по заробітній платі, за вирахуванням податків, становить 74852,57 грн., в тому числі сума нарахованої вихідної допомоги, без вирахування податків, в розмірі 32312,22грн. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 06.04.2004 року по 28.05.2019року перебуваву трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-9). Наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» №2388/ВК від 28.05.2019року [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.9). При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка станом на 28.05.2019року становила 74852 грн. 57 коп., в тому числі сума нарахованої вихідної допомоги, без вирахування податків, в розмірі 32312 грн. 22 коп., що підтверджується Довідкою товариства №16-07/798 від 08.07.2019 року. Згідно вказаної довідки, розмір середньоденної заробітної плати позивача становив 520,65 грн. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст. ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст. ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків), в тому числі суму нарахованої вихідної допомоги (без вирахування податків), разом в розмірі 74852 грн. 57коп. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 р., та № 6-76цс14 від 02.07.2014 р., які відповідно до ст. 417 ЦПК України є обов`язковими для судів. Згідно наказу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» від 21.03.2014 р. №75 «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» в Товаристві з 26.05.2014 р. встановлений режим неповного робочого тижня, а саме триденний робочий тиждень, де робочими днями є понеділок, вівторок, середа. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був звільнений 28.05.2019 року, а розрахунок з ним не було проведено, за таких обставин, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 7809 грн. 75 коп.за період з 29.05.2019р. по 03.07.2019р., що складає 15робочих днів (враховуючи триденний робочий тиждень), при середньоденній заробітній платі позивача 520,65грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved