Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , зареєстрований 22 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~101. В обґрунтування позову зазначив, що 22 вересня 2007 року він та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На протязі останніх двох років сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо поділу майна подружжя між ними відсутній. Ухвалою від 23 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, вимоги визнав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 22 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~101. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження Серії [NUMBER] . Суд встановив, що на протязі останніх двох років сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позов визнала. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved