Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 21.03.2007 року Дніпропетровська міська рада прийняла рішення № 6/11 «Про порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпропетровська». 29.07.2011 року рішенням № 5/14 були внесені зміни до вказаного рішення. До директора фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради звернувся забудовник [PERSON] з листом, в якому вона просила підготувати договір про внесок на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпропетровська по об»єкту за адресою [ADDRESS] з графіком сплати внеску в повній сумі до прийняття рішення виконкому міської ради по об»єкту. 13.02.2012 року між Дніпропетровською міською радою та [PERSON] було укладено договір № 148 про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська в зв»язку з наміром забудовника здійснити виключення з житлового фонду міста квартири № 112 та реконструкцію її під магазин непродовольчих товарів за адресою вул. Червоного Козацтва, 26. Пунктом 2.1. договору визначено, що величина пайової участі згідно з розрахунком (додаток №1 до договору) становить 8 115,78 грн. Зазначений договір укладено відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та рішення міської ради від 21.03.2007 року № 6/11 «Про порядок залучення коштів на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська», де визначено, що кошти пайової участі сплачуються в повному обсязі до прийняття об»єкта в експлуатацію єдиним платежем або частиною за графіком. Відповідно до пункту 2.2. договору від 13.02.2012 № 148 кошти пайової участі сплачуються в повному обсязі до прийняття об»єкта в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, який є невід»ємною частиною договору. Як стало відомо, декларацією від 28.08.2012 року № ДП 14312151241 об»єкт: «Виключення з житлового фонду міста кв. 112 та реконструкція її під магазин непродовольчих товарів» прийнято в експлуатацію, проте кошти в сумі 8 115,78 грн. до цільового фонду міського бюджету до теперішнього часу не надходили, станом на 20.03.2014 року борг по договору від 13.02.2012 року № 148 з урахуванням пені становить 9 903,66 грн., з яких 8115,78 сума заборгованості, 1787,88 грн. сума пені. В зв»язку з зазначеним до відповідача направлялося повідомлення від 04.03.2013 року № 10/15-132 про необхідність виконання умов договору від 13.02.2012 року № 148, яке виконано не було. Посилаючись на зазначене? позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 10 002,70 грн., в тому числі: 8 115,78 грн. основного боргу, 1787,88 грн. пені, 99,04 грн. судового збору. В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 8115,78 грн., в задоволенні позовних вимог про стягнення пені просив відмовити в зв»язку з пропущенням строку позовної давності. Вислухавши осіб, які з»явилися, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до змісту ст.ст. 11, 509, 526 ЦК України однією з підстав виникнення зобов»язання є договори, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 21.03.2007 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення № 6/11 «Про порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпропетровська». Рішенням Дніпропетровської міської ради № 5/14 від 29.07.2011 року р були внесені зміни до вказаного рішення. До директора фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради звернувся забудовник [PERSON] з листом з проханням підготувати договір про внесок на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпропетровська по об»єкту за адресою [ADDRESS] з графіком сплати внеску в повній сумі до прийняття рішення виконкому міської ради по об»єкту. 13.02.2012 року між Дніпропетровською міською радою та [PERSON] було укладено Договір № 148 про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська в зв»язку з наміром забудовника здійснити виключення з житлового фонду міста квартири № 112 та реконструкцію її під магазин непродовольчих товарів за адресою вул. Червоного Козацтва, 26. Відповідно до п.1.1. договору його предметом є здійснення оплати забудовником [PERSON] величини пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська шляхом перерахування грошовох коштів до спеціального фонду міського бюджету у зв»язку з наміром забудовника здійснити виключення з житлового фонду міста вищевказаної квартири та реконструкція її під магазин непродовольчих товарів. Пунктом 2.1. зазначеного договору визначено, що величина пайової участі згідно з розрахунком (додаток №1 до договору) становить 8 115,78 грн. Зазначений договір укладено відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та рішення міської ради від 21.03.2007 року № 6/11 «Про порядок залучення коштів на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська», де визначено, що кошти пайової участі сплачуються в повному обсязі до прийняття об»єкта в експлуатацію єдиним платежем або частиною за графіком. Відповідно до пункту 2.2. договору від 13.02.2012 № 148 кошти пайової участі сплачуються в повному обсязі до прийняття об»єкта в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, який є невід»ємною частиною договору. Встановлено, що Декларацією від 28.08.2012 року № ДП 14312151241 об»єкт: «Виключення з житлового фонду міста кв. 112 та реконструкція її під магазин непродовольчих товарів» прийнято в експлуатацію, проте кошти в сумі 8 115,78 грн. до цільового фонду міського бюджету від відповідача до теперішнього часу не надходили, що не заперечувалося представником відповідача. В зв»язку з зазначеним Дніпропетровською міською радою до відповідача направлялося повідомлення від 04.03.2013 року № 10/15-132 про необхідність виконання умов договору від 13.02.2012 року № 148, яке виконано не було. Зважаючи на вказане, грошові кошти в сумі 8 115,78 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з цим не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 1 787,88 грн., зважаючи на наступне. Пунктом 5.3. Договору № 148 від 13.02.2012 року передбачено, що за несвоєчасну або неповну сплату коштів пайової участі забудовник сплачує пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Разом з цим, в судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 1 787,88 грн., посилаючись на пропущення строку позовної давності для звернення до суду із даними вимогами. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно ч.2 цієї статті - позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно до ч. 4 цієї статті - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як судом встановлено та про що зазначив позовач у позові, про порушення свого права Дніпропетровській міській раді стало відомо 28.08.2012 року, що також підтверджується листом директора Департаменту Дніпропетровської міської ради [PERSON] від 04.03.2013 року. До суду з позовними вимогами про стягнення з відповідачки пені у вказаній сумі Дніпропетровська міська рада звернулася 07.04.2014 року, тобто з пропуском передбаченого ЦК України строку. З урахуванням зазначеного та заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 1787,88 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial