Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування якого посилається на те, що йому та його дружині [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло №С 839 від 11.08.2006 року на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй частки вказаної квартири. З метою прийняття цієї спадщини він звернувся до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову через відсутність реєстрації права власності на вказану квартиру в уповноваженому на те органі та через невизначеність часток у спадщині, а для вирішення цього питання йому було рекомендовано звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представники третіх осіб, кожен окремо, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належними чином, в судове засідання не з'явились, але надали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та зазначили, що заперечень проти вимог позивача не мають. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло №С 839 від 11.08.2006 року [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с.7). [PERSON] є дружиною позивача, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.6). [INFO] [PERSON] померла (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй частки зазначеної квартири. З метою прийняття цієї спадщини позивач звернувся до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову через відсутність реєстрації права власності на вказану квартиру в уповноваженому на те органі та через невизначеність часток у спадщині, а для вирішення цього питання йому було рекомендовано звернутися до суду (а.с.13). Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України. Так, у зв'язку з тим, що судом не встановлено ніякої домовленості між співвласниками про інший розмір часток в приватній спільній сумісній власності у вигляді належної їм квартири, суд доходить висновку, що частка кожного із співвласників у цій квартирі є рівною та складається із 1/2 її частки. Разом з тим, відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її чоловік - позивач у справі [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, суд уважає, що позивач будучи спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], є таким, що прийняв зазначену спадщину, так як на день відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем (а.с.17) і у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк не заявив про відмову від неї. Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved