Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу по кредитному договору укладеного 5.09.2007р. між відповідачем [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») за №11209641000 згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 31142дол.США на строк з 5.09.2007р. до 5.09.2014р. Банк свої зобов»язання за кредитним договором виконав. 8.12.2011р. між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі і на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. Відповідно до п.1.3.1 Договору за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування, процентна ставка встановлюється у розмірі 12% річних. Відповідно до п.п.1.3.3., 1.3.4 нарахування процентів за Договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, метом «факт/факт» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Строк сплати процентів з 1 по 9 (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, станом на 28.07.2015р. наявна заборгованість за кредитним договором у сумі 1568657,53грн. з яких сума заборгованості за кредитом 564372,53грн., сума заборгованості за відсотками 1004284,60грн. Просить стягнути зазначені суми заборгованості з відповідача. Представник позивача просив розглядати справу у відсутність представника. Представник відповідача позов визнав частково, посилаючись на строки позовної давності, а також на те, що відповідно до п.3.3.3 кредитного договору погашення кредиту (заборгованості за кредитом, процентами, винагородою) повинно здійснюватися позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цих зобов»язань. У зв»язку з чим надав суду розрахунок заборгованості з урахуванням строків позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 5.09.2007р. між відповідачем [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») за №11209641000 згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 31142дол.США на строк з 5.09.2007р. до 5.09.2014р. Відповідно до п.1.3.1 Договору за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування, процентна ставка встановлюється у розмірі 12% річних. Відповідно до п.п.1.3.3., 1.3.4 нарахування процентів за Договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/факт» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Строк сплати процентів з 1 по 9 (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. Відповідно до п.3.3.3 кредитного договору погашення кредиту (заборгованості за кредитом, процентами, винагородою) повинно здійснюватися позичальником частинами до 10 числа кожного місяця./а.с.5-16/ Відповідно до п.5.2 а) відповідно до законодавства України Банк згідно умов пункту 1.3.1 Договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі: порушення Позичальником кредитної дисципліни (зокрема, неналежного виконання умов договору та/або «Кредитного договору».) Судом встановлено, що відповідач несвоєчасно погашав тіло кредиту, тобто неналежно виконував умови кредитного Договору, у зв»язку з чим на законних підставах з 19.12.2011р. підвищив відсоткову ставку до 17%. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України банк зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі ...) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК). Визначення поняття «зобов'язання» міститься у ч.1 ст.509 ЦК. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття - як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (стст.530, 631 ЦК). Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником Позичальником всієї суми кредиту за Договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування (п.9.8.), кінцевий строк повернення кредиту - до 5.09.2014р. (пп.1.2.2 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів .п.1.3.3., 1.3.4, п.3.3.3. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у ч.1 ст.611, чч.2-4 ст.612 ЦК, чч.1, 2 ст.220 ГК, які передбачають відповідальність боржника. Таким чином сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 5.09.2014р. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок (ст.253 ЦК). Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інте\-ресу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252-255 ЦК. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Суд установив, що згідно з умовами кредитного договору (пп.3.1, 3.3) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, а процентів - кожного 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, суд доходить висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. У зв»язку з чим суд погоджується з наданим представником відповідача розрахунком заборгованості, але при цьому бере за основу суму нарахованих банком відсотків в розмірі 17%. Станом на 28.07.2015р. заборгованість за кредитом з урахуванням строку позовної давності становить 8897,76дол.США, що в еквіваленті (22,06дол.США) по курсу НБУ в грн. становить 196284грн.58коп. (сто дев»яносто шість тисяч двісті вісімдесят чотири грн..58коп.) заборгованість за відсотками 3221,09дол.США що в еквіваленті (22,06дол.США) по курсу НБУ в грн. становить 71057грн.24коп. (сімдесят одна тисяча п»ятдесят сім грн..24коп.), а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 267341грн.82коп.(двісті шістдесят сім тисяч триста сорок одна грн.82коп)

Outcome: partial