Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за борговою розпискою в розмірі 476150,00 грн. В судовому засіданні 19.04.2016 року адвокат позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Позивач в судове засідання, призначене на 12.05.2016 року не зявився, адвокат позивача подав до суду заяву (вх. № 14788 від 12.05.2016 року) про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 37, 46). Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду повернулися конверти з повістками для відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 18, 35, 45), а також відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 54). Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Відповідач, [PERSON], 11.09.2012 року отримав від позивача, [PERSON] 20000,00 дол. США, про що надав розписку від 11.09.2012 року, в якій зобов'язувався суму боргу повернути до 31.12.2012 року (а.с. 4, 53). За інформацією, розміщеною на фінансовому порталі Міністерства фінансів України, офіційний курс національної валюти по співвідношенню до іноземних валют станом на день звернення до суду, 29.12.2015 року за 100 дол. США становить 2380,7482 грн. (а.с. 36). Тому позивач заявив до стягнення з відповідача 476150,00 грн. У відповідності до пункту 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу визначає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини. Складена сторонами розписка та їх дії свідчать про те, що між ними виникли зобов'язання, що виникають з договору позики, в силу яких одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (стаття 1046 Цивільного кодексу України). Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем надана розписка від 11.09.2012 року (а.с. 53), тобто між сторонами договір позики укладений в письмовій формі, кошти відповідачем отримані, що відповідає вимогам статті 1047 Цивільного кодексу України. Таким чином, позивач свою частину зобов'язань виконав в повному обсязі. Складена відповідачем розписка, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні та приєднано до матеріалів справи (а.с. 53), свідчить про те, що відповідач взяв на себе зобов'язання по поверненню визначеної грошової суми. Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін повернення грошових коштів в розписці сторонами узгоджений та визначений до 31.12.2012 року. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З приписом статті 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Докази повернення відповідачем грошових коштів за розпискою від 11.09.2012 року в матеріалах справи відсутні, суду не подані, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору розподіляються відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України та покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved