Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом та просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору №б/н від 11.10.2005 року, у розмірі 14882,74 гривень, яка складається із 3731, 79 грн. заборгованість за кредитом; 9966, 06 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн. штрафи (фіксована частина); 684, 89 грн. процентна складова. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно договору № б/н від 11.10.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк умови договору щодо надання кредиту виконав, а відповідач не належно виконує зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків. Станом на 31.03.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 14882,74 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не зявився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, оскільки позивач втретє звернувся до суду з тією ж вимогою про стягнення заборгованості на виконання кредитного договору № б/н від 11.10.2005 року. Так, на підставі судового наказу, виданого Карлівським районним судом Полтавської області від 30.01.2008 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.10.2005 року у розмірі 7133, 15 грн. 30.12.2009 року виконавче провадження з виконання даного судового наказу Київським ВДВС Полтавського МУЮ закінчено у звязку із сплатою боргу у повному обсязі. У березні 2011 року позивач повторно звернувся до Карлівського районного суду Полтавської області із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за цим же кредитним договором у розмірі 6771, 71 грн. Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 10.11.2011 року у задоволенні позову відмовлено у звязку із необґрунтованістю заявлених позовних вимог. Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку: 11.10.2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір б/н, що складається з Заяви клієнта та Умов і правил надання банківських послуг, за умовами яких банк видав клієнту кредитну картку з кредитним лімітом, процентною ставкою 3 % на місяць (а.с.7, 8-13). 30.01.2008 року Карлівським районним судом видано судовий наказ по справі № 2-н-4/2008 р., яким стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ КБ\~«ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 7133,15 грн. (а.с. 109-110 ). 19.09.2008 року постановою головного державного виконавця Шквир С.В. щодо примусового виконання судового наказу № 2-н-4, виданого 30.01.2008 року Карлівським районним судом Полтавської області про стягнення із [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 7173, 65 грн. відкрито виконавче провадження № 9136197 ( а.с. 111 ). 30.12.2009 року постановою старшого державного виконавця Каратаєва О.О. у звязку зі сплатою боргу у повному обсязі виконавче провадження № 9136197 закінчено. (а.с. 112 ). Судом витребувані із Карлівського районного суду Полтавської області та досліджені матеріали справи № 2-н-4/08 за заявою ЗАТ КБ «Приватбанк» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по кредитному договору б/н від 13.10.2005 року. В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за договором б/н від 13.10.2005 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], станом на 16.01.2008 року, із якого слідує, що заборгованість за кредитом становить 3513, 43 грн.; заборгованість за процентами 3619, 72 грн.; несплачені проценти на прострочену заборгованість 3600, 97 грн., а всього 7133, 15 грн. (а.с.108). На а.с.2-3 справи № 2-н-4/08 наявна Заява клієнта та Умов та на а.с. 3-5 цієї ж справи і Умови та правил надання банківських послуг. При огляді судом встановлено що Заява клієнта, яка міститься в матеріалах справи № 2-н-4/08 за своїм змістом ідентична тій, яка міститься в матеріалах справи №531/881/14-ц (номер провадження 2/554/2338/2016), а тому суд вважає, що заборгованість, яка була стягнута із відповідача на підставі судового наказу № 2-н-4/08, виданого 30.01.2008 року Карлівським районним судом Полтавської області стосується тієї ж Заяви клієнта, на яку посилається позивач при розгляді даної цивільної справи. Однак, при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу 28.01.2008 року стягувач вказував про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 13.10.2005 року, а при зверненні до суду з даною позовною заявою вказує на кредитний договір б/н від 11.10.2005 року. Із змісту заяви клієнта слідує, що вона підписана відповідачем 11.10.2005 року, а рахунок відкрито 13.10.2005 року. 10.11.2011 року рішенням Карлівського районного суду Полтавської області відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. (а.с. 115-116 ). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, у описово мотивувальній частині даного рішення суд вказав, що «… у судовому засіданні було досліджено судовий наказ по справі № 2-н-4/2008, з якого вбачається, що 30.01.2008 року з відповідача дійсно було стягнуто на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» (яке на даний час являється ПАТ КБ «Приватбанк») заборгованість по кредитному договору у розмірі 7133, 15 грн. В розрахунку заборгованості за договором від 11.10.2005 року наведено порядок нарахування заборгованості, починаючи із 13.10.2005 року. В таблиці розрахунку загальна заборгованість не виведена, заборгованість у розмірі 6771, 67 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, виведена окремим пунктом. З розрахунку не зрозуміло чи врахована позивачем під час розрахунку позовних вимог сума заборгованості, яка була стягнута з [PERSON] на виконання судового наказу по справі 2-н-4/2008». На а.с. 5- 6 наявний розрахунок заборгованості за договором б/н від 11.10.2005 року, укладеного між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON], станом на 31.03.2014 рік. Розрахунок заборгованості проведено із 13.10.2005 року по 31.03.2014 року. Із даного розрахунку слідує, що заборгованість за договором б/н від 11.10.2005 року станом на 31.03.2014 року становить 14882,74 грн. та складається із заборгованості по кредиту у розмірі 3731,79 грн., заборгованості за відсотками - 9966,06 грн., штрафу - 1184,89 грн. З метою повного та всебічного зясування всіх обставин справи, ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 27.07.2016 року явка представника позивача в судове засідання була визнана обовязковою. Незважаючи на виклик у судове засідання та вимогу суду про особисту участь представника позивача, останній у судове засідання у призначеий час не зявився. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~ Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ч. 3 ст.61 ЦПК України визначено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляду інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З урахуванням положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України судом встановлено факт стягнення заборгованості із відповідача у розмірі 7133, 15 грн. на підставі судового наказу по справі № 2-н-4/2008 року по кредитному договору б/н від 11.10.2005 року у розмірі 7133,15 грн. Окрім цього, рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 10.11.2011 року відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 11.10.2005 року за необгрунтованістю. Дане рішення у апеляційному порядку не оскаржувалося, а отже є таким, що набрало законної сили. Окрім цього, слід звернути увагу на виклад різних за змістом п. 3.13 Умов та правил надання банківських послуг, які містяться у справі 2-н-4/08, згідно яких «… если по окончании срока вклада ни одна из сторон не пожелает исключить пункт о вкладе Заявления из настоящего договора, вклад считается продленным на срок, указанный в Заявлении. Вклад продлевается неоднократно без явки Клиента в Банк. При этом исчисление нового срока вклада начинается со дня, следующего за датой окончания предыдущего срока вклада». Натомість п.3.13 Умов та правил надання банківських послуг, які містяться у даній справі викладені наступним чином: « в случає, если по окончании срока вклада, Клиент не заявил Банку об отказе от продления еще на один срок, указанный в п.1 данного соглашения. Срок вклада продлевается не однократно без явки Клиента в Банк. При этом исчисление нового срока вклада начинается со дня, следующего за датой окончания предыдущего срока вклада». Оскільки, у судовому засіданні позивач не надав суду доказів наявності заборгованості за кредитним договором б/н від 11.10.2005 року у розмірі 14882,74 гривень, яка складається із 3731, 79 грн. заборгованість за кредитом; 9966, 06 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн. штрафи (фіксована частина); 684, 89 грн. процентна складова, то позов до задоволення не підлягає. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню із відповідача на користь позивача не підлягають.

Outcome: dismissed