Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб в якому він перебуває з відповідачкою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини фактично припинені поміж ними, та з 2011 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, яка по домовленості між ними залишатиметься й надалі проживати із відповідачкою. Питання про утримання дитини та питання про поділ майна, при наявності такої необхідності, вирішуватиметься окремо від спору про розірвання шлюбу. Сторони в судове засідання не з'явилися, але завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Позивач через канцелярію суду надав письмову заяву в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без його участі. Відповідно до заяви та письмових пояснень відповідача вона також просить суд про розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 10 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції міста Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис за № 470. Під час шлюбу в сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили у 2011 році та з того часу проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, що не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у зв'язку з чим примирення поміж ними неможливе. Спір про поділ майна сторони вирішуватимуть окремо від питання про розірвання шлюбу, та між сторонами досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу дитина й надалі залишатиметься проживати із матір'ю. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved