overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по вул. Шевченко 109 в смт. Воскресенське Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказував, що в 1999 році оформив право власності на зазначену земельну ділянку та отримав Державний акт на неї серії ІІ № 008878, виданий 14 липня 1999 року. Однак за невідомих обставин оригінал державного акту був втрачений, а також в акті є помилка, яка полягає в невірному зазначені його по-батькові: замість «Миколайович» в ньому записано «Михайлович». Посилаючись на те, що він належним чином отримав право власності на земельну ділянку, однак в даний час не може нею володіти та розпорядитися через зазначені обставини, а дублікат державного акту отримати неможливо, тому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Прокурор не заперечував проти задоволення позову. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача, заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Рішенням Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області від 24 грудня 1998 року позивачу була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,15 га, розташована по вул. Шевченка в смт. Воскресенське Жовтневого району Миколаївської області. 14 липня 1999 року тією ж селищною радою, на підтвердження права власності на землю, йому був виданий державний акт серії ІІ-МК № 008878. Однак в ньому в рядку, де записано прізвище, ім'я та по-батькові власника ділянки, його по-батькові зазначено з помилкою: замість «Миколайович» вказано «Михайлович». Крім того, за невідомих обставин він втратив оригінал державного акту. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що зазначена земельна ділянка, що була виділена позивачу для ведення садівництва, належить йому, однак через помилку в Державному акті та через його втрату порушується його право, тому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України, цивільне право позивача слід захистити, визнавши за ним право власності на земельну ділянку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,5474 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Паліївської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після смерті дядька [PERSON] , який помер [INFO] . \~ \~ \~ \~Позов мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на спірну земельну ділянку. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень частини 3 статті 1268 ЦК України після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син [PERSON] . \~ \~ \~ \~Спадкоємець [PERSON] помер [INFO] , не отримавши свідоцтво про право на спадщину. \~ \~ \~ \~Позивач зазначив, що після смерті [PERSON] він є його спадкоємцем, який прийняв спадщину і оформляє її у приватного нотаріуса Залєсної М.В. \~ \~ \~ \~27 листопада 2018 року нотаріус ухвалила постанову № 88/02-31, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець до дня смерті не оформив своїх прав на спірну земельну ділянку. \~ \~ \~ \~18 лютого 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с.23). \~ \~ \~ \~ \~30 травня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду (а.с.33). \~ \~ \~ \~Відповідач визнав позов у повному обсязі, надіславши до суду відповідну заяву. \~ \~ \~ \~Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,5474 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Паліївської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 4, 6). \~ \~ \~ \~Спадкоємцем за законом першої черги був його син, який прийняв спадщину відповідно до положень частини 3 статті 1268 ЦК України (а.с. 15, 17). \~ \~ \~ \~ \~ [INFO] помер [PERSON] , який не оформив право на спірну земельну ділянку у встановленому порядку(а.с.5). \~ \~ \~ \~Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що до дня смерті не оформив своїх прав на спірну земельну ділянку (а.с. 7-8). \~ \~ \~ \~Тому, право позивача на спадщину підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив розірвати їхній з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що їхнє спільне сімейне життя не склалося внаслідок несумісності характерів та різних поглядів на життя, через що постійно виникають непорозуміння. Шлюбні відносини та спільне господарство не ведуться, примирення позивач не прагне та вважає його неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про розгляд справи повідомлена належним чином, а тому суд з урахуванням згоди позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 08 листопада 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що зроблено актовий запис №1837 Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалося, внаслідок несумісності характерів та різних поглядів на життя, через що постійно виникали непорозуміння. Шлюбні відносини та спільне господарство фактично не ведуться. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Примирення позивач не прагне та вважає йог неможливим. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив розірвати їхній з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що їхнє спільне сімейне життя не склалося внаслідок несумісності характерів та різних поглядів на життя, через що постійно виникають непорозуміння. Шлюбні відносини та спільне господарство фактично не ведуться, примирення позивач не прагне та вважає його неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце проведення засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованою адресою проживання, а тому суд з урахуванням згоди позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 09 серпня 2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що зроблено актовий запис №1619 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї. Спільне сімейне життя не склалося, внаслідок несумісності характерів та різних поглядів на життя, через що постійно виникали непорозуміння. Шлюбні відносини та спільне господарство фактично не ведуться. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Примирення позивач не прагне та вважає йог неможливим. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив розірвати їхній з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що їхнє спільне сімейне життя не склалося внаслідок різних поглядів на життя, несумісності характерів, через що постійно виникають непорозуміння. Шлюбні відносини та спільне господарство не ведуться, примирення позивач не прагне та вважає його неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце проведення засідання повідомлена належним чином, а тому суд з урахуванням згоди позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 08 липня 2000 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що зроблено актовий запис №353 Відділом реєстрації актів цивільного стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві. Спільне сімейне життя не склалося, внаслідок несумісності характерів та різних поглядів на життя, через що постійно виникали непорозуміння. Шлюбні відносини та спільне господарство фактично не ведуться. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Примирення позивач не прагне та вважає його неможливим. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив розірвати їхній з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що їхнє спільне сімейне життя не склалося. Шлюбні відносини та спільне господарство фактично не ведуться з початку 2010 року, проживають сторони окремо, примирення позивач не прагне та вважає його неможливим. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив про задоволення позову, посилаючись на обставини викладені в позові. Сам позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій вказав, що він є інвалідом ІІ групи, у зв'язку з чим в судове засідання з'явитись не може, проте позов підтримує, на його задоволенні наполягає та просить шлюб розірвати. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, вказала на те, що підстави для розірвання шлюбу, вказані у позовній заяві не відповідають дійсності, сторони проживають разом, ведуть спільне господарство, у зв'язку з чим просила у позові відмовити. Суд заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 17 жовтня 1996 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що зроблено актовий запис №1158 Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника позивача та заяви самого позивача, спільне сімейне життя не склалося. Шлюбні відносини та спільне господарство фактично не ведуться з 2010 року, позивач проживає окремо. Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача про те, що позивач проживає разом з відповідачем, через те, що там знаходяться його речі та відповідно з цих підстав слід відмовити у позові, оскільки позивач та його представник довели небажання та неможливість спільного проживання з відповідачем у шлюбі, що і є підставою для його розірвання. Шлюб не може ґрунтуватись на примушуванні. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Примирення позивач не прагне та вважає йог неможливим. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив розірвати укладений 11 серпня 2009 року шлюб з [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 77, посилаючись на те, що від спільного проживання в шлюбі у них спільних дітей не має, а сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери та відсутності взаєморозуміння, на грунті чого між ними постійно виникають сварки та суперечки, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. Сторони у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, при цьому позивач надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач відзиву на позов не надала. Враховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2009 року (а.с. 29), які спільних дітей не мають. Ухвалами суду від 15 серпня 2017 року та 30 листопада 2017 року за клопотанням сторін подружжю був наданий строк для примирення , яке між сторонами не відбулося. Враховуючи, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини через різні характери та відсутності взаєморозуміння, на грунті чого між ними постійно виникають сварки та суперечки, між якими примирення не відбулося суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх формально існуючий шлюб необхідно розірвати. Так як позивач звільнений від сплати судового збору, будучи інвалідом ІІ групи з дитинства (а.с. 1), тому витрати, пов»язані з розглядом справи необхідно покласти на відповідача, стягнувши з останньої в дохід держави 640 грн судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON]. Сторони по справі проживають окремо, спільне господарство не ведуть, неповнолітня дитина проживає разом із ним. Відповідач ніякої допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Тому звернувся до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив про його задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов [PERSON] визнала повністю. Судом встановлено, що сторони з 24.04.2004 перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського управління юстиції Полтавської області зроблено відповідний актовий запис за № 60 (а.с.4). Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка проживає разом із батьком, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.5). Згідно акту обстеження складу сім'ї від 23.01.2018 відповідач разом із позивачем і донькою не проживає (а.с.6). Як убачається зі змісту позову неповнолітня дитина подружжя проживає разом із батьком, який займається її вихованням та утриманням, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає (а.с.1). Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Відповідач у своїй заяві про розгляд справи у її відсутність, позов [PERSON] визнала повністю, згодна сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, вказаному позивачем у позові та зазначила, що за іншими виконавчими документами з неї стягнення не проводяться. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість в сумі 10375 гривень 69 копійок за кредитним договором від 7 вересня 2019 року, а також судові витрати. Позов мотивовано тим, що відповідачем порушено умови укладеного кредитного договору від 7 вересня 2019 року. 31 травня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження в справі у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 64). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 7 вересня 2019 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 20-50). Відповідач порушив умови укладеного договору, допустивши кредитну заборгованість, яка станом на 31 березня 2021 року складає 10375 гривень 69 копійок, що підтверджується розрахунком (а.с. 19). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що відповідачем порушено умови укладено кредитного договору, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача кредитної заборгованості. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість в сумі 115269 гривень 29 копійок за кредитним договором від 14 грудня 2018 року, а також судові витрати. Позов мотивовано тим, що відповідачем порушено умови укладеного кредитного договору від 14 грудня 2018 року. 6 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 29). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 грудня 2018 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 10-12). Відповідач порушив умови укладеного договору, допустивши кредитну заборгованість, яка станом на 11 лютого 2020 року складає 115269 гривень 29 копійок, що підтверджується розрахунком та випискою з рахунку (а.с. 5-6). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що відповідачем порушено умови укладено кредитного договору, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача кредитної заборгованості. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість в сумі 11870 гривень 79 копійок за кредитним договором від 28 березня 2014 року, а також судові витрати. Позов мотивовано тим, що відповідачем порушено умови укладеного кредитного договору від 28 березня 2014 року. 5 жовтня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження в справі у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 66). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 березня 2014 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 18-45). Відповідач порушив умови укладеного договору, допустивши кредитну заборгованість, яка станом на 28 березня 2014 року складає 11870 гривень 79 копійок, що підтверджується розрахунком заборгованості по договору та випискою (а.с. 9-15, 55-59). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що відповідачем порушено умови укладено кредитного договору, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача кредитної заборгованості. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved