Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 02 жовтня 2010 року, мотивуючи позов тим, що вони мають спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Причиною, що спонукала звернутись до суду із вказаним позовом, позивач зазначає те, що їх шлюб розпався ще в травні 2012 року, між ними втрачено взаєморозуміння, повага та любов. З того часу вони не можуть порозумітись і навіть народження дітей не зберегло їх стосунків. На даний час вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, дітей разгом не виховують, спільно господарства не ведуть. Позивач вважає, що такий шлюб суперечить його інтересам та інтересам сімї в цілому, тому просив суд шлюб розірвати. \~ \~ В судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, в заяві, яку спрямувала до суду зазначила про визнання вимог за позовом, не заперечувала проти їх задоволення, просила суд розгляд справи проводити за її відсутності. Також просила суд залишити їй для подальшого іменування їй прізвище набуте, у звязку із реєстрацією шлюбу. Ураховуючи те, що сторони скористались наданими їй ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, тому суд проводить розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксацію технічними засобами, що відповідає правилам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України \~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що шлюб ними зареєстровано 02.10.2010 року виконкомом Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Сторони мають двох спільних дітей. Наміру примиритись жодна із сторін не висловила, мають стійке волевиявлення до припинення шлюбних стосунків, про що висловились у своїх заявах направлених до суду. Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, сторони перебувати у шлюбі не бажають. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що \~сім'я розпалась, \~шлюб існує формально, а тому його збереження буде суперечити інтересам обох сторін та їх дітей, що є підставою для припинення шлюбу. Також суд вважає, що підлягає до задоволення вимога відповідача про залишення їй для подальшого іменування прізвища набутого у звязку із реєстрацією шлюбу, оскільки це відповідає приписам ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, оскільки іншого вказаною нормою не передбачено. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved