Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач значиться зареєстрованою, однак у домоволодінні фактично ніколи не проживала, не користується ним, витрати за комунальні послуги не несе, добровільно знятися з реєстрації не бажає, в зв`язку з чим позивач позбавлений можливості оформити та отримувати субсидію та все це ускладнює його право розпоряджатися будинком. Посилаючись на ці обставини, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без його участі та участі позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, - що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 червня 2018 року, належить житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Спільного господарства позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] не веде. Зі згоди позивача відповідач значиться зареєстрованою у будинку, але фактично ніколи в ньому не прожила. Згідно довідки Нижньосироватської сільської ради Сумського району № 1390 від 14 липня 2021 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає (а.с.24). Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст. 317, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач [PERSON] понад восьми років не проживає у будинку, вона не є членом сім`ї позивача, її реєстрація перешкоджає позивачу належним чином користуватись будинком та оформити субсидію на житлово-комунальні послуги, він має право на усунення перешкод шляхом визнання її такою, що втратила право користування житлом. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved