Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 8838,68 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивував тим, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір № 525248680 від 31.01.2013 року. 28.03.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 37/14ФНКю, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів включаючи суму основного зобовязання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за річною процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобовязань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору. В порушення норм законодавства України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і має заборгованість перед позивачем на загальну суму 8838,68 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 5279,43 грн., заборгованість за пенею 3559, 25 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутність, в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) \~зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір № 525248680 від 31.01.2013 року. Зміст договору не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно з умовами укладеного договору позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором, однак відповідачка не виконала свого обовязку та перестала повертати наданий їй кредит в передбачені кредитним договором строки. Судом встановлено, що 28.03.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 37/14ФНКю, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів включаючи суму основного зобовязання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за річною процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобовязань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору, про що 04.04.2014 року відповідача було повідомлено письмово. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В звязку з цим та згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до виписки з Реєстру боржників від 28.03.2014 року первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги заборгованості до боржника позичальника [PERSON] на умовах, передбачених договором відступлення прав вимоги № 37/14 - ФНКю від 28.03.2014 року. Частиною першою ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 04.04.2014 року позивач (фактор) письмово повідомив відповідача про відступлення права грошової вимоги, отримання ним права вимоги її заборгованості за кредитним договором № 525248680 від 31.01.2013 року, зміну умов вказаного кредитного договору та включення її персональних даних до бази персональних даних, та вимагав сплатити заборгованість. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Судом також встановлено, що відповідач зобов'язання за кредитним договором № 525248680 від 31.01.2013 року належним чином не виконав і має перед позивачем заборгованість по кредиту на загальну суму 8838,68 грн. Згідно зі ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. \~Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також згідно зі ст.ст. 546, 549 цього Кодексу виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязань. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і сплата неустойки (п.3 ч.1). Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі і підлягають задоволенню. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved