Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 01 лютого 2017 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким вона передавала відповідачу у борг грошові кошти в сумі 4250 доларів США зі строком повернення до 01.05.2017 року. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. У визначений договорами строк та пізніше відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконала і кошти не провернула. Просила суд: стягнути із відповідача на її користь суму боргу в розмірі 4250 дол. США по ринковому курсу 110032,50 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Вказала, що вона дійсно взяла в борг у позивача 4250 дол. США та щомісячно сплачувала відсотки за користування коштами. Але у звязку з матеріальними труднощами не мала фінансової можливості повернути борг своєчасно. Суд, вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 лютого 2017 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позивальник) було укладено договір позики № 2. Відповідно до п.1.1 договору позикодавець передає позичальнику на умовах договору грошові кошти в розмірі 4250 дол. США, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю суму позики і відсотки за користування сумою позики в строк і на умовах договору. Сума позики надається позичальнику на строк три місяці до 30 квітня 2017 року (п.2.2 Договору). По закінченню строку, вказаного в п.п.2.2 Договору, позичальник зобовязаний повернути суму позики позикодавцю не пізніше 01.05.2017 року (а.с.25-26). Відповідно до розписки [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 4250 дол. США (а.с.27). У відповідності до ст. 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Зазначений договір позики від 01.02.2017 року нотаріально посвідчено не було, а викладено у простій письмовій формі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі, то у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, оскільки в судовому засіданні безспірно встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала в борг 4250 дол. США та в визначений договором строк кошти [PERSON] не повернула, тому суд доходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу підлягають задоволенню. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу у розмірі 4250 дол. США х 26,86 (курс НБУ станом на 01 листопада 2017 року) = 114155,00 грн. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 1110 грн. 32 коп.

Outcome: approved