Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 115, по вул.Танкопія, 17/1, у місті Харкові. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15 лютого 2015 року він в порядку спадкування за заповітом після смерті матері набув права власності на квартиру [ADDRESS]. У спірній квартирі зареєстровані двоє осіб: позивач [PERSON] та його брат [PERSON], відповідач у справі, однак, останній з березня 2014 року у спірній квартирі не проживає, не цікавився спірною квартирою, не приймав участі у сплаті квартплати та комунальних платежів, не підтримував її в належному стані. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Харківської міської ради у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, ухвалити рішення відповідно до норма матеріального та процесуального права. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Суд, вислухавши пояснення та доводи позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.ст. 13,41 Конституції України\~закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Відповідно до\~статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання. Судом встановлено, що на підставі рішення Фрунзенського районного суду м Харкова від 15 лютого 2016 року (справа 645/10032/15) позов [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 26 вересня 2005 року на квартиру [ADDRESS]. В квартирі № № 115 по вулиці Танкопія, будинок № 17/1 у м. Харкові зареєстровані сторони [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання, виданою 05.07.2016 року ЖК «Електротехнік». Як встановлено у ході розгляду справи відповідач в спірній квартирі не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні послуги, не приходить до квартири, не слідкує за її технічним станом. Та обставина, що відповідач протягом тривалого часу не проживає за місцем реєстрації підтверджується актом про не проживання від 10.02.2016 року, складеним Головою правління ЖК «Електротехнік». Відповідно до повідомлення Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області від 14.01.2016 року, протягом останніх трьох років заяв стосовно порушення житлових прав [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO], зареєстровано не було. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач за місцем реєстрації на адресою: [ADDRESS], не проживає протягом тривалого часу не користується житлом, не приймає участі у його оплаті та утриманні. Судом не було встановлено поважність причин не використання відповідачем права на проживання за місцем реєстрації. Згідно ст. 64 ЖК України відповідач є членом сімї основного квартиронаймача. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved