Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 25 червня 1994 року уклав шлюб з [PERSON], який було зареєстровано виконкомом Меліоративної селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Шлюб було розірвано рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2011 року. Під час перебування в шлюбних відносинах з відповідачкою та двома дітьми проживали у приватному [INFO], який придбали під час подружнього життя 07.02.2001 року. В 2009 році відповідачка [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до будинку своїх батьків за адресою: вул. Пролетарська, 3 в с. Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області. Просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком № 23 по вул. Іванова в с. Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області. Зобов'язати Центр надання адміністративних послуг Дніпровського району Дніпропетровської області зняти [PERSON] з державної реєстрації місця проживання в [INFO]. [PERSON] надав письмову заяву в якій просила проводити розгляд без їхньої участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник Центру надання адміністративних послуг Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 25 червня 1994 року позивач уклав шлюб з відповідачем, який було зареєстровано виконкомом Меліоративної селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Шлюб було розірвано рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2011 року. Під час перебування в шлюбних відносинах з відповідачкою та двома дітьми проживали в приватному [INFO], який придбали під час подружнього життя 07.02.2001 року. В цьому будинку [PERSON], була зареєстрована як член сім'ї власника будинку. За згодою з відповідача позивачем в 2008 році було отримано дозвіл Дніпропетровської районної ради на реконструкцію будинку подружжя. В процесі будівельних робіт позивач замість реконструювання будинку почав будувати новий житловий будинок. В 2009 році [PERSON] переїхала на постійне місце проживання за адресою: [INFO] та не поверталася. Старий будинок подружжя було знесено наприкінці 2009 року, а на його місці позивач за власні кошти побудував новий, який будувався поступово до 2012 року. Позивач почав будувати новий будинок й закінчував його будівництво коли подружжя вже не проживало разом, не вело спільного господарства за фактично припинених шлюбних відносин. Ці обставини встановлено рішеннями Дніпропетровського районного суду від 18.02.2011 року та від 18.10.2016 року. В новозбудованому будинку немає речей відповідачки, в ньому я проживаю разом з іншою сім'єю та сином від першого шлюбу. Зареєстрована в старому будинку [PERSON] перешкоджає позивачу в реалізації його прав власності на земельну ділянку, а саме право на розпорядження майном, користування, володіння. Позивач не можу відчужити земельну ділянку з недобудованою будівлею, оскільки [PERSON] перешкоджає мені в реалізації права набуття права власності на новобудову. Крім цього мені доводиться сплачувати комунальні послуги з урахуванням зареєстрованої [PERSON] Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 156, 158 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно положень ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного випливає, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Таким чином, відповідач втратила право користування будинком, оскільки таке право було надано йому власником зазначеного будинку внаслідок її відсутності більше ніж 6 місяців без поважних причин за вказаною адресою. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] у частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком № 23 по вул. Іванова в с. Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області підлягає задоволенню. У частині позовних вимог щодо зобов'язання Центру надання адміністративних послуг Дніпровського району Дніпропетровської області зняти [PERSON] з державної реєстрації місця проживання в [INFO], суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні, оскільки вказана вимога є необґрунтованою. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання проводиться на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 551 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.

Outcome: partial