Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував таким. 15 червня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції було зареєстровано їх шлюб, від якого у них, 23 жовтня 2009 року, народилась дочка [PERSON]. Позивач вказує у позові на те, що в сім'ї постійно виникають непорозуміння, сварки та скандали через їх різні характери та погляди на шлюб та життя, у зв'язку з чим спільне проживання стало неможливим, сім'я фактично розпалась, неодноразові спроби налагодити відносини позитивних наслідків не дають. Позивач вважає, що збереження даного шлюбу суперечить його інтересам, тому просив суд його розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Суду додатково пояснив, що наполягає на розірванні шлюбу, так як постійні сварки та непорозуміння в сімї є наслідком напружених відносин між ними та постійного психологічного стресу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що обєктивних підстав для припинення шлюбу не має, а непорозуміння, що між ними виникають носять тимчасовий характер, просила суд надати їм ще строк для примирення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті дійшов висновку про таке. Відповідно до ст.3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 15 червня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області, про що в книзі реєстрації атів про одруження зроблено запис № 25 та видано свідоцтво про одруження серія І-АМ № 146058 ( а. с. 3). Сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO], на що вказує свідоцтво серія 1-АМ № 146344, видане 02 листопада 2009 року ( а. с. 6). Судом зясовано, що в сім'ї постійно виникали сварки та скандали між подружжям, різні непорозуміння з питань, що стосувались сімї та життя в цілому. Ухвалою суду від 18.07.2016 року судом було вжито заходів щодо примирення подружжя (ст.111 СК України) та надано їм двохмісячний строк на примирення. Судом встановлено, що примирення між сторонами не відбулось. Наміру на примирення позивач не має, категорично наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач настоювала на збереженні шлюбу. Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові, поваги та взаємопідтримки, тобто відсутні ознаки сімї, а одне лише бажання відповідача зберегти шлюб не змінить їх стосунків як подружжя, отож суд прийшов до висновку про те, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дитини, що мають істотне значення. Також підлягає до задоволення вимога відповідача про залишення їй для подальшого іменування прізвище набутого в зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це відповідає положенням ст.113 СК України. Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved