Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач у справі [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Однак, вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої доньки, оскільки вона не цікавиться її життям та потребами, байдуже ставиться до її благополуччя та розвитку, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, агресивно веде себе як по відношенню до дитини, так і по відношенню до оточуючих внаслідок тривалого зловживання алкоголем, чим ставить під загрозу життя і здоров`я як дитини, так і оточуючих. Родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Пологівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (далі - Пологівський РЦСССДМ), з нею вели роботу фахівці із соціальної роботи, однак [PERSON] рекомендації спеціалістів не виконувала, неадекватно та агресивно вела себе по відношенню до них. Незважаючи на посилену профілактичну роботу спеціалістів служби у справах дітей, відповідач не стала на шлях виправлення, не виконувала рекомендації спеціалістів, не перестала зловживати алкоголем, не вжила жодних заходів для забезпечення нормальних і безпечних умов для життя і розвитку доньки. У зв`язку з цим позивач просить постановити судове рішення про відібрання малолітньої [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та про стягнення з відповідача на користь піклувальника (прийомних батьків, батьків-вихователів, усиновлювачів) або установи (закладу), в якому буде перебувати дитина і який буде виконувати функції її державного опікуна, аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно. Представник позивача Полєшко О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, і просила їх задовольнити, зважаючи на те, що на даний час ситуація у родині [PERSON] не змінилася і повернення дитини до матері може мати для неї негативні наслідки. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала і просила повернути їй дитину, обіцяла турбуватися про неї належним чином. На підставі ч.1 ст.247 ЦПК України судом здійснювалося повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, заперечення проти позову відповідача, заслухавши показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 листопада 2006 року судом встановлено, що відповідач у справі є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 30 січня 2020 року № 00025416161 державна реєстрація народження неповнолітньої [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за заявою матері дівчинки. Як встановлено із копії Акта проведення оцінки рівня безпеки дитини від 11 лютого 2020 року, мати та старша сестра [PERSON] на момент відвідування перебували вдома у стані алкогольного сп`яніння, мати дівчинки - відповідач у справі [PERSON] , поводилася агресивно, лаялася нецензурною лайкою, облила спеціаліста ССД гасом, погрожувала фізичною розправою. Крім того, було встановлено, що у будинку перебували ще двоє сторонніх чоловіків у стані алкогольного сп`яніння. У Акті також зазначено, що [PERSON] повідомила, що її старша сестра пиячить з матір`ю 2 дні, зранку вона нагодувала дітей гр. [PERSON] борщем і вони пішли на вулицю, щоб не бачити, як п`ють дорослі. Крім того, у вказаному Акті зазначено, що на момент відвідування існує загроза життю та здоров`ю дитини, так як вона перебуває у помешканні з 2 дорослими чоловіками, матір`ю та сестрою, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, а також у помешканні знаходяться малолітні, за якими доглядає неповнолітня [PERSON] . У зв`язку з цим комісія дійшла висновку про необхідність негайного вилучення дитини відповідно до п.8 постанови КМУ №866 від 21 серпня 2008 року та п.17 постанови КМУ №800 від 03 жовтня 2018 року та було викликано наряд поліції для екстреного вилучення дитини. З копії довідки Басанського старостинського округу Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області від 16 грудня 2019 року №240 встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , і разом з нею зареєстровані мати [PERSON] , 1938 року народження, доньки [PERSON] , 1988 року народження, [PERSON] , 1999 року народження, [PERSON] , 2006 року народження, син [PERSON] , 1994 року народження, онуки [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2018 року народження. З копії довідки-характеристики на [PERSON] , виданої Басанським старостинським округом Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області від 16 грудня 2019 року №242, встановлено, що відповідач у справі займається домашнім господарством і тимчасовими роботами у різних місцях, за місцем проживання характеризується негативно, протягом багатьох років вона зловживає алкогольними напоями і не займається вихованням своїх дітей, яких у неї п`ятеро від різних чоловіків. Також у даній довідці-характеристиці висловлено прохання про доцільність відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав. Як вбачається із копії Акта оцінки потреб сім`ї/особи від 17 січня 2020 року, на момент відвідування мати була у стані алкогольного сп`яніння, проявляла агресію до комісії, членів комісії до будинку не впустила, від співпраці категорично відмовилася, не визнає існування у неї проблеми. Крім того, було зафіксовано, що відповідач систематично зловживає алкоголем, не створює належні умови для виховання дитини, не контролює санітарно-гігієнічний стан речей доньки, не цікавиться її навчанням, у результаті чого дитина отримує нерегулярне харчування, часто прогулює заняття у школі без поважних причин, а також часто допізна затримується у школі або десь гуляє і не поспішає додому. Як встановлено із копії Акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 16 грудня 2019 року №241, сім`я [PERSON] проживає у будинку з пічним опаленням, який водопроводом та каналізацією не обладнаний, на момент обстеження прибудинкова територія знаходилася у задовільному стані, у будинку було чисто, тепло, були приготовлені страви, умови для навчання доньки [PERSON] були створені. Із копії Акта обстеження умов проживання від 20 грудня 2019 року встановлено, що перевірити умови проживання родини [PERSON] не вдалося, оскільки вона була відсутня. Однак, як вбачається із копії Акта обстеження умов проживання від 16 січня 2020 року, гр. [PERSON] знаходилася у стані алкогольного сп`яніння, у будинок комісію не впустила, запевняла, що її донька [PERSON] знаходиться у м. Дніпрі у сестри, а її доньки [PERSON] у неї немає, а з будинку було чутно дитячі голоси. Із бесіди з продавцем магазину «Єва» було встановлено, що [PERSON] придбала горілку та жуйку 16 січня 2020 року. Із копії Акта обстеження умов проживання від 28 січня 2020 року встановлено, що [PERSON] поводилася агресивно, до помешкання не впустила, до працівників поліції та соціальних служб проявляла агресію, лаялася нецензурними словами. Як вбачається із копії Акта обстеження умов проживання від 16 лютого 2020 року, мати [PERSON] та її сестра перебували у стані алкогольного сп`яніння, мати і баба дівчинки виявляли агресію до членів комісії, а саме: облили гасом, кидалися битися, погрожували фізичною розправою, спускали собак та погрожували бензопилою. Діти знаходилися на подвір`ї зі своєю тіткою [PERSON] . Потім [PERSON] зачинилася у господарській будівлі, а малолітніх гр. [PERSON] забрали у будинок та зачинилися. Викликаний наряд поліції до помешкання не потрапив. Існує ризик здоров`ю та життю дітей. Із характеристики [PERSON] встановлено, що мати іноді відвідує батьківські збори, до виховання доньки ставиться неналежним чином, з`являється до школи у стані алкогольного сп`яніння. Як встановлено із копій листів Пологівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 16 грудня 2019 року № 1067/01-09, від 17 січня 2020 року №56/01-09, від 12 червня 2020 року №420/01-09, від 05 червня 2020 року №405/01-09, від 29 травня 2020 року №389/01-09, від 22 травня 2020 року №373/01-09, від 14 травня 2020 року №351/01-09, від 07 травня 2020 року №344/01-09, від 30 квітня 2020 року №333/01-09, від 27 квітня 2020 року №324/01-09, від 23 квітня 2020 року №319/01-09, від 16 квітня 2020 року №312/01-09, [PERSON] тривалий час зловживає алкогольними напоями, але не усвідомлює і не бажає усвідомлювати всієї серйозності наявної у неї проблеми, у зв`язку з чим не може і не має бажання змінювати звичний спосіб життя. У зв`язку з цим вона позбавила доньку [PERSON] належного догляду і піклування, не цікавиться її життям та навчанням, не задовольняє її потреб. Крім того, оточення, у якому перебуває [PERSON] , може бути небезпечним для психологічного стану дитини. Із листів Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 16 грудня 2019 року та від 24 січня 2020 року судом встановлено, що [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, неодноразово повідомляла поліцію про зникнення її доньки [PERSON] та інші протиправні дії відносно дівчинки, які під час перевірки не знайшли свого підтвердження, а також [PERSON] неодноразово повідомляла поліцію про протиправні дії матері, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, відносно неї та відносно її бабусі. Згідно із висновком Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, від 25 лютого 2020 року №01-49/140 про доцільність відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав орган опіки та піклування вважає доцільним відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Як встановлено із копії листа Комунального закладу «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 09 лютого 2021 року №01-24/43, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває у Центрі на повному державному забезпеченні з 30 липня 2020 року. 08 лютого 2021 року вона самовільно залишила КУ «Пологівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 4» ПМР. Після другого уроку до неї у школу на автомобілі помаранчевого кольору приїхала мати, поговорила з дівчинкою, а потім вони швидко сіли у машину і поїхали у невідомому напрямку. Про самовільне залишення навчального закладу адміністрацію Центру повідомила педагог-організатор [PERSON] . Через деякий час в заклад зателефонувала вчитель Басанської школи і повідомила, що [PERSON] прийшла у свій клас і розмовляє з класним керівником, якій сказала неправду, що її відпустили з Центру додому. Керівництво КУ «Пологівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 4» ПМР повідомило про втечу дівчинки у відділок поліції і коли останні приїхали додому до [PERSON] , їм не відчиняли двері. Неповнолітня була доставлена співробітниками поліції до закладу о 17:30 год. вечора. Під час проведеної профілактичної роботи з дівчиною було з`ясовано, що мати їй сказала, що захворіла бабуся і вона поїхала її провідати. Зі слів [PERSON] , за час перебування вдома мати встигла напитися горілки, постійно телефонувала в Центр, ображала працівників, які спілкувалися з нею. Вказані у зазначених вище письмових доказах обставини підтвердили також і допитані під час розгляду справи свідки [PERSON] та [PERSON] , які безпосередньо у складі комісій виїжджали до додому родини [PERSON] , спілкувалися із [PERSON] та її матір`ю і брали участь у складанні цих документів. Судом враховано, що згідно із ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно із абз.1 і абз.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З аналізу досліджених у судовому засіданні письмових доказів, показань свідків і пояснень сторін судом встановлено, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та належного утримання своєї неповнолітньої дочки, матеріально належним чином не утримує дитину, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, не цікавиться нею та її навчанням, агресивно поводиться як по відношенню до своєї доньки так і до оточуючих внаслідок зловживання алкоголем. На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дочки, що відповідно до п.2 ч.1 ст.164 та ч.1 ст.170 СК України є підставою для відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. При цьому, застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, суд також враховує, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її матір`ю, суд за заявою [PERSON] може постановити рішення про повернення їй дитини відповідно до положень ч.3 ст.170 СК України. Окрім того, судом враховано, що відповідно до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом також враховано положення абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до абз.2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач до ухвалення рішення у даній справі не була зобов`язана судовим рішенням сплачувати аліменти на утримання своєї доньки [PERSON] , тому відповідно до вимог ч.4 ст. 170 СК України вбачаються підстави для стягнення на користь піклувальника (прийомних батьків, батьків-вихователів, усиновлювачів) або установи (закладу), в якому буде перебувати дитина і який буде виконувати функції її державного опікуна, із відповідача [PERSON] аліментів на утримання її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, тобто з 26 лютого 2020 року, і до повноліття дитини, тобто до [INFO] включно. Вирішуючи питання щодо судових витрат у справі суд керувався положенням п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого судовий збір не справляється за подання, зокрема, заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved