Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача по справі суму боргу за договором позики грошей у розмірі 591500 грн., проценти за невиконання зобов'язання у сумі 567840 грн. з 01 травня 2010 року по 31 травня 2014 року, інфляційні збитки у сумі 78835, 12 грн. за період з 2 травня 2013 року по квітень 2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилався на наступне: 01 травня 2010 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошей. Відповідно до вказаного договору [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у сумі 400 000,00 грн., який в свою чергу зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів, але якщо зміниться офіційний курс гривні до долара США, протягом дії Договору, то він зобов'язується повернути кошти у сумі рівній 50 000,00 доларів США, за офіційним курсом НБУ України. Відповідно до п.5.1.Договору на момент укладення Договору, грошові кошти в сумі 400000 грн. [PERSON] передав [PERSON] у повному обсязі, а останній прийняв кошти. Договір був підписаний сторонами по справі. Свої зобов'язань відповідач не виконує, що вимусило позивача звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], яка діяла на підставі угоди на представництво інтересів у цивільній справі, вимоги підтримали та пояснили, що угода укладалася 01.05.2010 року в офісі ТОВ «Стройкарат», директором якого є [PERSON], який власноручно складав договір, а [PERSON] та [PERSON] тільки його підписували. Після підписання договору, відповідач в його присутності отримав гроші. Відповідач та представник відповідача [PERSON], який діяв на підставі довіреності, в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснюючи при цьому, що [PERSON] ніяких коштів в борг не отримував договір позики не укладав та не підписував його. Замість відповідача, хтось інший поставив свій підпис, намагаючись скопіювати підпис громадянина [PERSON] Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що він є директором ТОВ «Стройкарат». До нього звернувся його заступник [PERSON], сказав, що його знайомий [PERSON], хоче зайняти 400 тис. грн., що він сумлінна людина та віддасть. Як пояснив свідок, гроші на той момент у них були, так як йшло будівництво торгового центру. Свідок сумнівався щодо надання позики, але позивач його запевнив, що відповідач гроші поверне. 01 травня 2010 року до свідка приїхали додому, та позивач, відповідач та свідок приїхала в офіс ТОВ «Стройкарат». Свідок зазначив, що договір заповнював він, так вони обидва сказали щоб було менше помилок, але договір підписаний був з одного боку [PERSON] з іншого [PERSON]. Один примірник договору забрав [PERSON], другий залишився в сейфі офісу, гроші перерахували, [PERSON] взяв гроші і вони попрощалися. Суд, вислухав пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Матеріали справи містять договір № 02/10 позики грошових коштів від 01 травня 2010 року, відповідно якого [PERSON] передав [PERSON], а останній прийняв, грошову суму у розмірі 400000 грн. У договорі була зазначена дата повернення 01 травня 2013 року. По справі була проведена судово-почеркознавчої експертизи № 6872 від 27 червня 2014 року, відповідно висновків якої вбачається, що підпис від імені [PERSON] в «Договоре № 02/10 Займа денежных средств» від 01.05.2010 року, на зворотній стороні документа, в графі « 8. Реквизиты сторон 8.2. Заемщик», в рядку «(подпись)», - виконано не [PERSON]. Цей підпис виконано іншою особою з наслідуванням справжнього підпису [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача заперечувала щодо правильності проведення вищевказаної експертизи, вказуючи на її неповноту та проведення у порушення вимог чинного Законодавства. Суд зазначає, що оформлення матеріалів для проведення експертизи було здійснено відповідно до розділу ІІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 року № 53/5 у редакції Наказу від 26.12.2012 року № 1950/5, та крім того, позивач та його представник у судовому засіданні не заперечував, що також були присутніми при відбирання у відповідача експериментальних зразків підписів. Як зазначено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 р. №8 «Про судову експертизу у кримінальних та цивільних справах», суд при дослідженні експертного висновку повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. У судовому засіданні був допитаний експерт ХНДІСЄ ім.. Бокаріуса [PERSON], яка є провідним судовим експертом лабораторії почеркознавчих, автотоварознавчих, психологічних та мистецтвознавчих досліджень, яка має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта 1 класу за спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку і підписів» та стаж експертної роботи з 1981 року, яка проводила експертизу, та яка у повному обсязі підтримала наданий нею висновок. Також зазначила, їй було надано достатньо належним чином оформлених документів для проведення експертизи. Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 57, ч. 1, 3 ст. 58, ч. 3, 4 ст. 60, ч. 1 ст. 64, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Позивачами не надано належних та допустимих доказів про факт отримання відповідачем по справі грошових коштів у розмірі 400000 грн. від позивача, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем в рахунок оплати за проведену експертизу було сплачено 5520 грн. та 55 грн. 20 коп. за перерахунок вказаної суму. У задоволенні позовних вимог суд відмовляє, тому загальна сума у розмірі 5575 грн. 20 коп. підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed