overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, та просив, розірвати шлюб з [PERSON], [INFO], зареєстрований 17.07.1970 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного Управління юстиції, актовий запис №2359, з тих підстав, що одруження виявилось невдалим по тій причині, що у них різні характери, не бажають спільно проживати та вести господарство. Проживають окремо вже більше 5 років. Зважаючи на дані обставини, примирення не можливе. Спір про спільне сумісне майно, вирішуватимуть в іншому порядку. Від шлюбу мають дорослого сина [PERSON], 1971 троку народження, проживає в м. Черкаси. До суду сторони не зявилися, надали заяви про слухання за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує. Відповідач позов визнає, дає згоду на розірвання шлюбу. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, врахувавши думку позивача, відповідача та вивчивши наявні докази у справі, приходить до такого. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення, за нормами ч.4 ст.200 ЦПК України, у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. За нормами ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. 17.07.1970\~року,\~[PERSON],\~позивач по\~справі,\~та [PERSON],\~відповідач по\~справі,\~зареєстрували шлюб\~в Маріупольському\~міському відділі\~реєстрації актів\~громадянського стану\~Донецького обласного\~Управління юстиції, актовий запис №2359, що підтверджено Свідоцтвом про одруження І-НО №160188. За нормами п.10 постанови ПВС України від 21.12.2007 №11 «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечите інтересам одного з них чи інтересам дітей. Подружжя проживає окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За нормами ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Питання про примирення не ставиться. Суд приймає до уваги, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За нормами ч.4 ст.206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи із тих обставин, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу, і приходить до висновку про наявність підстав до розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив розірвати шлюб з відповідачем зареєстрований 16 травня 2009 року Виконавчим комітетом Бітлянської сільської ради Турківського району Львівської області, актовий запис № 05, так як подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені, спільного господарства та бюджету не ведуть, по причині несумісності характерів, втрати почуття любові. Примирення неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав. Відповідач - [PERSON], повідомлена належним чином в судове засідання не зявився, відзив не подала, а тому проведено заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ч.1 ЦПК України. Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства та бюджету не ведуть, по причині несумісності характерів, втрати почуття любові. Вказане підтверджується : копіями паспортів, копією свідоцтва про укладення шлюбу, відсутністю відзиву із запереченнями проти позову. На підставі вказаних обставин та відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін спору, що мають істотне значення. А тому шлюб слід розірвати, задоволивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №26, так як подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені, спільного господарства та бюджету не ведуть, по причині несумісності характерів, втрати почуття любові. Примирення неможливе. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Примирення неможливе. Відповідач повідомлена належним чином в судове засідання не з`явилася, а тому проведено заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ч.1 ЦПК України. Судом встановлено, що з весни 2018 року шлюбні відносини припинені, спільного господарства та бюджету не ведуть, по причині несумісності характерів, втрати почуття любові. Примирення неможливе. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вказане підтверджується: копіями паспортів, копією свідоцтва про укладення шлюбу, відсутністю відзиву із запереченнями на позов та поясненнями позивача в якості свідка. На підставі вказаних обставин та відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін спору, що мають істотне значення. А тому шлюб слід розірвати, задоволивши позов. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно Акту виконаних робіт згідно укладеного договору про надання адвокатом професійної правничої допомоги від 20.07.2021 року витрати на надання правової допомоги становлять 500 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з [PERSON] як спадкоємця боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 17.08.2012 року №б/н у розмірі 8584,46 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту та судовий збір у розмірі 2102 грн. Мотивував заяву тим, що [PERSON] звернувся до «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 17.08.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.Privatbank.на. складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua; або інший інтернет/SMS-pecypc, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача fwww.privatbank.ua) АТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача борг у сумі 2711 грн. 77 коп., 3% річних в сумі 12 грн. 48 коп., індексу інфляції в сумі 169 грн. 18 коп. та 243 грн. 60 судових витрат. В обґрунтування у позові вказано, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. На адресу відповідача надаються послуги водо-теплопостачання, надані послуги відповідачем не оплачуються, з 01.09.2013 року по 01.05.2014 року сума заборгованості за особовим рахунком складає 2711 грн. 77 коп. Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку складає 12 грн. 48 коп. - 3% річних та 169 грн. 18 коп. - індекс інфляції. Представник позивача до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечила проти ухвалення рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належно та вчасно. Причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом відкриття особового рахунку на ім'я відповідача. Згідно рахунків відповідача, заборгованість станом на 01.09.2013 року становить 2711 грн. 77 коп., 12 грн. 48 коп. - 3% річних та 169 грн. 18 коп. індекс інфляції. Згідно ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за послуги теплопостачання. Як встановлено в судовому засіданні відповідач не оплачує вказану комунальну послугу. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Дійсно п.3 ч.3 ст. 96 ЦПК містить процесуальну можливість такого стягнення , але її реалізація може настати при наявності на то відповідних правових підстав, яких на момент подачі заяви в суд, суб'єкт господарювання не надав. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, що складає 12 грн. 48 коп. з урахуванням індексів споживчих цін та 3% річних, що складає 169 грн. 18 коп., що підтверджується розрахунком. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним при подачі позовної заяви. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 319754-IS від 15.01.2013 року в розмірі 30170 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останньої. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі з наведених у ньому мотивів. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з'явився із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем реєстрації проживання, документів про поважність причин неявки у судове засідання не представив. У зв'язку з тим, що відповідач брав участь у попередніх судових засіданнях, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав. Як вбачається з копії кредитного договору № 319754-IS від 15.01.2013 року, укладеного між сторонами, відповідачу було надано кредит в розмірі 20 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконав, у зв'язку з чим станом на 01.01.2015 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 30 170,21 грн., що складається із строкової заборгованості за кредитом в сумі 10 807,19 грн., простроченої заборгованість за кредитом в розмірі 9 192,81 грн., неразр. перерасходів в сумі 260,12 грн., процентів за прострочений кредит в сумі 2 500,49 грн., процентів за неразр. перерасходи в сумі 126,00 грн., прострочених процентів в сумі 3 113,43 грн., строкових відсотків в сумі 294,92 грн., комісії за несвоєчасну оплату більше 7 днів в сумі 575,25 грн., комісії за несвоєчасну оплату більше 30 днів в сумі 3 300,00 грн. Вказані розрахунки складені у відповідності до умов кредитного договору та вимог ЦК України. З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов ПАТ «БМ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задоволити та стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 30 170,21 грн. та сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату при звільненні у сумі 25\~089, 78 грн. Мотивував свій позов тим, що 01 березня 2016 року був звільнений згідно п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. На день звільнення відповідачем не виплачено заборгованість по заробітній плату у повному обсязі. У зв`язку з несвоєчасним розрахунком має право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати». Розмір компенсації складає 6828,89 грн. за період із липня 2015 р. по червень 2019 р. Розрахунок компенсації додається позивачем. У зв`язку із невиконанням даного обов`язку просив задовольнити його позов. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, яким просив задовольнити позов частково. Надав суду довідку від 18.09.2019 р. № 01/12-508 про заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] , яка становить 18 286, 84 грн. Не заперечував проти виплати компенсації у розмірі 6\~828,89 грн.. Представник позивача Кобринчук О.М [PERSON] надала суду відповідь на відзив де зазначила, що просить задовольнити позовні вимоги з урахуванням часткового визнання позовний вимог відповідачем. Суд, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступного. [PERSON] працював в Казенному підприємстві «Південукргеологоія» черговим Придніпровської гідрогеологічної партії. 01.03.2016 р. він був звільнений з посади за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗаП України, що підтверджується копією трудової книжки. Казенне підприємство «Південукргеологія» має заборгованість по заробітній плати [PERSON] , яка становить 18 286, 84 грн. вказане підтверджено довідкою від 18.09.2019 р. № 01/12-508. У зв`язку з несвоєчасним розрахунком по заробітній платі з 01.03.2016 року до звернення до суду позивач втратив частину грошових доходів у сумі 6\~828, 89 грн. Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено , що\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Частиною 1\~статті 116 КЗпП України\~ передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» встановлено, що працівник має право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Позивач звільнений від сплати судового збору, що приводить суд до висновку про віднесення витрат на судовий збір за рахунок другої сторони на користь державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив суд визнати [PERSON], 1975року народження, та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи без їх участі суду не надали. В порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин та відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено у судовому засіданні, позивачу на праві власності належить ? частина жилого будинку [ADDRESS], згідно договору дарування 21.11.2002 року (а.с.5). Відповідачі зареєстровані, але з 2002 року не проживають в спірному домоволодінні, особистих речей у ньому не мають, що також підтверджується довідкою з місця проживання квартального комітету № 52 від 12.11.2014року та актом від 11.11.2014року (а.с.7,8). Добровільно відповідачі не бажають знятись з реєстрації за вищезазначеною адресою, ніяких належних платежів за комунальні послуги не сплачують. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою Дніпропетровська область, м. Павлоград, вулиця Дніпровська, 41. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], з дня його вибуття - з червня 2016 року та зняти останнього з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на підстави зазначені у позові та на свою пояснення надані у судовому засіданні, просив задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 16.06.2016 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4,5). Відповідач [PERSON], зареєстрований, але не проживає у спірній квартирі, особистих речей у ній не має, в утриманні квартири участі не приймає, договору оренди житла з позивачем не укладав. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. У задоволені іншої частини позовних вимог необхідно відмовити за їх необґрунтованістю, так як позовна вимога про зняття з реєстраційного обліку відповідача не ґрунтується на законі в даному випадку, оскільки питання та підстави для зняття з реєстрації визначені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на жиле приміщення, або право користування жилим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є саме по собі достатньої правовою підставою для зняття її з реєстраційного обліку. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн., понесений позивачем при подачі позову. На підставі вищезазначеного та

Outcome: partial