overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різницю характерів та різних поглядів на життя, у зв'язку з чим між сторонами постійно виникали непорозуміння, які привели до взаємного відчуження. Позивач зазначає, що вони останні 6 років не підтримують шлюбних відносин, проживають разом, проте спільного господарства не ведуть та не мають спільного бюджету, а тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків з огляду також на те, що відповідачка допустила подружню зраду. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 10.05.1989 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб від 10.05.1989 року, актовий запис № 1971 (а.с.9). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.10). Вбачаться, що сторони останні 6 років не підтримують шлюбних відносин, проживають разом, проте спільного господарства не ведуть та не мають спільного бюджету. Майнового спору на даний час між сторонами немає. Неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що є законні підстави для задоволення позовних вимог, т. я. відносини, що склались між подружжям, носять стійкий характер, шлюб між сторонами розпався і його збереження неможливо. За таких обставин, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різницю характерів та різні погляди на життя, у зв'язку з цим між ними постійно виникали непорозуміння, які привели до взаємного відчуження. Позивач зазначає, що вони на даний момент не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, так як сім'я остаточно розпалася, а тому вважає, що шлюб поновити неможливо. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Позивач в судове засідання не з'явився, в своїй позовній заяві просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд до відома не поставила. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 грудня 2012 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27.12.2012 року, актовий запис № 10 (а.с.5). Встановлено, що сторони на даний момент не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. З нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 30.10.2015 року до міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області вбачається, що остання просить розірвати шлюб з [PERSON] Спірні питання щодо поділу майна між сторонами, на даний час відсутні. Дітей від шлюбу сторони не мають. З огляду на викладене, подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різницю характерів та різні погляди на життя, у зв'язку з чим між сторонами постійно виникали непорозуміння та сварки, які привели до взаємного відчуження. Позивач зазначає, що вони з грудня 2013 року не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не мають спільного бюджету, а тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Позивач в судове засідання не з»явилася. Подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, зазначивши, що вона погоджується на заочний розгляд справи у разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.08.1996 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про укладення шлюбу від 30.08.1996 року, актовий запис № 514 (а.с.7). Від цього шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] , дочку - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.9-11). Крім того, в матеріалах справи знаходиться копія нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 11.03.2014 року в якій зазначено, що останній на розірвання шлюбу погоджується (а.с.8). З позовної заяви вбачається, що сторони з грудня 2013 року не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не мають спільного бюджету, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами, на даний час відсутні. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір'ю. За таких обставин подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різницю характерів та різні погляди на життя, у зв'язку з чим між сторонами постійно виникали непорозуміння та сварки, які привели до взаємного відчуження. Позивач зазначає, що вони з кінця 2009 року не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, а тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у їй відсутності, позов визнає та просить шлюб розірвати. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.03.2006 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 10.03.2006 року, актовий запис № 332 (а.с.2). Від цього шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Судом також встановлено, що сторони на даний час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Син після розірвання шлюбу залишається проживати з батьком. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різницю характерів та різні погляди на життя, у зв'язку з чим між сторонами постійно виникали непорозуміння та сварки, які привели до взаємного відчуження. Позивач зазначає, що вони з липня 2014 року не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, а тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позов визнає та просить шлюб розірвати. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.03.2013 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 06.03.2013 року, актовий запис № 302 (а.с.7). Сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Судом також встановлено, що сторони на даний час не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Син - [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різницю характерів та різні погляди на життя, у зв'язку з чим між сторонами постійно виникали непорозуміння та сварки, які привели до взаємного відчуження. Позивач зазначає, що вони з лютого 2013 року не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету та проживають окремо, а тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Представник позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала. Проте зазначила, що обставини викладені в позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки причиною розірвання шлюбу є подружня зрада позивача. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.02.2002 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про одруження від 23.02.2002 року, актовий запис № 176 (а.с.6). Від цього шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7). Судом також встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Подальше спільне проживання сторін у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Діти після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різницю характерів та різні погляди на життя, у звязку з чим між сторонами постійно виникали непорозуміння та сварки, які привели до взаємного відчуження. Позивач зазначає, що вони з травня 2013 року не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.08.1997 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про укладення шлюбу від 08.08.1997 року, актовий запис № 318 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Також встановлено, що сторони з травня 2013 року не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Аналізуючи матеріали справи, приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства згідно якого шлюб ґрунтується на взаємній згоді чоловіка та дружини, суд вважає, що подальше збереження сімї є неможливим, виходячи з наступного. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Ухвалою суду 16.03.2015 року сторонам було надано строк на примирення, проте вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не дали позитивних результатів. Вказані обставини визнали сторони в суді. Оцінюючи пояснення сторін та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін і збереження сімї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер, а тому позов підлягає задоволенню. Крім цього, встановлено, що спірні питання щодо поділу майна між сторонами, на даний час відсутні. Дочка [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишається проживати з матірю За таких обставин подальше спільне проживання сторін і збереження сімї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різницю характерів та різні погляди на життя, у зв'язку з чим між сторонами постійно виникали непорозуміння та сварки, які привели до взаємного відчуження. Позивач зазначає, що вони на даний момент не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, а тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.07.1994 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про укладення шлюбу від 09.07.1994 року, актовий запис № 1079 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8-13). Також встановлено, що сторони на даний момент не підтримують шлюбних відносин, та спільного господарства не ведуть. Аналізуючи матеріали справи, приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства згідно якого шлюб ґрунтується на взаємній згоді чоловіка та дружини, суд вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, виходячи з наступного. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Ухвалою суду 16.03.2016 року сторонам було надано строк на примирення, проте вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не дали позитивних результатів. Вказані обставини визнали сторони в суді. Оцінюючи пояснення сторін та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер, а тому позов підлягає задоволенню. Крім цього, встановлено, що спірні питання щодо поділу майна між сторонами, на даний час відсутні. Діти на час розірвання шлюбу повнолітні. За таких обставин подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різницю характерів та різні погляди на життя, у зв'язку з чим між сторонами постійно виникали непорозуміння та сварки, які привели до взаємного відчуження. Позивач зазначає, що вони на даний момент не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, зазначивши, що він погоджується на заочний розгляд справи у разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставила. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.09.2003 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про одруження від 25.09.2003 року, актовий запис № 2234 (а.с.3). Від цього шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). З позовної заяви вбачається, що сторони на даний час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір'ю. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved