Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, яким просив стягнути з ПАТ «СК Українська страхова група» на його користь 57390,15 грн., а також стягнути вартість автотоварознавчого дослідження в сумі 885, 60 грн.. В обґрунтування позову посилався на те, що 19.05.2014 року між [PERSON] та ПАТ «СК Українська страхова група» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2107-14-00228. Згідно п. 1.1 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів предметом договору є страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим ТЗ та ДО страхування наземного транспортного засобу. Згідно договору одним з страхових випадків є ДТП. 05.02.2015 року о 17 год. 05 хв. на перехресті вулиць Івана Камишева та проспекту 50 років СРСР сталася ДТП. Постановою Московського районного суду м. Харкова винним у вказаній ДТП визнано [PERSON], якого притягнуто до адміністративної відповідальності. 06.02.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Але листом від 27.02.2015 року № 03/1232 йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у відповіді зазначалося, що ринкова вартість автомобіля КІА СЕRАТО, державний номер [NUMBER] на момент ДТП становить 120236,26 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, згідно розрахунків - 73 339,16 грн.. Відповідач зробив висновок про настання випадку конструктивної загибелі транспортного засобу та відмовив у виплаті страхового відшкодування. Проте, з боку відповідача жодного разу не вимагалося надати на огляд транспортний засіб позивача, відповідно автомобіль позивача на огляд страхової компанії та її уповноважених представників не надавалися. Не погоджуючись із розрахунками відповідача в частині вартості відновлювального ремонту позивач, з метою визначення вартості відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу звернувся до Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса із питанням щодо визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, внаслідок ДТП, що мала місце 05.02.2015 року. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2435 від 23.04.2015 року вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу, внаслідок ДТП 05.02.2015 року, складає 57 390,15 грн.. Вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу згідно розрахунків, викладених у листі Страхової компанії була умисна суттєво завищеною з метою штучного підведення страхового випадку до конструктивної загибелі транспортного засобу. Отримавши вказаний висновок експертного автотоварознавчого дослідження, позивач разом із копією звернувся до відповідача із заявою від 30.04.2015 року щодо повторного розгляду вказаного страхового випадку та його виплати. У відповідь на зазначену заяву відповідач листом від 05.05.2015 року повідомив позивача про те, що підстави для перегляду прийнятого рішення по справі відсутні. Позивач вважає, що такими діями відповідача порушені його права та протиправно відмовлено у виплаті страхового відшкодування. На підставі викладеного, до суду було подано відповідний позов. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просивши про його задоволення. Представник відповідача в режимі відеоконфернції на зв'язок із судом не вийшов причини неявки своєчасно суду не повідомлені. Суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні, 05.02.2015 року о 17 год. 05 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки Peugeot Boxer, державний номер знак [NUMBER] по вул. Івана Камишева, яка є другорядною дорогою, на перехресті з проспектом 50 років СРСР, який є головною дорогою, не дав перевагу в русу автомобілю «КІА СЕRАТО», державний номерний знак [NUMBER], який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення. Автомобілі отримали механічні пошкодження. Власником автомобілю «КІА СЕRАТО», державний номер [NUMBER] є [PERSON]. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 04.03.2015 року встановлено наявність у діях водія [PERSON] порушення Правил дорожнього руху України, які знаходились у причинному зв'язку з вищезазначеною дорожньо-транспортною пригодою та останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 19.05.2014 року, предметом договору є страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ТЗ та ДО - страхування наземного транспортного засобу, відшкодування страхувальником шкоди, заподіяної майну третій особі, застрахованим транспортним засобом - добровільне страхування цивільно-правової відповідальності водія. Відповідно до Договору добровільного страхування, застрахованим транспортним засобом є «КІА СЕRАТО», державний номер [NUMBER], страхова сума «КАСКО» становить 95 000 грн., строк дії договору з 20.05.2014 року по 19.05.2015 року. Відповідно до п. 2.2.2 вищевказаного Договору зазначалося, що ДТП - подія, що сталася під час руху застрахованого та/або іншого ТЗ, внаслідок якої завдані пошкодження застрахованому ТЗ, в тому числі під час перевезення застрахованого ТЗ іншим ТЗ, буксирування застрахованого ТЗ або застрахованим ТЗ. Згідно відповіді ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова компанія група» від 27.02.2015 року, зазначалося, що ринкова вартість автомобіля «КІА СЕRАТО», державний номер [NUMBER] на момент ДТП складає 120 236,26 грн. Вартість відновлювального ремонту - 73339,16 грн., що складає більше 60% ринкової вартості транспортного засобу. Страхова сума складає 95 000 грн. Зазначали, що відповідно до умов Договору, ПАТ «СК «УСГ» не має підстав для виплати страхового відшкодування. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2435 від 23.04.2015 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля «КІА СЕRАТО», державний номер [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП 05.02.2015 року становить 57390,15 грн.. Звітом № 16/02/15 про оцінку колісного транспортного засобу, який проведений ПАТ «СК «УСГ» встановлено, що вартість відновлювального ремонту наданого автомобіля «КІА СЕRАТО», державний номер [NUMBER] складає 73 339,16 грн. За клопотанням представника відповідача, судом по справі призначено судову автоторознавчу експертизу, згідно висновків якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - «КІА СЕRАТО», державний номер [NUMBER], № кузова [NUMBER], на момент настання страхового випадку, а саме: станом на 05.02.2015 року складає 58609,91 грн.. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплат) у, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до абз. 3 п. 3 ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Норма ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачає, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Частиною 17 ст. 9 вказаного Закону передбачено, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі, коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Так, правовідносини, що виникли між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» не є деліктними, отже, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має пріоритет і розмір страхового відшкодування визначається на підставі цього Закону. У п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. За змістом п. 1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з п. 2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Проте, судовим розглядом встановлено, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля «КІА СЕRАТО», державний номер [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП 05.02.2015 року становить 57390,15 грн.. Експертиза, проведена за ухвалою суду, встановила вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - «КІА СЕRАТО» - 58609,91 грн.. В судовому засіданні представник позивача просив стягнути суму матеріальної шкоди саме встановленої висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 2435 від 23.04.2015 року в сумі 57390,15 грн.. Вищевказаний висновок суд вважає законним та обґрунтованим, та вважає його належним та допустимим доказом по справі, оскільки він ґрунтується на технічному огляді автомобіля, проведенні необхідних розрахунків та на підставі спеціальної літератури та нормативних актів. Тобто в судовому засіданні відповідачем не доведено конструктивної загибелі автомобіля «КІА СЕRАТО», державний номер [NUMBER]. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Предмет доказування це коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. Доведенню підлягають тільки ті обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, по якій виник спір. Зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів, суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат позивача по оплаті проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 885,60 грн. підлягають задоволенню, оскільки є фактичними витратами позивача, пов'язаними з завданою позивачу матеріальною шкодою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Витрати позивача по оплаті висновку спеціаліста - автотоварознавця у розмірі 885,60 грн. підтверджуються квитанцією, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved