Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 22.02.2006 року він з філією ТОВ «Миколаївське регіональне управління» уклав кредитний договір на суму 39500 доларів США, та 22.04.2006 року між позивачем та [PERSON], було укладено договір позики , згідно до якого позивач передав вказані грошові кошти в розмірі 30000 доларів США які він зобов'язувався повернути у грудні 2008 року, але до теперішнього часу відповідач не повернув вказані кошти. Відповідно до чинного законодавства, позивач має право отримати свої кошти. Відмову у поверненні коштів позивач вважає необґрунтованою, а також такою, що порушує його права. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на його користь 30000 доларів США, що еквівалентно 239400,00грн станом на 16.09.2009 року, не повернутий борг та судові витрати. Позивач та його представник у судовому засіданні уточнили позовні вимоги та просили суд стягнути з відповідача 713132,34 оскільки станом на 19.11.2015 року збільшився курс валют та становить 2377,1078грн., за 100 доларів США. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи з дозволу представника позивача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що 22.02.2006 року [PERSON], з філією ТОВ «Миколаївське регіональне управління» уклав кредитний договір на суму 39500 доларів США, та 22.04.2006 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено договір позики, згідно до якого позивач передав вказані грошові кошти в розмірі 30000 доларів США які [PERSON], зобов'язувався повернути у грудні 2008 року, але до теперішнього часу відповідач не повернув вказані кошти. (а.с.5, 7-15). З матеріалів справи судом встановлено,що станом на 19.11.2015 року збільшився курс валют та становить 2377,1078грн., за 100 доларів США(а.с.117). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що в передбачений строк відповідач не повернув позичені кошти, чим порушив свої зобов'язання по угоді від 22.04.2006 року. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З урахуванням вищевказаного, суд вважає, за можливе стягнути з відповідача суму боргу, а саме 713132,34грн. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати, які в даному випадку складають 241,80грн.

Outcome: approved