Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16 грудня 2015 року уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Останнім часом стосунки між подружжям погіршилися, сторони по справі втратили між собою почуття взаємоповаги, взаєморозуміння та мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, тож збереження шлюбу між подружжям стало суперечити інтересам позивача, тому він звернувся до суду з відповідною заявою. Також позивач зазначив, що спору між сторонами по справі щодо розподілу майна та визначення місця проживання дитини не має. Позивач у судове засідання не з`явився, але у своїй позовній заяві, просив справу розглядати за його відсутності, на примирення не згоден (а.с. 1). Відповідач у судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала (а.с. 25). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.12.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 936 (а.с. 4). У сторін по справі від шлюбу є спільна дитина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 844 (а.с. 5). Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони мають різні характери, погляди на сімейне життя, на ведення спільного господарства, внаслідок чого спільне життя стало суперечити інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та визнаними відповідачем, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved