Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку в зв'язку із затримкою виплати заробітної плати звільненому працівнику, за період з 01 лютого 2017 р. по 30 липня 2017 року включно, в сумі 13361,44 грн., а також компенсацію втрати частини заробітку в зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати, в сумі 79694,90 грн. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та пояснив, що з часу його звільнення з ним не був проведений розрахунок із заробітної плати і до цього часу, а тому він має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також компенсації втрати частини заробітку, яка нараховується на ті виплати, які ще фактично не були сплачені відповідачем. Розмір середнього заробітку був встановлений судовим рішенням за 2014 р. та відповідач його визнає. Середній заробіток позивачем обраховувався виходячи із кількості робочих днів за вказаний період. В судове засідання не з'явився представник відповідача, проти позову в частині стягнення компенсації заперечив, так як позивач, в зв'язку із тим, що борг із заробітної плати не був сплачений, не має права вимагати стягнення компенсації, яка повинна виплачуватися в місяці, в якому здійснюється виплата із заборгованості по заробітній платі. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні було встановлено, що 20 лютого 2012 року позивача було звільнено. На час звільнення позивача, відповідачем не було виплачено йому заробітну плату в сумі 4469,46 грн. Судовими рішеннями з відповідача стягувалися заборгованість із заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку по 31.01.2017 р., компенсації. Як слідує з пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, розрахунок з ним не відбувся і до цього часу. Так як відповідач не провів розрахунку із звільненим працівником, це є порушенням ст.ст. 47, 116 КЗпП України. Встановлені у судовому засіданні фактичні обставини підтверджується копіями: рішень Світловодського міськрайонного суду по справі № 401/3506/14-ц від 14.10.2014 р., № 401/1367/16-ц від 25.07.2016 р. та № 401/586/17 від 21.03.2017 р. Встановлені у судовому засіданні фактичні обставини справи, щодо наявності боргу та розміру середнього заробітку, не були заперечені відповідачем, окрім стягнення з нього компенсації втрати частини заробітку, в зв'язку із порушенням строку його виплати, які відповідачем не визнаються. Суд, визначаючи наявність боргу та розмір середнього заробітку позивача, виходить з попередніх судових рішень, що мають преюдиціальне значення, а також із пояснень самого позивача. Відповідач, у порушення ст.ст. 47, 116 КЗпП України, після звільнення позивача, не здійснив із звільненим працівником повного розрахунку та має перед ним заборгованість в сумі 4469,46 грн. Таким чином у судовому засіданні знайшло підтвердження ствердження позивача щодо не проведення з ним розрахунку відповідачем під час його звільнення, а тому, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню згідно ст. 43 Конституції України; ст. ст. 47, 116, 117 КЗпП України, виходячи із розрахунку середнього заробітку, заявлених позовних вимог, з 01.02.2017 р. по 30.07.2017 р. включно. Згідно листа Мінсоцполітики України № 11535/0/14-16/13 від 05.08.2016 р., «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» в лютому було 20 р.д.; в березні 22 р.д.; в квітні 19 р.д.; в травні 20 р.д.; в червні 20 р.б.; в липні 20 р.д. Середньоденний заробіток позивача складав 109,52 грн. 122 р.д. х 109,52 грн. = 13361,44 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в сумі 13361,44 грн. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Згідно ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та п. 5 Постанови КМ України від 21 лютого 2001 р. N 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Враховуючи те, що виплати із заборгованості по заробітній платі не відбувалися, заявлені позовні вимоги про стягнення компенсації є передчасними, так як право на стягнення такої компенсації може виникнути лише у разі виплати заборгованості по заробітній платі та невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості, а тому у позові в частині стягнення на користь позивача суми компенсації передбаченої ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та відповідно до п. 5 Постанови КМ України від 21 лютого 2001 р. N 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», повинно бути відмовлено. Судові витрати по справі повинні бути покладені на відповідача.

Outcome: partial