Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що він є сином померлого батька [PERSON], який за життя склав заповіт, яким заповів позивачу все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS] Дніпропетровської області, земельні ділянки: площею 0,2500 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2002 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0783 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться по [ADDRESS], с.Світлогірське Криничанського району Дніпропетровської області. Позивач звернувся до Криничанської державної нотаріальної контори, з метою прийняття спадщини за заповітом, але йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно, підчистками в Державному акті на право власності на землю, розбіжностями розташування спадкового майна. Тому просить визнати за ним право власності на вищезазначене майно в порядку спадкування за заповітом. Відповідач - Світлогірська сільська ради Криничанського району Дніпропетровської області про день слухання справи сповіщений. Представник третьої особи - Криничанська державна нотаріальна контора згідно заяви просить слухати справу без їх присутності, рішення винести у відповідності до закону. Дослідивши та перевіривши матеріали справи суд встановив, що позивач є спадкоємцем, померлого [INFO] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 23 жовтня 2013 року, виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис №21, якому на праві приватної власності належали: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS] Дніпропетровської області, згідно свідоцтва на право приватної власності на жилий будинок від 22 березня 1990 року видане на підставі рішення виконкому Криничанської районної ради народних депутатів №382 від 28 грудня 1988 року, зареєстроване за реєстровим №66; земельні ділянки: площею 0,2500 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2002 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0783 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться по [ADDRESS], с.Світлогірське Криничанського району Дніпропетровської області на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], акту зареєстрована в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1417. Вищезгадане спадкове майно [PERSON] заповів [PERSON], про що свідчить заповіт від 22 листопада 2012 року, який посвідчений приватним нотаріусом Чорною О.В. Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за №1124, але у встановленому законом порядку позивач не може успадкувати вказане майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно, підчистками в Державному акті на право власності на землю, розбіжностями розташування спадкового майна. Згідно заяви, засвідченої державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори №150 від 09 березня 2014 року у спадкодавця інших спадкоємців немає. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З аналізу ст.ст. 1223, 1233 ЦК України вбачається, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, тобто заповіт є одностороннім правочином. Частиною 1 статтею 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1268 ЦК України після прийняття спадщини спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Протокол № 1, стаття 1 «Захист власності» говорить, що «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved