Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, яку в подальшому уточнив та доповнив, обґрунтовуючи тим, що йому на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.03.2012 року належить ? частина житлового будинку та господарських споруд за адресою: вул.. Ярославського, 7 в м. Синельникове. Інша ? частина житлового будинку та господарських споруд належить відповідачці [PERSON]. Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку не приватизована. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 695 кв. м. На даний час між ним та відповідачкою виник спір з приводу користування земельною ділянкою. Без визначення порядку користування він не має можливості приватизувати належну йому для користування і обслуговування його частини будинку земельну ділянку. Згідно рішення суду від 05.02.1982 року житловий будинок поділено в натурі на дві рівні частки, а саме, [PERSON] виділено ? частину сараю Б 1 зі східної сторони, сарай Г 1, а [PERSON] виділено ? частину сараю Б 1 з західної сторони, сарай В 1 та погріб П 1. При цьому туалет, паркан, колодязь та тротуар залишено в загальному користуванні. Крім відповідної частини житлового будинку йому на підставі договору дарування від 17.02.1998 року належить сарай Г 1 дерев., ? сараю цегл. В 1. З плином часу деревяні сараї Г 1 та В 1 розвалювались і за домовленістю з іншими співвласниками вони були прибрані та на їх місці він власним коштом та власними силами збудував два шлакоблочні сараї, що позначені в технічному паспорті від 25.04.2012 року літерами Ж 1 та В 1. Крім того, на спільній земельній ділянці ним особисто за його власні кошти в 1997 році було збудовано шлакоблочний гараж Е 1. Просить суд визнати за ним право власності на збудовані ним особисто за його власний рахунок господарські споруди на земельній ділянці, що знаходиться у спільному користуванні: гараж Е 1, сараї Ж 1 та В 1; визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: буд. № 7 по вул.. Ярославського в м. Синельникове, виділивши в користування йому ? частину земельної ділянки загальною площею 695 кв. м., у тому числі під житловим будинком літ. А 1 квартира № 1 площею 39, 4 кв. м. для обслуговування належної йому ? частини житлового будинку з урахуванням збудованих ним за власний рахунок гаража Е 1, сараїв Ж 1 та В 1; визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: буд. № 7 по вул.. Ярославського в м. Синельникове, виділивши в користування [PERSON] ? частину земельної ділянки загальною площею 695 кв. м., у тому числі під житловим будинком літ. А 1 квартира № 2 площею 43 кв. м. для обслуговування належної їй ? частини житлового будинку. Позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали повністю та пояснили обставини справи таким чином як вони викладені вище. Просили суд їх задовольнити. Також позивач пояснив, що в 1994 році збудував два сараї, а в 1997 році збудував гараж. В 1998 році отримав право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями. Права власності на гараж та два сараї він не отримав. Відповідач та її представник уточнені позовні вимоги визнали частково, оскільки позивач не надав суду доказів, що він своїми силами побудував спірне майно. Згодні визнати за позивачем право власності на гараж Е 1, а щодо визнання за ним права власності на сараї заперечують, так як дані вимоги є безпідставними, оскільки позивач побудував ці споруди в 1997 році, а право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями отримав в 1998 році на підставі договору дарування. Просили суд визначити порядок користування земельною ділянкою згідно другого варіанту по другому питанню висновку експертизи, так як він відповідає висновку відділу архітектури та містобудування. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Свідок [PERSON] суду пояснив, що мати сторін [PERSON] приблизно в 1991 1992 роках будувала за свої кошти замість деревяного сараю шлакоблочний сарай, при цьому їй допомагав позивач. Ще до укладення договору дарування позивач побудував гараж. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] приблизно в 1990 роках замість деревяного сараю побудувала шлакоблочний сарай. Свідок [PERSON] суду пояснила, що спілкувалася з [PERSON]. В 1992 році вона просила її чоловіка побудувати сарай по вул.. Ярославській. Позивач в будуванні сараю практично участі не приймав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в 1991 році [PERSON] приходила до нього з проханням побудувати сарай та сказала, що [PERSON] позивач не мав можливості допомогти їй в цьому. Він погодився та приймав участь в будівництві сараю, в ході якого й позивач іноді допомагав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач кожного дня допомагав своїй матері [PERSON] по господарству. По вул.. Ярославській, 7 від попередніх власників стояв сарай, який потім знесли. Позивач почав будівництво сараю, а пізніше побудував гараж. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач завозив будівельні матеріали, будував сараї та гараж. Свідок [PERSON] суду пояснила, що приблизно в 90-х роках позивач приходив до неї позичити грошей на купівлю будівельних матеріалів для будівництва по вул.. Ярославській в м. Синельникове. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку. Рішенням Синельниківського міського народного суду від 05.02.1982 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був розділений в натурі по ? частині між [PERSON] та [PERSON]. 17.02.1998 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом, [PERSON] від дарувателя [PERSON] прийняв у дар ? частину жилого будинку по вул.. Ярославського, 7 м. Синельникове, розташованого на земельній ділянці площею 695 кв. м., яка складається з 2 кімнат, веранди, ? частини кухні, та надвірних споруд (сарай Г 1 дерев., ? сараю цегл. Б 1). Дана частина житлового будинку з надвірними спорудами 16.05.2007 року зареєстрована на праві власності за [PERSON] в Синельниківському МБТІ. 07.04.1998 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом, [PERSON] від дарувателя [PERSON] прийняла у дар ? частину жилого будинку, розташованого по вул.. Ярославській, 7 м. Синельникового на земельній ділянці 695 кв. м., яка складається з 2 кімнат, кухні, ванни, коридору, ? частини сіней, кладової, та надвірних побудов: ? частина сараю Б 1 з західної сторони, сараю В 1, підвалу П 1. Дана частина житлового будинку з надвірними спорудами 19.09.2005 року зареєстрована на праві власності за [PERSON] в Синельниківському МБТІ. Згідно технічного паспорту на даний житловий будинок від 07.03.2012 року сарай літ. В 1, сарай літ. Ж 1 та гараж літ. Е 1 були збудовані до укладення зазначених договорів дарування. 24.04.2012 року взамін договору дарування від 17.02.1998 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно - ? частку житлового будинку по вул.. Ярославського, 7 м. Синельникового з відповідною часткою господарських будівель та споруд, а саме: А 1 житловий будинок, Б 1 сарай, В 1 сарай, Ж 1 сарай, Е 1 гараж, Г 1 літня кухня, Д 1 вбиральня, К 1 колодязь, П 1 погріб, І бруківка, № 1, 2 огорожа. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно зареєстроване 24.04.2012 року в Синельниківському МБТІ. Висновком судової земельно-технічної експертизи від 11.05.2015 року було запропоновано чотири варіанти порядку користування земельною ділянкою по вул.. Ярославського, 7 м. Синельникове, з яких перший та другий варіанти визначені з урахуванням фактичного користування будівлями та спорудами співвласниками домоволодіння, а третій та четвертий варіанти визначені з урахуванням фактичного користування будівлями та спорудами співвласниками домоволодіння та урахуванням того, що одним з співвласників (квартири № 1) були збудовані будівлі гаражу Е 1, сараї Ж 1 та В 1 з мінімальною площею загального користування. Крім того, враховуючи місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, що знаходяться у фактичному користуванні співвласників домоволодіння, з технічної точки зору розподілити земельну ділянку відповідно по ? частині кожному з них, без виділення землі загального користування не можливо. Якщо враховувати, що одним з співвласників (квартири № 1) були збудовані будівлі гаражу Е 1, сараї Ж 1 та В 1, то враховуючи і місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці та можливості надання доступу співвласників до обслуговування виділяємих будівель, з технічної точки зору, розподілити земельну ділянку відповідно по ? частині кожному з них, без виділення землі загального користування не можливо. Згідно довідки Синельниківського міськрайонного управління з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 31.07.2015 року відсутні заперечення щодо всіх варіантів зазначених у висновку експертизи переобладнань, що необхідно виконати співвласникам житлового будинку у звязку з користуванням земельною ділянкою по вул.. Ярославського, 7 м. Синельникове. Згідно довідки Синельниківської дільниці Павлоградського УЕГГ від 03.08.2015 року квартири співвласників житлового будинку по вул.. Ярославській, 7 м. Синельникове газифіковані раніше, змін до проектів газифікації квартир не має. Згідно висновку відділу архітектури та містобудування Синельниківської міської ради № 136 від 31.07.2015 року по першому, третьому та четвертому варіантам розподілу земельної ділянки пропонується розподіл з мінімальними площами загального користування (14 кв. м, 15, 98 кв. м. та 28 кв. м. відповідно), а також виконання власником квартири № 2 обладнання окремого входу до частини земельної ділянки. Згідно з графічними матеріалами розподілу Додатками № 1, № 3, № 4 ширина проходу у двір становить 1, 69 метрів. Відповідно до будівельних норм ДБН 360 92 ширину проїзду до житлового будинку необхідно передбачати 3, 5 метрів (або не менше ніж 2, 60 метрів для виїзду та заїзду у двір автомобіля). Тому, якщо не представляється можливим забезпечити вищезазначені мінімальні відстані, то пропонується встановити двір загального користування, а іншу частину земельної ділянки розподілити між співвласниками відповідно до часток загальної власності відповідно до варіанту розподілу земельної ділянки № 2 (Додаток 2), де площа земельної ділянки загального користування становить 66, 64 кв. м. з загальним вїздом до двору. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно п. 15 Постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам, а саме, право власності на нерухоме майно. Оскільки договори відчуження сторонам відповідної частки житлового будинку з господарськими спорудами були укладені в 1998 році, то необхідно зазначити, що згідно п.п. ґ) п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК (2768-14) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Згідно ст. 30 ЗК Української РСР в редакції 1990 року при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Згідно п. 19 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Згідно п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК (2768-14) бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів між ними. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Згідно ст.. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, сторони є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул.. Ярославського, 7 м. Синельникове, а саме, мають у власності по ? частині. Земельна ділянка ними не приватизована та знаходиться в їх спільному користуванні, порядок якого сторони добровільно не вирішили. При визначенні порядку користування земельною ділянкою суд виходить з розміру часток належного сторонам на праві власності нерухомого майна, враховуючи висновок відділу архітектури та містобудування Синельниківської міської ради щодо погодження другого варіанту (додаток № 2) порядку користування земельною ділянкою згідно висновку судової земельно-технічної експертизи. Що стосується першого, третього та четвертого варіантів порядку користування земельною ділянкою, то вони згідно з графічними матеріалами розподілу не відповідають будівельним нормам ДБН 360 92, а також ні позивачем, ні його представником суду не було надано належних підтверджень щодо можливого їх застосування. Дані обставини дають суду підстави для застосування другого варіанту (додаток № 2) порядку користування земельною ділянкою з виконанням відповідних переобладнань згідно висновку експертизи. У звязку з цим не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визначення порядку користування земельною ділянкою власнику квартири № 1 з урахуванням збудованих ним за власний рахунок гаража та двох сараїв. Крім того, з показань свідків та копій квитанцій на придбання будівельних матеріалів не вбачається, що спірні споруди були збудовані за власний рахунок позивача. Що стосується позовних вимог про визнання права власності на господарські споруди на земельній ділянці, що знаходиться в спільному користуванні, то суд зазначає, що оскільки дане майно не прийнято до експлуатації та право власності на нього не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку, то законом не передбачена можливість визнання права власності на новостворене майно чи об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково. У звязку з цим згідно вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 458 грн. 80 коп. та витрати, повязані з проведенням судової земельно-технічної експертизи в розмірі 3\~542 грн. 40 коп. На підставі викладеного та ст.. 331 ЦК України, ст. 30 ЗК Української РСР, ст.. 88 ЗК України, п. п. 18, 19, 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», п. 15 Постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: partial