Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просив звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно: квартиру під номером 32, яка розташована у будинку під номером 47 по вулиці Фонтанська дорога у місті Одесі, яка належать на праві власності [PERSON], шляхом надання позивачу права укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину щодо відчуження вищевказаного предмету іпотеки; кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки, направити на погашення заборгованості за кредитним договором №ОД07/10/2007/840-К/214 від 16.10.2007 року перед ПАТ «Комерційний Банк «Надра» у розмірі 1898740,61 гривень; на час реалізації майна передати його в управління ПАТ «Комерційний Банк «Надра»; надати право ПАТ «Комерційний Банк «Надра» на отримання дублікатів правоустановчих документів у нотаріусів та у будь-яких інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; виселити з приміщення квартири під № 32, яка розташована у будинку під номером 47 по вулиці Фонтанська дорога у місті Одесі відповідача та інших осіб, які гам проживають, без надання іншого приміщення. В обгрунтування позову посилався на наступне. 16 жовтня 2007 року між AT «КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № ОД07/Ю/2007/840-К/214, відповідно до умов якого позичальникові було надано кредит у розмірі 130748,75 доларів США. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 16 жовтня 2007 року між банком та відповідачем укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 3238, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - двокімнатна квартира № 32, загальною площею 30,1 кв.м., що знаходиться за адресою - м. Одеса, Фонтанська дорога, 47 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі продажу. Банк у повному обсязі та своєчасно у відповідності до умов кредитного договору виконав зобовязання з надання відповідачу суми кредиту, втім, відповідач належним чином умови договору не виконував, у звязку із чим позивач звернувся до суду із позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач у судове засідання не зявився неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, а також за адресою спірної квартири, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути позов за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів. 16 жовтня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» (яке в подальшому змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] укладено кредитний договір № ОД07/Ю/2007/840-К/214, відповідно до умов якого позичальникові було надано кредит у розмірі 130748,75 доларів США. Порядок виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлений пунктом 3 кредитного договору. Так, погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у п.п. 3.3.2 та 3.3.3 кредитного договору, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на рахунок банку. Нараховані в порядку, передбаченому кредитним договором, проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, передбачений в п. 3.3.3 кредитного договору. Відповідно до п. 4.2.4 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобовязань за кредитним договором та умов договору іпотеки. Таким чином, оскільки в порушення умов кредитного договору, погашення частин кредиту та нарахованих за його користування процентів в розмірі та строк не відбувається, банк набув права дострокового висунення вимоги щодо виконання відповідачем зобовязань. При цьому, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 16 жовтня 2007 року між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 3238, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру № 32, загальною площею 30,1 кв.м., що знаходиться за адресою - м. Одеса, Фонтанська дорога, будинок 47 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 16.10.2007 року. Всупереч умовам кредитного договору від 16.10.2007 року до цього часу відповідач не дотримався вказаних зобовязань, у звязку з цим у відповідача, виникла істотна за розміром заборгованість. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості відповідача станом на 15.08.2013 року, загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 237550,43 доларів США, що складається з: -129494,32 доларів США залишок заборгованості за кредитом; -83640,31 доларів США сума відсотків за користування кредитом; -11340,92 доларів США сума пені за прострочення; -13074,88 доларів США сума штрафу. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачу неодноразово надсилалася вимога про усунення порушень основного зобовязання за кредитним договором та попередження про початок здійснення претензійно-позовної роботи рекомендованим листом з повідомленням. Таким чином, оскільки грошове зобовязання виконано відповідачем не було, він порушив вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобовязаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання\~ звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, враховуючи, що відповідач не виконував своє зобовязання з повернення кредиту, суд дійшов висновку про обґрунтованість звернення позивача із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. За правилом ч. 3 ст. 33 Закону України „Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України „Про іпотеку якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Згідно із ч.5 ст. 38 Закону України „Про іпотеку дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Таким чином, позивачем обрано на свій розсуд спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, що не суперечить вимогам статей 37, 38 Закону України „Про іпотеку, у звязку із чим суд вважає за можливе звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Публічному акціонерному товариству КБ «Надра» права укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки з будь-якими особами. Правилом ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК УРСР зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Таким чином, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх осіб, які мешкають у ньому, що тягне за собою припинення права користування відповідачем вказаним майном. Разом з тим, суд має відмовити в частині вимог про передачу майна в управління банку, оскільки позивачем у відповідності до вимоги ст.34 Закону України «Про іпотеку» не доведено відповідної мети передачі в управління Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» предмету іпотеки. За правилом ст.34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі, а також іншим способом, встановленим договором або законом. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача суми судового збору у розмірі 3441,0 гривень.

Outcome: partial