Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати розпорядження Пустомитівської РДА № 624 від 25 липня 2018 року. Мотивував свої вимоги тим, що його батько [PERSON] був орендарем земельної ділянки кадастровий № 4623684400:10:000:0062. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2018 року нотаріуса зобов`язано видати йому свідоцтво про право спадкування права оренди такої ділянки. 14 грудня 2019 року він отримав оскаржуване розпорядження. Вважає, що цим розпорядженням його позбавлено права на спадкування права оренди землі. З огляду на вказане, просить позовні вимоги задовольнити. Крім того, просить відстрочити йому сплату судового збору. Ухвалою суддів від 30 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її недоліками. Позивачу надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, описаних у ній. 21 липня 2020 року позивач подав до суду клопотання, яким усунув недоліки позовної заяви і виконав вимоги ухвали від 30 червня 2020 року. Ухвалою суддів від 22 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 09 жовтня 2020 року від представника відповідача Марко А.Т. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він з позовними вимогами не погодився. Зазначила договором № 2 оренди водного об`єкта загальнодержавного значення від 26 жовтня 2010 року передбачено, що він припиняє свою дію внаслідок смерті фізичної особи (приватного підприємця) - орендаря. Договором оренди землі від 08 липня 2009 року передбачено, що такий припиняється у зв`язку з ліквідацією юридичної особи - орендаря. З огляду на вказане, вважає, що підстави для переходу права оренди до позивача відповідно до ст. 7 Закону України «Про оренду землі» відсутні. Зауважує, що посилання позивача на рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2018 року у справі № 465/4386/17 не може бути належним доказом у справі, оскільки суд лише послався на загальні умови спадкування та відсутність у договорі прямого посилання на заборону переходу права оренди в порядку спадкування. Судом також не досліджувалося те, що на момент ухвалення рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інше речове право вже було припинене. З огляду на вказане вважає, що це рішення ухвалено з порушенням вимог матеріального та процесуального права. Повідомив, що заступник керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 звертався до суду з позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання незаконною та скасування додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку з огляду на зміни законодавства. Однак, позовна заява була повернути позивачу у зв`язку з неусуненням недоліків. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. 20 жовтня 2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він з аргументами, викладеними у відзиві на позовну заяву, не погодився з огляду на те, що у такому не спростовано обставини, на які він покликається у позові. 12 листопада 2020 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення, у яких він зазначив, що він є спадкоємцем права оренди земельної ділянки, здійснює плату за таку. Вказує, що при наявності оскаржуваного розпорядження він не зможе виконати рішення Франківського районного суду м. Львова. Протокольною ухвалою від 16 листопада 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 12 січня 2021 року позивач подав до суду письмові пояснення, у яких зауважив, що у відзиві на позовну заяву не спростовано його доказів, що є підставою для задоволення заявлених вимог. Просив розгляд справи проводити за його відсутності. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак 12 листопада 2020 року подав клопотання, а також 12 січня 2021 року подав письмові пояснення, у яких позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити. Представник відповідача Голець Н.М. , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак 20 січня 2021 року подала до суду клопотання, у якому проти задоволенні позовних вимог заперечила, просила відмовити у їх задоволенні. Треті особи Головне управління Держгеокадастру у Львівській області та Миколаївська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання явку повноважних представників не забезпечили, причини неявки таких не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення судового розгляду не подали. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розпорядженням Пустомитівської РДА № 464 від 24 червня 2009 року [PERSON] передана в короткострокову оренду терміном на п`ять років земельна ділянка площею 0,4 га, розташована на території Миколаївської сільської ради за межами населеного пункту для риборозведення. На підставі договору оренди землі від 08 липня 2009 року орендодавець Пустомитівська РДА на підставі розпорядження № 464 від 24 червня 2009 року передала орендарю [PERSON] в оплатне користування строком на п`ять років земельну ділянку площею 0,4 га, розташовану на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, а він прийняв таку земельну ділянку і зобов`язався сплачувати орендну плату. Факт прийняття орендарем земельної ділянки стверджується також актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 15 лютого 2010 року згідно договору оренди землі від 08 липня 2009 року. 30 січня 2015 року між Пустомитівською РДА та [PERSON] укладено додаток до договору оренди землі від 08 липня 2009 року, яким у договорі зазначено кадастровий номер земельної ділянки 4623684400:10:000:0062 та продовжено дію договору на 49 років. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 135509845 від 27 серпня 2018 року стверджується, що [PERSON] належало право оренди земельної ділянки площею 0,4 га, розташованої на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий № 4623684400:10:000:0062, на підставі договору оренди землі від 08 липня 2009 року. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2018 року у справі № 465/4386/17 встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Розпорядженням Пустомитівської РДА № 624 від 25 липня 2018 року припинено договір оренди землі, укладений між Пустомитівською РДА та [PERSON] 08 липня 2009 року у зв`язку зі смертю орендаря. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Частиною 1 статті 31 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки. Договором оренди землі від 08 липня 2009 року, укладеним між Пустомитівською РДА та [PERSON] встановлено, що предметом такого є земельна ділянка, розташована на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту. Розділом 12 цього договору передбачені підстави для зміни його умов і припинення його дії. Так, у пункті 12.2 договору наведений вичерпний перелік підстав для припинення договору оренди, серед яких відсутня умова про припинення цього договору у разі смерті орендаря. Укладеним в подальшому між сторонами правочину додатком до договору оренди землі від 30 січня 2015 року не вносилися зміни у згаданий договір щодо підстав для його припинення. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2018 року у справі № 465/4386/17 приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Візняк О.О. зобов`язано видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкування права оренди земельної ділянки, що зареєстрована за індексним № 19192165 від 09 лютого 2015 року. Дане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44561474 від 25 липня 2016 року встановлено, що спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що, оскільки умовами договору оренди землі від 08 липня 2009 року не передбачено підставою припинення його дії смерть орендаря, до [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , перейшло право на оренду згаданої земельної ділянки. Таким чином, суд приходить до висновку, що Пустомитівською РДА в порушення вимог ст.ст. 7, 31 Закону України «Про оренду землі» прийнято розпорядження № 624 від 25 липня 2018 року, оскільки не враховано, що договором оренди землі від 08 липня 2009 року не було передбачено підставою для припинення дії такого смерть орендаря. Відтак, вказане розпорядження є незаконним, а тому підлягає скасуванню. Суд критично ставиться до покликань відповідача як на обґрунтуванням своїх заперечень на абз. 5 п. 10.7 розділу 10 договору № 2 оренди водного об`єкта загальнодержавного значення від 26 жовтня 2010 року яким встановлено, що чинність такого договору припиняється внаслідок смерті фізичної особи (приватного підприємця) - орендаря, оскільки предметом цього договору є водне дзеркало ставу площею 0,20 га, розташоване на території Миколаївської сільської ради за межами населеного пункту, а не земельна ділянка, яка є предметом договору оренди від 08 липня 2009 року. Щодо покликань відповідача про те, що заступником керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 подавалася позовна заява до суду про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання незаконною та скасування додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку, слід зазначити наступне. Матеріалами справи встановлено, що по справі № 450/94/17 за позовом Львівської місцевої прокуратури № 3, поданого в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації до Пустомитівської РДА, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання незаконним та скасування додаткової угоди, зобов`язання відповідачів повернення земельної ділянки кінцеве рішення по суті спору не приймалося, оскільки позовна заява була повернута з огляду на неусунення недоліків такої. Посилання відповідача про те, що рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2018 року у справі № 465/4386/17 ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права не беруться судом до уваги, оскільки вказане не оскаржувалося учасниками судового розгляду і набрало законної сили. Пустомитівська РДА, як власник згаданої земельної ділянки, а тому як особа, щодо прав та інтересів якої ухвалено судове рішення, мала можливість звернутися з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, однак цього не зробила, що свідчить про погодження з висновками суду, викладеними у рішення від 13 вересня 2018 року. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити в повному обсязі, а розпорядження Пустомитівської РДА № 624 від 25 липня 2018 року «Про припинення договору оренди землі, укладеного між РДА та [PERSON] на території Миколаївської сільської ради за межами населеного пункту» слід визнати незаконним та скасувати. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved