Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) із землі, яка перебуває у колективній власності АТ «Україна» та розташована на території Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, відповідно до втраченого сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №014796, виданого Знамянською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №331. Свої вимоги обґрунтував тим, що він, працюючи в АТ «Україна», на підставі розпорядження голови Знамянської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 12.05.1996 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №014796, який зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №331. При зверненні до відповідача з приводу отримання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), йому розяснена необхідність додати до заяви сертифікат на право на земельну частку (пай). Але при перевірці наявних у нього документів, він виявив, що вказаний сертифікат втрачений, тому розмістив відповідне оголошення у газеті «Сільське життя» Знамянської районної ради від 08.08.2015 №32 (2030). З приводу виготовлення дублікату сертифікату на земельну частку (пай) йому повідомили, що сертифікати на земельну частку (пай) були виготовлені у необхідній кількості відповідно до кількості пайовиків і видавалися в одному екземплярі на руки, архівні екземпляри відсутні і не виготовлялися. На сьогоднішній день бланків для роздрукування сертифікатів на право на земельну частку (пай) немає, їх виготовлення не планується і дублікати втрачених сертифікатів не видаються. У звязку з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай) він не може реалізувати своє право на виділення земельної ділянки в натурі та набути право власності на неї, тому змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просить суд розглядати справу без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень не надав. Суд, розглянувши заяви представника позивача та представника відповідача, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, встановив наступне. З листа управління Держгеокадастру у Знамянському районі Кіровоградської області від 09.10.2015 вбачається, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались по АТ «Україна» Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №014796, реєстраційний запис від 13.05.1996 №331. Розмір земельної частки (паю) по АТ «Україна» становить 4,89 умовних кадастрових гектарів, її вартість станом на 1996 рік становила 18564 грн. (а.с.18). У звязку з втратою свого сертифікату на право на земельну частку (пай), позивач розмістив оголошення у газеті «Сільське життя» Знамянської районної ради від 08.08.2015 №32 (2030) про те, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №014796, реєстраційний запис від 13.05.1996 №331, вважається недійсним (а.с.7). Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи зазначене, те, що позивач, маючи на це право, отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №014796, реєстраційний запис від 13.05.1996 №331, те, що вказаний сертифікат втрачений, а також те, що [PERSON] через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на виділення земельної ділянки в натурі та набути право власності на неї, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.392 ЦК України, ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих \~у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства\~при розгляді цивільних справ»,

Outcome: approved