Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що його батькам, [PERSON] та [PERSON], на праві спільної сумісної власності подружжя належало по 1/2 частині житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями. Після смерті [PERSON] належну йому частину майна в рівних долях успадкували [PERSON], [PERSON] та позивач. 05.08.2014 року мати позивача померла. На час смерті остання мала у власності 2/3 частини житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець за законом та заповітом, з метою переоформлення спадщини звернувся до Гребінківської державної нотаріальної контори Полтавської області. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовила, мотивуючи свої дії тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. З огляду на викладене, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У судове засідання представники позивача надали заяви, в яких просять розглянути справу без їхньої участі та участі позивача. Зазначили, що на позовних вимогах позивач наполягає і просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, Тарасівської сільської ради, у судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву, в якій зазначає, що проти позовних вимог позивача не заперечує, просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] у судове засідання не зявились, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим розглянути справу без їхньої участі. Суд, дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що за час свого спільного проживання, батьками позивача, [PERSON] та [PERSON] власними зусиллями було побудовано житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться в с. Тарасівка Гребінківського району Полтавської області по вул. Леніна, 87, та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 65,2 кв. м., житловою площею 30,9 кв. м.), «Б,б,б» - сараю з прибудовою, «В,в» - літньої кухні з прибудовою, «Д» - вбиральні, погреба під сараєм Б, «Г» - сараю, «№ 1» - огорожі, «№ 2» - колодязю, «№ 3» - водогону. Вказаний будинок належав сімї на праві спільної сумісної власності подружжя, що підтверджується витягом з по господарської книги (а.с. 32-33). Відповідно до вимог ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно з ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. 04 травня 1976 року [PERSON] помер. На час смерті останньому на праві спільної сумісної власності подружжя належала 1/2 частина житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями. Після його смерті, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, 1/2частину майна, що належала спадкодавцю, прийняли в рівних долях (по 1/6 частині) його дружина [PERSON], та діти: позивач та [PERSON] 05 серпня 2014 року в с. Тарасівка Гребінківського району Полтавської області мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 301233, виданим 07.08.2015 року відділом ДРАЦС РС Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області (а.с. 22). На час смерті [PERSON] мала у власності : - 2/3 частини житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться в с. Тарасівка Гребінківського району Полтавської області по вул. Леніна, 87 та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 65,2 кв. м., житловою площею 30,9 кв. м.), «Б,б,б» - сараю з прибудовою, «В,в» - літньої кухні з прибудовою, «Д» - вбиральні, погреба під сараєм Б, «Г» - сараю, «№ 1» - огорожі, «№ 2» - колодязю, «№ 3» - водогону (а.с. 26-29); - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,20 га, що розташована на території Тарасівської сільської ради Гребінківського району, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 050957, виданим 31.08.2004 року Гребінківською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Гребінківської районної державної адміністрації від 14.07.2004 року № 139 (кадастровий номер 5320886000:00:008:0054) (а.с. 30-31). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід права та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або законом. У відповідності до вимог ст. 1233 Кодексу, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 Кодексу, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Встановлено, що за час свого життя [PERSON] було складено заповіт, згідно з яким земельну ділянку вона заповіла у рівних долях (по 1/3 частині) [PERSON] та своїм синам: позивачеві та [PERSON] Житловий будинок (належні їй 2/3 частини) спадкодавець заповіла тільки позивачеві та [PERSON] (а.с. 23). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 427942, виданого 09.04.2015 року Жовтневим відділом ДРАЦС РС Луганського міського управління юстиції спадкоємець [PERSON] помер 07 квітня 2015 року (а.с. 25). У звязку з цим, позивач отримав право на спадкування після смерті матері на 1/3 частину житлового будинку по заповіту, а іншу 1/3 частку, яку мав би успадкувати по заповіту [PERSON] позивач отримав право успадкувати по закону зі своїм іншим рідним братом по матері [PERSON] по 1/6 частині. Таким чином, частка позивача у спадковому майні збільшилась і дорівнює 2/3 частки. Згідно зі ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив. Із відповідачем [PERSON], з яким [PERSON] проживала на час смерті шлюб зареєстрований не був (а.с. 35). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З метою прийняття спадщини, позивач звернувся до Гребінківської державної нотаріальної контори Полтавської області. Як вбачається із листа-розяснення нотаріуса, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмолено, оскільки відсутній правовстановлюючий документи на спадковий житловий будинок (а.с. 45). Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved