Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 38000 грн., три процента річних від простроченої суми - 1015 грн. 06 коп., інфляційні збитки - 7220 грн. та проценти згідно облікової ставки НБУ - 4756 грн. 24 коп. Позовні вимоги вмотивував тим, що 03.06.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого остання отримала у борг 38000 грн., які зобов'язалась повернути в строк до 30.12.2013 року. Однак до теперішнього часу відповідач своїх зобов'язань не виконала, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутись до суду. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явився, його представник надав до суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Так, в матеріалах справи знаходиться оригінал Розписки від 03.06.2013 року, підписаної відповідачем, згідно якої остання взяла у позивача в борг гроші у сумі 38000 грн., зобов'язавшись повернути борг у строк до 30.12.2013 року (а.с.20). У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом установлено, що відповідач свого зобов'язання не виконала, грошових коштів у строк та в порядку, визначених у Розписці, позивачеві не повернула. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищевикладеного, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача: · суму позики в розмірі 38000 грн., · інфляційні втрати за період прострочення з 31.12.2013 року по 20.11.2014 року в розмірі 7220 грн. (38000 грн. х 1,19% (індекс інфляції: 100,2 (індекс інфляції за січень 2014 року) : 100 х 100,6 (індекс інфляції за лютий 2014 року) : 100 х 102,2 (індекс інфляції за березень 2014 року) : 100 х 103,3 (індекс інфляції за квітень 2014 року) : 100 х 103,8 (індекс інфляції за травень 2014 року) : 100 х 101,0 (індекс інфляції за червень 2014 року) : 100 х 100,4 (індекс інфляції за липень 2014 року) : 100 х 100,8 (індекс інфляції за серпень 2014 року) : 100 х 102,9 (індекс інфляції за вересень 2014 року) : 100 х 102,4 (індекс інфляції за жовтень 2014 року) : 100) = 45220 грн. - 38000 грн. = 7220 грн.), · три процента річних від простроченої суми за період прострочення з 31.12.2013 року по 20.11.2014 року в розмірі 1015 грн. 06 коп. (38000 грн. х 3% річних : 100% х 325 (кількість днів прострочення за період з 31.12.2013 року по 20.11.2014 року) : 365 (кількість днів у році) = 1015 грн. 06 коп.), а разом стягнути з відповідача на користь позивача 46235 грн. 06 коп. (а.с.4-5). Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача процентів згідно облікової ставки НБУ у розмірі 4756 грн. 24 коп., суд зазначає наступне. Виходячи з положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розміру процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Однак, положення вказаної статті не виключають дію спеціальних норм - Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якого надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою, яка надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти. Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами суб'єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. Таким чином, застосування ч. 1 ст. 1048 ЦК України можливо лише за умови здійснення підприємницької діяльності хоча б однією із сторін, однак позивач не надав суду доказів про своє право надавати фінансові послуги, а відтак позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Разом з тим, згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог урозмірі 462 грн. 35 коп. (а.с.1). Отже, за наведених вище обставин суд доходить висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial