Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг у розмірі 43990,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 грудня 1998 року передав [PERSON] 4000,00 доларів США. [PERSON] зобов'язався повернути відсотки та суму боргу. Ці обставини засвідчуються розпискою, яка була складена власноручно відповідачем у момент передавання іноземної валюти тобто 28 грудня 1998 року. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем і це вимусило позивача звернутись за захистом своїх прав до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надавав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини. 28 грудня 1998 року [PERSON] передав [PERSON] 4000,00 доларів США під 3% у місяць. [PERSON] зобов'язався повернути отримані кошти [PERSON] та зобов'язався регулярно виплачувати проценти та погасити борг, що підтверджується копією розписки (а.с.4). Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 травня 2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 28 грудня 1998 року у розмірі тридцять одна тисяча дев'ятсот сімдесят гривень. На підставі вказаного судового рішення 18 червня 2012 року видано виконавчий лист. Згідно зі списком отриманих від [PERSON] коштів на підставі виконавчого листа від 23.05.2012 року, за період з грудня 2012 року по липень 2014 року позивач отримав від відповідача кошти в сумі 11 444 грн., залишок заборгованості складає 20 526 грн. (а.с. 3). Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047 ЦК України). Таким чином, з огляду на положення п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, у відповідача виникло зобов'язання, що пов'язано з укладанням договору позики. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч.1 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України). Проте відповідач не виконує свої обов'язки належним чином, оскільки не виплачує позивачу проценти за позикою у розмірі, визначеному за домовленістю. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцеві вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідальність за порушення грошового зобов'язання врегульована статтею 625 ЦК України, згідно з якою боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, оскільки з моменту набрання законної сили рішенням апеляційного суду Харківської області від 23.05.2012 року про стягнення з [PERSON] коштів на користь [PERSON] відповідач свої зобов'язання в повному обсязі не виконав, у зв'язку з чим має заборгованість у сумі 20 526 грн., стягненню з нього на користь позивача підлягають індекс інфляції за час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Час прострочення з моменту видачі виконавчого листа (18.06.2012 року) по дату звернення до суду з даним позовом (13.01.2015 року) складає 2 роки 7 місяців, у зв'язку з чим загальна сума трьох відсотків річних за час прострочення складає 7,75 %, тобто 1590,76 грн. (7,75% х 20 526). Індекс інфляції за період з липня 2012 року по грудень 2014 року складає: вересень 2012 р. - 100,1; грудень 2012 р. - 100,2; 2013 рік - 100,5; 2014 рік - 124,9, у зв'язку з чим сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції складає 5 275,16 грн. Таким чином, загальна сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції і трьох відростків річних складає 6 865,92 грн. (1590,76 + 5275,16), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За змістом ст. ст. 15, 16 ч. 2 п. 9, 23, 611 п. 4 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі шляхом відшкодування моральної шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Нормами ЦК України не передбачена відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді відшкодування моральної шкоди, а тому достатніх підстав для задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди немає. На підставі викладеного і

Outcome: partial