Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 4551467460 від 08.11.2016 року в розмірі 14983,94 грн. та 2102,00 грн. судового збору. Мотивуючи свої вимоги тим, що 08.11.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та відповідачем було укладено кредитний договір № 4551467460. Між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 30.07.2018 року укладено договір відступлення прав вимоги, за яким право вимоги за даним кредитним договором було відступлено на користь останнього. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим загальна сума заборгованості становить 14983,94 грн., яка складається з: 9415,59 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами; 5568,35 грн. сума заборгованості за пенею. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 27.10.2020 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, у матеріалах справи міститься заява, у якій він просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 27.10.2020 року разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за місцем проживання відповідача (а.сп.38, 41). Крім того, відповідача повідомлено про дату час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 15.02.2021 та 16.03.2021 (а.сп.37, 40). У судові засідання на 15.03.2021 та 21.09.2021 відповідач не з`явилась. Відповідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом вставлено, що 08.11.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання [PERSON] заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код: 35725063) та заяви №4551467460 на отримання кредиту в розмірі 11136,70 грн. строком на 36 місяців, з встановленням сукупної вартості кредиту, а саме: початкового проценту в розмірі 4,50% від суми кредиту, що складає 319,50 грн.; щомісячних процентів в розмірі 2,50 % від суми кредиту та річних процентів в розмірі 12% від суми боргу за договором. Також, за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню у розмірі 0,3% від суми прострочення за кожен день прострочення. Відповідач, погодилась на вказанні умови отримання кредиту, посвідчивши відповідні заяви власним підписом (а.сп.5, 6, 11,12). У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку зі сплати коштів в обумовлений договором строк (відповідно до графіку платежів, а.сп.7) утворилась заборгованість в розмірі 18 783,94 грн. (а.сп.15). 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги №20180730, за яким право вимоги по даному кредитному договору було відступлено на користь останнього (а.сп. 18-20). Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №20180730 від 30.07.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 18783, 94 грн. (а.сп.21). Листом від 07.08.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги (а.сп.16). Як вбачається зі змісту позовної заяви, після відступлення права вимоги, у період з серпня 2018 року по грудень 2018 року (включно) відповідач, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, сплатив відповідачу 3800 грн. Таким чином, на день подачі позову до суду, відповідач має перед позивачем заборгованість за кредитним договором у сумі 14983,94 грн., яка складається з: 9415,59 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами; 5568,35 грн. сума заборгованості за пенею. Зазначені обставини відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами, відзиву або своїх заперечень до суду відповідач не надав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. У силу ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно зі ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідач належним чином не виконав узяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму кредиту не повернув та заборгованість не погашає, чим порушує майнові права позивача. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14983,94 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем, що підтверджено документально. Враховуючи викладене,

Outcome: approved