Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], 15.02.2007 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11117557000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит 19 000,00 доларів США під 12,3 проценти річних, з кінцевим терміном погашення кредитної заборгованості не пізніше 14.02.2022 року. При цьому позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору. 12.01.2009 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту від 15.02.2007 р., щодо зміни строку сплати процентів. У забезпечення виконання зобов'язань позивальника за кредитним договором 15.02.2007 року між банком та [PERSON] укладений договір поруки № 11117557000/П, за умовами якого поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором у тому-же обсязі. Згідно п. 4.1 кредитного договору позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни встановлені у договорі. Всупереч умовам договору, [PERSON] не здійснювала погашення кредиту у встановленні договором строки. Станом на 21.02.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 22 841,13 дол. США, що на день розрахунку є еквівалентом 201 869,89 грн. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність У заяві наполягає на вимогах позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судові засідання 13.06.2014 та 15.08.2014 не з'явилися, про день і час слухання справи їх було повідомлено належним чином. Відповідно до ч.3 ст.. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно зі ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. За зареєстрованим місцем проживання відповідача судом були послано повістки, однак вони повернулися суду через неявку адресата за отриманням. Тобто суд, відповідно до вищенаведених вимог законодавства, надіслав повістку відповідачу, але він її не отримав. Тому суд вважає, що відповідача було повідомлено належним чином про час та місце слухання справи. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вислухавши доводи представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що за умовами кредитного договору про надання споживчого кредиту № 11117557000 від 15.02.2007 року банк надав позичальнику кредит 19 000 доларів США під 12,3 відсотків річних з кінцевим терміном погашення кредитної заборгованості не пізніше 14.02.2022 року. При цьому позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору. Згідно п. 4.1 кредитного договору позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни встановлені у договорі. Згідно п.п. 1.1, 1.3, 1.4 договору поруки, поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором у тому же обсязі. Розмір заборгованості підтверджується наданим у позові розрахунком. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.533 Цивільного кодексу України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно з ч. 2 п. 14 Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 Постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ встановлено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, про можливість стягнення суми в іноземній валюті, оскільки спір виник із зобов'язань, виражених в іноземній валюті. Таким чином, позов обґрунтований, доведений, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved