Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просить визнати незаконними накази ТзОВ «Преса» №192 від 30.10.2013 року та №194 від 11.11.2013 року про оголошення доган, вважати його звільненим за ст..38 КЗпП України з 15.08.2013 року та зробити запис у трудовій книжці, стягнути з ТзОВ «Преса» на його користь середній заробіток за весь час затримки у розрахунку при звільненні по день винесення рішення суду, вихідну допомогу на підставі ст..44 КЗпП України та компенсацію за невикористані відпустки, моральну шкоду у розмірі 15000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, [PERSON] з 1992 року по 2013 рік працював ТзОВ «Преса». 15.07.2013 року йому надана відпустка на 24 календарних дні по 8.08.2013 року. Перебуваючи у відпустці, 31.07.2013 року він подав відповідачу заяву про звільнення, просив звільнити його за згодою сторін з 7.08.2013 року. Однак з 6.08.2013 року по 17.10.2013 року у зв»язку з погіршенням стану здоров»я перебував на лікуванні, що стверджується лікарняним листком. Після виходу з лікарняного, мав приступити до виконання трудових обов»язків 21.10.2013 року, цього ж числа з ним мав бути проведений повний розрахунок. Всупереч цьому 30.10.2013 року та 11.11.2013 року ТзОВ «Преса» видано накази про оголошення йому доган у яких вказано на його відсутність на роботі та порушення трудової дисципліни. Вважає, що не звільнивши позивача з роботи на підставі поданої ним заяви відповідач порушив законодавство про працю, а саме ст..38 КЗпП України, наказ про своє звільнення він не отримав, не зроблено також запис про звільнення у трудовій книжці, з ним не проведено повного розрахунку, в тому числі за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 27658,69 грн. На підставі ст..44 КЗпП України, вважає що йому підлягає до виплати вихідна допомога та середній заробіток за весь час затримки у розрахунку при звільненні по день винесення рішення суду в сумі 37749,84 грн. Вважає,що діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яку оцінює в 15000 грн., оскільки перебував на лікуванні, знайшовши іншу роботу не міг приступити до виконання трудових обов»язків, оскільки не був звільнений. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, суду пояснив, що накази про оголошення доган позивачу [PERSON] винесені на підставі його відсутності на роботі більше 3 годин. Дійсно позивачем подано заяву про звільнення за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, однак з ними жодного погодження про його звільнення не було. Також вважає, що відсутні підстави для його звільнення за ст..38 КЗпП України, оскільки для припинення трудового договору на цій підставі волевиявлення має бути чітким, добровільним та конкретно вираженим в письмовій формі з посиланням на відповідний пункт статті. Не заперечують право позивача на проведення з ним розрахунку при звільненні, однак вважає, що таке право не порушено, оскільки позивач не є звільненим. Проведення позивачу виплат на підставі ст..44 та 117 КЗпП України вважає безпідставними, оскільки ст..117 КЗпП України застосовується до роботодавця та звільненого працівника, однак позивач не є на даний час звільненим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії трудової книжки позивача, [PERSON] з 1992 року працював у ТзОВ «Преса» на різних посадах. ( а.с.6-8) Як пояснив в судовому засіданні позивач з 15.07.2013 року по 8.08.2013 року він перебував у відпустці тривалістю 24 календарних дні, під час якої 31.07.2013 року на підставі заяви [PERSON] поданої директору ТзОВ «Преса» просить звільнити його за згодою сторін з 7 серпня 2013 року. В подальшому, як вбачається з копій листків непрацездатності поданих позивачем, останній з 6.08.2013 року по 16.10.2013 року перебував на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні. Наказом №192 від 30.10.2013 року та №194 від 11.11.2013 року [PERSON] через порушення ним трудової дисципліни, що призвело до невиконання з вини працівника покладених на нього трудових обов»язків згідно трудового договору - прогул без поважних причин, оголошено догану за відсутність з 31.10.2013 року до 11.11.2013 року та з 21.10.2013 року до 30.10.2013 року на роботі. Як вбачається з постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, договір припиняється в строк визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п.1 ст.36 КзПП, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника. ( ст..38 КзПП). Як встановлено в судовому засіданні з поданих документів, після виходу з відпустки наданої позивачу, закінчення терміну перебування на листу непрацездатності, позивач повинен бути звільнений з займаної посади саме 21.10.2013 року на підставі поданої ним заяви, у даному випадку на підставі ст..38 КЗпП - за ініціативи працівника, оскільки сторони не дійшли згоди про звільнення позивача на підставі ст..36 КЗпП України. На цій підставі, суд вважає незаконними накази про оголошення догах [PERSON], що винесені 30.10.2013 року та 11.11.2013 року, тобто уже після того, як останній підлягав звільненню. Статтею 116 КЗпП України передбачено строки розрахунку при звільненні та ст..117 КЗпП України - відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Оскільки судом встановлено, що працівникові з вини власника не виплачено сум у строки передбачені ст..116 КзПП України, позивачу підлягає до виплати середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що на день винесення рішення суду складає 37749 грн. 84 коп. виходячи з середнього заробітку позивача на підставі довідки від 14.04.2014 року ( а.с.72) Як вбачається з довідки виданої ТзОВ «Преса» 14.04.2014 року, сума компенсації за невикористані відпустки при звільненні працівника [PERSON] становить за вирахування податку 27658,69 грн., що також підлягає стягненню з відповідача. Ст.44 КзПП України передбачає, що при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору ( ст..38) працівникові при припиненні трудового договору виплачується вихідна допомога у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку, що складає 18600 грн. виходячи з середнього заробітку позивача 6200 грн. Статтею 237-1 КзПП України передбачено відшкодування моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, які призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача через дії відповідача [PERSON] пережив моральні страждання, не міг влаштуватись на роботу, оскільки не був звільнений відповідачем, що призвело до стаціонарного лікування, що підтверджується листами непрацездатності, виписками з історії хвороби. ( а.с.73-76) Такі пояснення представника позивача суд оцінює критично та приходить до висновку, що судом не встановлено причинного зв»язку між погіршенням стану здоров»я позивача та діями відповідача по не наданню згоди на звільнення.

Outcome: approved