Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 16703 грн.77 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 28.03.2012 року між ним та відповідачем було укладено Договір страхування №ТЗ/0005054, об'єктом страхування за яким є автомобіль марки «Джилі», реєстраційний номер [NUMBER]. 24.02.2013 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «ДЕУ», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок порушенням п.п. 10.1, 2.3.Б ПДР України, допустив зіткнення із застрахованим автомобілем марки «Джилі», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача, внаслідок чого застрахованому автомобілю було заподіяно шкоду. За умовами зазначеного Договору страхування та Правил добровільного страхування засобів наземного транспорту, що діють у позивача, останнім було сплачено відповідачу страхове відшкодування в розмірі 16703 грн. 77 коп. Після виплати вказаного страхового відшкодування, позивач звернувся до винної особи - [PERSON], цивільна відповідальність якого була застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» з вимогою про повернення суми виплаченого страхового відшкодування, однак отримав відмову у зв'язку з тим, що згідно платіжного доручення №1563 від 24.05.2013 року ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» також сплатила відповідачу страхове відшкодування в розмірі 19498 грн. 98 коп. у зв'язку із настанням цього ж страхового випадку. Враховуючи те, що позивачу не було відомо про факт отримання відповідачем страхового відшкодування від ТзДВ «Страхова компанія «Кредо», ним було також виплачено страхове відшкодування, а відтак відповідач фактично отримав подвійне відшкодування шкоди. 13.08.2013 року позивач направив на адресу відповідача претензію №5600, з пропозицією повернути виплачене йому страхове відшкодування в розмірі 16703 грн. 77 коп. протягом 14 днів, однак вказана претензія була залишена відповідачем поза увагою, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача, суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, 28.03.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір страхування №ТЗ/0005054 (далі - Договір стахування), об'єктом страхування за яким став автомобіль марки «Джилі», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.4). 24.02.2013 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «ДЕУ», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок порушенням п.п. 10.1, 2.3.Б ПДР України, допустив зіткнення із застрахованим автомобілем марки «Джилі», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача, внаслідок чого застрахованому автомобілю було заподіяно шкоду, яка згідно звіту про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженнями транспортного засобу №Д18/03/13 від 15.03.2013 року склала 15181 грн. 09 коп. без урахування ПДВ (а.с.4-5, 7). Згідно відомості №104 від 08.07.2013 року позивач виплатив відповідачу страхове відшкодування в розмірі 16703 грн. 77 коп. (а.с.11). Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Так, після виплати вказаного страхового відшкодування, позивач звернувся до винної особи - [PERSON], цивільна відповідальність якого була застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» з вимогою про повернення суми виплаченого страхового відшкодування, однак отримав відмову у зв'язку з тим, що згідно платіжного доручення №1563 від 24.05.2013 року ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» також сплатила відповідачу страхове відшкодування в розмірі 19498 грн. 98 коп. у зв'язку із настанням цього ж страхового випадку (а.с.12-13). 13.08.2013 року позивач направив на адресу відповідача претензію №5600, з пропозицією повернути виплачене йому страхове відшкодування в розмірі 16703 грн. 77 коп. протягом 14 днів, однак вказана претензія була залишена відповідачем поза увагою (а.с.14). У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, за наведених вище обставин суд доходить висновку, що відповідач фактично отримав подвійне відшкодування шкоди, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, на підставі положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с.16). На підставі викладеного,

Outcome: approved