Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що є співвласником житлового будинку [ADDRESS]. Окрім того позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,25 га., з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку. Державний акт про право власності на земельну ділянку на ім'я позивача є старого зразка і при його видачі не присвоювався кадастровий номер. В 2016 році позивач вирішив оформити нерухоме майно згідно чинного законодавства, в наслідок чого йому відмовлено у внесенні відомостей стосовно вищевказаної земельної ділянки у зв'язку із перетином земельних ділянок з земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER], яка належить відповідачу [PERSON] На підставі вищевикладеного позивач вважає, що його права були порушені при видачі розпорядження та державної реєстрації акта на право власності на земельну ділянку гр.[PERSON], що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача позов підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в ньому. Представник відповідача Житомирської РДА подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при розгляді справи покладався на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов визнав та просив розглядати справу у його відсутність. Представники третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, при розгляді справи покладалися на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 4 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.7). Рішенням Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області №7 від 18 травня 1995 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,85 га., для ведення підсобного господарства та садівництва на підставі якого на останнього виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.12-13). Відповідно до протоколу проведення перевірки електронного документа №ПП-1800044002016 від 12 вересня 2016 року земельна ділянка, що перебуває у власності [PERSON], яка розташована в [ADDRESS] відповідає відомостям про відповідність даних електронного документа (а.с.18). Рішенням державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області від 12 вересня 2016 року [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей (змін до низ) до Державного земельного кадастру оскільки існує перетин ділянок з ділянкою [NUMBER], площа співпадає на 98,1725% (а.с.19). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON], йому на праві власності належить земельна ділянка площею 2,2037 га., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.48). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №367/17 від 13 вересня 2017 року встановлено, що земельна ділянка, яка належить [PERSON] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]) накладається на земельну ділянку, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2455 га., на земельну ділянку, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Вертокиївка, Житомирського району Житомирської області, яка належить [PERSON] на праві власності (державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]) площею 0,0375 га. Загальна площа накладки становить 0,2830 га. (а.с.135-148). Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального закону. Згідно зі ст.13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. До матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень (ст.ст. 142-145 Конституції України). Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (ст.1 Земельного кодексу України). Згідно із ст.116 Земельного кодексу України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, в'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому рядку. З урахуванням вищенаведеного, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON], оскільки Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю не передбачено можливості внесення змін у Державний акт шляхом його виправлення, що тягне за собою переробку всієї технічної документації. Отже, виходячи із порядку видачі державних актів та їх реєстрації, для того щоб внести зміни у державний акт слід його визнати недійсним (анулювати), а потім виготовити новий державний акт. Державний акт не відповідає вимогам ст.116 Земельного кодексу України відповідно до якої громадяни набувають право власності на земельну ділянку тільки на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Outcome: approved