overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з Відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17.10.1987 року. Від шлюбу сторони мають дочку, [PERSON], [INFO]. яка на даний час проживає разом з нею. Спільне з Відповідачем життя не склалося через різницю характерів та поглядів на життя, відсутність між сторонами взаємопорозуміння та довіри. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме його інтересам. В судовому засіданні Позивач зазначив, що надання строку для примирення вважає недоцільним, та просив задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому. Представник позивача підтримав вимоги позову та просив його задовольнити . В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 17 жовтня 1987 року у Відділі запису актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області між громадянами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровано шлюб, що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 391. Прізвище дружинин після одруження «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про її народження. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а Відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2012 року. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через різницю характерів, відсутністю між сторонами взаєморозуміння та довіри. Протягом останнього часу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме його інтересам. Надання строку для примирення вважає недоцільним. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому. Відповідач зазначив, що не має згоди на примирення, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 18.02.2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між громадянами [PERSON] та [PERSON]. було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 110 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження (а.с. 5, 6). Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.07.1999 року. Від шлюбу сторони мають доньку 2000 р. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя, виховання дітей, через що виникали сварки, які призвели до втрати почуття любові один до одного. Разом сторони не проживають тривалий час, відповідач на даний час проживає за межами м. Києва за адресою свого місця реєстрації. Такий самий строк між сторонами припинилися шлюбно-сімейні відносини та не ведеться спільне господарство. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме її інтересам. Надання строку для примирення вважає недоцільним. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 20.07.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між громадянами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 345. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними Свідоцтва про народження. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2007 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Причина розпаду сім'ї - різниця характерів та поглядів на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння. Сторони разом не проживають, спільне господарство не з кінця грудня 2014 р. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. Надання строку для примирення вважає недоцільним. В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 21.07.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 697. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. В зв'язку з задоволенням позову з Відповідача на користь Позивача в порядку ст.. 88 ЦПК України підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243,60 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.03.2008 року. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між сторонами протягом останнього часу відсутнє порозуміння та повага, що в свою чергу спричинило протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Разом з відповідачем не проживають з жовтня 2014 р. На даний момент сторонами не ведеться спільне господарство. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме його інтересам. Надання строку для примирення вважає недоцільним. В судовому засіданні позивач зазначив, що не має згоди на примирення та просив задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому. Відповідач 30.01.2017 р. направив на адресу суду нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує та спору щодо місця проживання спільних дітей з позивачем не має. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 22.03.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 119855. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя, виховання дітей, через що виникали сварки, які призвели до втрати почуття любові один до одного. Разом сторони не проживають з вересня 2014 . Такий самий строк сторонами не ведеться і спільне господарство. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме його інтересам. Надання строку для примирення вважає недоцільним. В судовому засіданні позивач зазначив, що не має згоди на примирення та просив задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 22.09.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між громадянами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 1373 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження (а.с. 20). Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2008 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя. Сторони разом не проживають з вересня 2015 року, спільне господарство не ведуть. Зазначає, що подружні стосунки з відповідачем поновлювати наміру немає. Надання строку для примирення вважає недоцільним. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи,судом встановлено, що 23 липня 2008 року у органі місцевого самоврядування м. Гермасойя, Республіка Кіпр між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 004069. Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.12.2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси. Шлюбні відносини між сторонами припинені, близько 2 років проживають окремо, такий самий строк ними не ведеться спільне господарство. Зазначає, що подальше спільне проживання з відповідачем і збереження сім`ї є неможливим. Надання строку для примирення вважає недоцільним. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Також відсутній спір про поділ майна. В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити, заперечував проти надання строку на примирення та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 24.12.2011 р. Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 4248. Після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (серія [NUMBER]). Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами вважає неможливим, проти надання строку для примирення заперечує і його рішення є виваженим та остаточним. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з Відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.07.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через втрату почуття любові та поваги один до одного спільне життя з Відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між сторонами носять формальний характер та фактично припинені. Зазначає, що спільне проживання з Відповідачем і збереження сім`ї є неможливим та суперечить його інтересам. Надання строку для примирення вважає недоцільним. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги в підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку за адресою місця реєстрації, вказаної у позовній заяві. Причини неявки суду невідомі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 27 липня 2007 р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї між громадянами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1827. Після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]) Судом встановлено, що Позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами вважає неможливим, проти надання строку для примирення заперечує і його рішення є виваженим та остаточним. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, оскільки Позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з Відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.10.2012 року. Сторони мають двох спільних дітей 2006 р.н. та 2009 р.н. Спільне життя з Відповідачем не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя, виховання дітей, через що виникали сварки, які призвели до втрати почуття любові, взаєморозуміння, довіри, поваги, толерантності та дружби один до одного. Разом сторони не проживають тривалий час. Такий самий строк між сторонами припинилися шлюбно-сімейні відносини та не ведеться спільне господарство. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме її інтересам та інтересам дітей. Надання строку для примирення вважає недоцільним. Будучи належним чином повідомленим про день, час, місце розгляду справи, сторони в судове не з'явились, подали заяви по розгляд справи у їх відсутність. Відповідач в поданій заяві проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 27.10.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1696. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Згідно даних свідоцтв про народження сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення.

Outcome: approved