Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача різниці між сплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 69 290,23 грн. та судових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.11.2018 року о 18-15 год. в м. Києві по проспекту Г.Ватутіна, 2-Г в напрямку бульвару Перова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Мерседес Бенц Спрінтер, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу Тойота Королла, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить на праві власності Комплексній дитячо-юнацькій спортивній школі «ПУЩА-ВОДИЦЯ», та транспортного засобу Шкода Фабія, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2019 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі було закрите у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Постановою Київського апеляційного суду від 25.10.2019 р. рішення першої інстанції у вказаній частині залишено без змін. Позивач зазначає, що в результаті зіткнення транспортний засіб Тойота Королла, д.н. [NUMBER] , зазнав значних механічних пошкоджень передньої та задньої частини кузова автомобіля. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Мерседес Бенц Спрінтер, д.н. [NUMBER] , було забезпечено у ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» за полісом страхування АМ/4446345 від 05.07.2018 р. з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000 грн., безумовна франшиза - 0 грн. Позивач вказує, що страховиком було перераховано суму страхового відшкодування за зазначеною дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 46 155,78 грн. Однак сума перерахованого страхового відшкодування, яка розрахована та сплачена страховиком з врахуванням зносу на змінювані деталі, а отже повністю не покриває розмір заподіяної шкоди, тобто різницю між сумою сплаченого страхового відшкодування та фактичною оплаченою вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу. Повна вартість проведеного відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, яку позивач змушений був провести та оплатити за транспортний засіб Тойота Королла, д.н. [NUMBER] , відповідно до рахунку ПП «Компанія «Автодок» № 00001709 від 01.11.2019 року складає 115 446,01 грн. КДЮСШ «ПУЩА-ВОДИЦЯ» сплачено вартість відновлювального ремонту, що підтверджується Актом виконаних робіт № 190003949 від 18.11.2019 р. за платіжними дорученнями про перерахування коштів за ремонт. З посиланням на ст. ст. 22, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, сплаченим страховиком відповідача, у розмірі 69 290,23 грн. (115 446,01 - 46 155,78). Ухвалою суду від 04.03.2020 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» (а.с. 31, 32). 20.07.2020 р. від представника відповідача [PERSON] до суду надійшли заява про поновлення процесуального строку для подання відзиву та відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність, зазначено, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що проведення ПП «Компанія Автодок» саме таких ремонтних робіт, що вказані в рахунку-фактурі від 11.11.2019 р. та акті виконаних робіт від 18.11.2019 р., перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою. У матеріалах справи відсутній акт огляду автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди або будь-який інший належний і допустимий доказ, який би підтверджував перелік пошкоджень, отриманих автомобілем Тойота Королла, д.н. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 06.11.2018 р., і дозволяв би визначити обгрунтованість проведених ремонтних робіт. Також позивач не пред`являє жодних вимог до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» вочевидь вважаючи сплачене ним на підставі відповідної оцінки страхове відшкодування достатньою компенсацією нанесеної матеріальної шкоди. За умови підтвердження обгрунтованості витрат позивача на проведення ремонтних робіт щодо автомобіля Тойота Королла, д.н. [NUMBER] , спричинених наслідками дорожньо-транспортної пригоди, на відповідача може бути покладена відповідальність лише з відшкодування шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика - 100 000 грн. Проти стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат на правову допомогу заперечують за відсутності доказів, які б доводили, що саме у зв`язку з розглядом даної справи понесені позивачем витрати за доданими до позову копіями платіжних доручень № 167 від 30.01.2020 р. на суму 4 000 грн. та № 198 від 25.02.2020 р. на суму 4 000 грн. про перерахування коштів за юридичні послуги на користь ОА «Лігел Філдс» (а.с. 67-85). Ухвалою суду від 21.07.2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про поновлення процесуального строку для подання відзиву, поновлення процесуального строку для подання заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено; продовжено відповідачу [PERSON] процесуальний строк для подачі відзиву на позовну заяву, встановлений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва про відкриття провадження у порядку спрощеного позовного провадження від 04.03.2020 року, прийнято відзив з додатками на позов Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи «ПУЩА-ВОДИЦЯ» до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про відшкодування збитків завданих дорожньо-транспортною пригодою; продовжено відповідачу процесуальний строк для подачі заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, заяву представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення (а.с. 121-124). 30.07.2020 р. до суду надійшла відповідь на відзив у якій представник позивача просить задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на те, що викладені у відзиві припущення відповідача стосовно відсутності обов`язку відшкодування останнім завданої шкоди є безпідставними, а міркування належно не обгрунтованими, обов`язок з відшкодування вимушено понесених витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу позивача, пов`язаних з настанням дорожньо-транспортної пригоди, аргументовано покладається на винну особу - відповідача щодо сплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, сплаченим страховиком, відповідно норм ст. ст. 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України (а.с. 134-137). 13.10.2020 року від третьої особи ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» до суду надійшли пояснення по справі, у яких зазначено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06.11.2018 р., цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Мерседес Бенц Спрінтер, д.н. [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» за полісом АМ4446345. Позивач 29.08.2019 року звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. З метою оцінки шкоди на замовлення страховика аварійним комісаром Д.Ю. Видута проведено автотоварознавче дослідження щодо транспортного засобу Тойота Королла, д.н. [NUMBER] , відповідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу складає 46 155,78 грн. Вказані кошти були виплачені позивачу платіжними дорученнями від 12.12.2019 р. на суму 19 231,57 грн., та від 16.01.2020 року на суму 26 924,21 грн. Таким чином, страховик повністю виконав свої обов`язки щодо виплати страхового відшкодування позивачу у розмірі, який розрахований на підставі норм закону (а.с. 146-148). Ухвалою суду від 13.10.2020 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування від ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» копії матеріалів страхової справи (а.с. 166-168). В судовому засіданні представник позивача Алтабасов Б.Л. просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення, викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та недоведеність. Представник третьої особи ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» Горобець Т.В. у вирішенні спору поклалась на розсуд суду, повідомила про обставини, які викладені у письмових поясненнях третьої особи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, письмові пояснення на позов не надав. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.11.2018 року о 18 год 15 хв. в м. Києві по проспекту Г.Ватутіна, 2-Г в напрямку бульвару Перова, [PERSON] , керуючи автомобілем Мерседес, д.р.н. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль Тойота, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який став учасником дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем Шкода, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2019 року у справі № 755/8533/19 відповідача [PERSON] та водія [PERSON] було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрите у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 9-10). Постановою Київського апеляційного суду від 25.10.2019 р. вищевказану постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2019 року в частині притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасовано, в цій частині прийнято нову постанову якою провадження у справі відносно [PERSON] закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в решті постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2019 року залишено без змін (а.с. 11-18). Згідно положень частини 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач є власником пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля Тойота Королла, д.н. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 19). Станом на 06.11.2018 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Мерседес Бенц Спрінтер, д.р.н. [NUMBER] , була застрахована гр. [PERSON] в ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» відповідно до полісу № АМ/4446345 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.07.2018 р. (а.с. 22, 149). 08.11.2018 року відповідач [PERSON] подавав до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» повідомлення особи, відповідальність якої застраховано про дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 06.11.2018 р. о 18 год. 15 хв. 15.11.2018 р. позивач подавав до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого. 02.09.2019 року позивач подавав до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» заяву на виплату страхового відшкодування. Згідно розрахунку страхового відшкодування ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», сума страхового відшкодування була визначена у розмірі 19 231,57 грн., з урахуванням обопільної вини учасників дорожньо-транспортної пригоди (50/50%), яка перерахована позивачу платіжним дорученням № 13155 від 12.12.2019 р. (а.с. 23, 150). 10.12.2019 року позивач звертався до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» із заявою щодо перегляду суми страхового відшкодування та проведення доплати, у якій зазначав, що відповідно постанови Київського апеляційного суду від 25.10.2019 р. водій [PERSON] не винен в настанні дорожньо-транспортної пригоди; КДЮСШ «ПУЩА-ВОДИЦЯ» сплатила Приватному підприємству «Компанія «Автодок» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Тойота Королла, д.н. [NUMBER] , у розмірі 115 446,01 грн., згідно рахунку фактури № 00001709 від 01.11.2019 р., на підтвердження чого надаються відповідні документи, тому є підстави щодо проведення перегляду суми страхового відшкодування і доплати за вказаною пригодою. За результатами розгляду документів позивача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» складено розрахунок страхового відшкодування на суму 26 924,21 грн., яка була перерахована позивачу платіжним дорученням № 698 від 16.01.2020 року (а.с. 23, 151). Отже, загальна сума отриманої позивачем страхової виплати складає у розмірі 46 155,78 грн. (19 231,57 + 26 924,21). Позивачем на підтвердження позовних вимог надано рахунок-фактуру № 00001709 від 01.11.2019 року на суму 115 446,01 грн. (а.с. 20), акт виконаних робіт № 190003949 від 18.11.2019 р. на суму 115 446,01 грн. (а.с. 21) складені Приватним підприємством «Компанія «Автодок» по відновленню транспортного засобу Тойота Королла, д.н. [NUMBER] , платіжні доручення № 76 від 01.11.2019 р. на суму 60 000 грн. та № 115 від 05.12.2019 року на суму 55 446,01 грн. (а.с. 24) про перерахування коштів на рахунок ПП «Компанія «Автодок» за ремонт вказаного автомобіля. Позивач просить стягнути з відповідача різницю між сплаченими коштами у розмірі 115 446,01 грн. на відновлення автомобіля та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 46 155,78 грн., що становить суму 69 290 грн. 23 коп. За нормою ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Отже, позивач сплатив ПП «Компанія «Автодок» за відновлення автомобіля кошти у розмірі 115 446,01 грн. При цьому суд враховує наступні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). За правилами частини 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За вимогами ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 23.12.2015 року у справі № 6-2587цс15, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Зі змісту полісу № АМ/4446345 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.07.2018 р., укладеного між ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» та [PERSON] , убачається, що страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду завдану майну становить 100 000 грн., франшиза визначена у розмірі 0 грн. (а.с. 22, 149). Судом встановлено, що страхове відшкодування ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» позивачу виплачувалось на підставі дослідження спеціаліста № 03-D/47/6 від 23.11.2018 року складеного аварійним комісаром Д.Ю.Видута, за висновком якого матеріальний збиток завданий власнику колісного транспортного засобу Тойота Королла, д.н. [NUMBER] , складає у розмірі 46 155,78 грн. з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали. Разом з тим, цим же висновком встановлено, що вартість відновлювального ремонту майна Тойота Королла, д.н. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження складає 71 495 грн. 32 коп. з урахуванням ПДВ. Розмір матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості заподіяного власнику КТЗ Тойота Королла, д.н. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження складає 46 155 грн. 78 коп. з урахуванням ПДВ. З вказаним висновком спеціаліста позивач погодився, отримавши страхове відшкодування у розмірі 46 155,78 грн. вже після надання документів страховику відповідача про відновлення автомобіля Тойота Королла, д.н. [NUMBER] , на суму 115 446,01 грн., що вочевидь не відповідає та суттєво перевищує визначену аварійним комісаром вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу - 71 495,32 грн. Відповідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи ті обставини, що страхове відшкодування сплачене позивачу виходячи із вартості відновлювального ремонту, що було визначено за значно нижчим розміром від фактичного такого розміру, при цьому ліміт відповідальності за полісом за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., разом з тим жодних вимог до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» позивачем не заявлялось, суду не надано висновку експерта, складеного в порядку ст. 106 ЦПК України, та не заявлялось клопотання про призначення судової експертизи для з`ясування фактичного розміру матеріального збитку завданого позивачу пошкодженням транспортного засобу і доведенню щодо причинно-наслідкового зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою необхідності проведення виконаних робіт по заміні та/або ремонту деталей для відновлення автомобіля, оскільки відповідач вказує на те, що в протоколі огляду транспортного засобу також зазначено перелік пошкоджень, які не пов`язані з подією дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 138), тому суд позбавлений можливості визначити розмір матеріального збитку виплата якого чинним законодавством покладена на страховика, що мав би бути відрахований від суми 115 446,01 грн. та така різниця у відшкодування шкоди позивачу стягнута з відповідача. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 зі змінами). Визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ регламентовано розділом VIII цієї Методики. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. У межах спірних правовідносин у страховика ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» не виник обов`язок з відшкодування шкоди позивачу, що перевищує різницю від суми сто тисяч гривень, а також виплати вартості розміру щодо фізичного зносу пошкоджених вузлів і деталей транспортного засобу, відповідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв`язку з цим, виходячи з наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача, як особи, винної в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, різниця у розмірі 25 339,54 грн., що визначена згідно вищевказаного висновку спеціаліста від 23.11.2018 р. (71 495,32 грн. - 46 155,78 грн.). Доводи відповідача про відмову в позові в повному обсязі не заслуговують на увагу, оскільки у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тому виплата такої різниці в сумі покладається на винну особу. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У позовній заяві позивач вказав попередній розрахунок судових витрат, що включає витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Надання суду таких документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правову допомогу, а їх задоволення залежить від рівня деталізації та обґрунтованості. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу до позову додано платіжне доручення № 167 від 30.01.2020 року на суму 4 000 грн. про перерахування позивачем коштів на рахунок Адвокатського об`єднання «Лігел Філд» з призначенням платежу: «за юридичні послуги згідно договору № 3с від 28.01.2020 р., рахунок № 1/3 від 28.01.2020» та платіжне доручення № 198 від 25.02.2020 року на суму 4 000 грн. про перерахування коштів Адвокатському об`єднанню «Лігел Філд» з призначенням платежу: «складення позовної заяви згідно рахунку № 2/3 від 24.12.2020 року без ПДВ» (а.с. 25). Також суду надано договір № 3с про надання правової допомоги від 28.01.2020 року, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Лігел Філд», за змістом якого останнє зобов`язувалось здійснювати захист та представництво прав, свобод і законних інтересів клієнта в справі у Дніпровському районному суді м. Києва без обмеження повноважень (пункт 2.1.1. договору) (а.с. 45). Пунктом 4.1 договору про надання правової допомоги визначено, що сума винагороди, яку клієнт зобов`язується сплатити за надання правової допомоги (гонорар), порядок та строки її внесення зазначаються в окремому додатку до цього договору. Разом з тим, в договорі № 3с про надання правової допомоги від 28.01.2020 року не зазначено та не конкретизовано сторони по справі та змісту спору у якому буде надаватися правова допомога; також суду не надано додатку до договору, у якому визначено суму винагороди, порядок та строки її оплати, рахунків на підставі яких сплачувались кошти позивачем АО «Лігел Філд» за вищевказаним платіжними дорученнями, акту приймання-передачі наданих послуг, опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, за матеріалами справи встановлено, що позивачем не надано достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності підстав для оплати правничої допомоги, понесеної у цій справі, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в дохід держави у розмірі 2 102 грн. (а.с. 7).

Outcome: partial