overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 15 травня 1993 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 723. Від шлюбу мають дитину [PERSON], 02 листопаду [INFO]. Свідоцтво про народження від 25 лютого 2004 року, актовий запис №761.Спір о місці проживання дитини відсутній. Позивач вказує, що матеріальну допомогу дитині буде надавати добровільно. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, мають різні характери та погляди на сімейне життя, відносини почали поступово псуватись, та це призвело до того що вони стали чужими один до одного. Фактично шлюбні відносини були закінчені більш ніж три роки тому. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, шлюб просив розірвати, справу розглядати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлялась. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 15 травня 1993 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 723 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ №301988). Від шлюбу мають дитину [PERSON], 02 листопаду [INFO]. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. За таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 18 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 993. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, мають різні погляди на сімейне життя, відносини почали поступово псуватись, між сторонами постійно виникали суперечки, скандали. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, шлюб просив розірвати, справу розглядати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, відповідно до якої, позовні вимоги визнала в повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутності, після розірвання шлюбу прізвище просила змінити на дошлюбне «Гляс». Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 18 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 993, під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з «Гляс» на «Свидло» (свідоцтво про шлюб серія 1-ВЛ № 191558 від 18 серпня 2012 року). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ВЛ № 350814 від 12 березня 2014 року). Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. За таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Суд зазначає про вибір прізвища після розірвання шлюбу відповідачем, яка просила її прізвище змінити на дошлюбне «Гляс». На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки села Боєве, Чернігівського району, Запорізької області на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., щомісячно,починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує наступним. З 19.01.2008 року по 15.02.2013 рік сторони перебували в зареєстрованому шлюбу, що підтверджується копією рішення №328/359/13-ц від 15.02.2017 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина перебуває на повному утриманні позивача та проживає разом з ним. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Взв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 19.01.2008 року по 15.02.2013 рік, що підтверджується копією рішення №328/359/13-ц від 15.02.2017 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 18.12.2007 року. Позивач з дитиною проживає за адресою: [ADDRESS], дитина перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім ї від 08.02.2017 року №290. Відповідач проживає окремо, не приймає участі у вихованні дитини. Відповідач приймає участь в утриманні іншої дитини яка народилася [INFO] року, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження №74 від 10.07.2017 року. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не надано докази на підтвердження виду та розміру доходів відповідача. За наявності у відповідача іншої дитини неможливо встановити, чи здатна відповідач сплачувати аліменти по 1000 гривень на місяць, тому доцільно встановити розмір аліментів не у твердій сумі, як просить позивач, а у частині від заробітку. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 34000 доларів США. В обгрунтування позову посилається на те, що 23.11.2018 року позивач передав [PERSON] грошові кошти у сумі 34000 доларів США, про що відповідачем складена розписка. [PERSON] зобов`язаний повернути кошти до 10.12.2018 року. Всупереч домовленості кошти не повернув. Відповідач не виконав умови, викладені в розписки, не повернув борг. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.11.2018 року позивач передав [PERSON] грошові кошти у сумі 34000 доларів США, про що відповідачем складена розписка. [PERSON] зобов`язаний повернути кошти до 10.12.2018 року. Однак, до теперішнього часу відповідач грошові кошти не повернув. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, відповідач зобов`язана повернути позивачу грошові кошти за договорами позики грошові кошти на загальну суму 34000 доларів США. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та тикими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача безпідставно отримані стягувачем за судовим наказом грошові кошти в розмірі 919,92 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 серпня 2012 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-22» Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області було видано судовий наказ про стягнення з нього заборгованості по квартирній платі та обслуговуванню прибудинкової території за період з 01.01.2009 року по 31.05.2012 року в розмірі 3373 гривні 07 копійок, судового збору у розмірі 107 гривень 30 копійок, а всього 3480 гривень 37 копійок. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30.11.2015 р. судовий наказ від 20.08.2012 року було скасовано. Посилався на те, що грошові кошти, які отримані ТОВ«Житло-22», є безпідставно набутими, у звязку з тим, що судовий наказ, на підставі якого вони були сплачені, скасовано. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі на підставах, зазначених у позовній заяві, у разі відсутності у судовому засідання відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про день розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, у звязку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 20 серпня 2012 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою [ADDRESS], на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-22»(87500, м. Маріуполь, пр..Будівельників, буд. 169; розрахунковий рахунок 26005000103136 в АКБ «Укрсоцбанк», МФО 300023, ОКПО 32035762) заборгованості по квартирній платі та обслуговуванню прибудинкової території за період з 01.01.2009 року по 31.05.2012 року в розмірі 3373 гривні 07 копійок та судового збору у розмірі 107 гривень 30 копійок, а всього 3480 гривень 37 копійок. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.11.2015 року судовий наказ від 20.08.2012 року скасовано. Приписами ч. 1\~ст. 1212 Цивільного кодексу України\~передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тому вимоги [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих стягувачем за судовим наказом грошових коштів в розмірі 919,92 грн.є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути на свою користь з відповідача суму боргу за договором позики від 29.08.2013р. в розмірі 2000грн. та моральну шкоду в сумі 2000грн. Обґрунтовуючи вимоги позову позивач зазначив, що 29.08.2013р. відповідач взяв у борг 2000грн., зобов'язавшись повернути гроші 13.09.2013р., про що сторони склали розписку. На сьогоднішній час відповідач борг не повернув, на досудове врегулювання спору не реагує. Порушенням взятих на себе зобов'язань відповідачем вчинило позивачу і моральну шкоду, яку останній оцінює в 2000грн. Позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, підтримання вимог позову, не заперечуючи щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї неявки до суду не надав, тому суд зі згоди позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші в розмірі 2000 грн., на підтвердження чого, [PERSON] надав особисту розписку, згідно якої останній зобов'язався повернути суму боргу до 13.09.2013р. Отже, між сторонами укладено простий письмовий договір позики. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошову суму, а позичальник зобов'язується повернути таку ж саме грошову суму (суму позики). Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із розписки відповідач брав на себе зобов'язання щодо повернення суми боргу. Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач не тільки до встановленого у розписки терміну, але і до сьогоднішнього часу у повному обсязі не повернув суму позики, то з відповідача повинно бути стягнуто суму боргу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 1279,32 грн., а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов не визнав та просив застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. По справі встановлені наступні фактичні обставини. ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк», та [PERSON] уклали кредитний договір № 002-15050-240707 від 24.07.2007 року. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 2226 грн. за користування яким відповідач сплачує відсотки виходячи зі ставки 12% на рік. За ведення кредитної справи відповідач зобов'язався сплачувати позивачу плату в розмірі 3,25% в місяць. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Таким чином, станом на 11.04.2014 р. за Відповідачем по Кредитному договору № 002-15050-240707 від 24.07.2007 року рахується заборгованість на загальну суму 1279,32 грн. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦПК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що кінцевий термін повернення кредиту та відсотків за ним настав 23.08.2008 року, а позивач звернувся до суду лише в червні 2014 року, пропустивши строк позовної давності, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 68 973,46 грн., а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. По справі встановлені наступні фактичні обставини. ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк», та [PERSON] уклали кредитну угоду № 002-15599-281112 від 28.11.2012 року. Позивач відкрив Відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 45400 грн. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 14.05.2014 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 68793,46 грн., яка складається з: тіло кредиту - 26229,46 грн.; прострочене тіло кредиту - 19068,00 грн.; заборгованість за комісіями - 23676 грн. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, відповідно ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Через такі дії відповідача позивач був вимушений звернутись до суду з дійсним позовом, у зв'язку з чим поніс судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 689,73 грн., про що свідчать відповідні квитанції у матеріалах справи. Через викладене суд прийшов до переконливого висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 68973,46 грн. та стягнути судові витрати у розмірі 689,73 грн. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів щомісячно. Мотивував тим, що відповідач є його сином. Він є пенсіонером, отримує маленьку пенсію, хворіє, потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно допомагати не хоче. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, дав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлений належним чином. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд дослідивши докази приходить до такого. Кокшаров [PERSON] , [INFO] , є сином позивача. Вказаний факт підтверджено копією довідки про народження. /а.с. 8/ Позивач є пенсіонером. Вказаний факт підтверджено копією пенсійного посвідчення. /а.с. 9/ Він отримує пенсію у розмірі 2100 гривень. Вказаний факт підтверджено копією довідки./а.с.10/ Позивач зобов`язаний сплачувати комунальні послуги. Позивач періодично хворіє, несе витрати на придбання ліків. Пенсії на вказані витрати позивачу не вистачає і він потребує допомоги. Статтею 202 Сімейного Кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Викладене приводить суд до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved