Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті його бабусі [PERSON], померлої 15 жовтня 2012 року, на земельну частку (пай) розміром 6,47 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться в межах території Шевченківської сільської ради Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті бабусі залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке він не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавиця за життя втратила за невідомих обставин правовстановлюючий документ. Посилаючись на те, що він прийняв спадщину, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, тому просив винести рішення про визнання за ним права власності на дане спадкове майно. Крім того також просив встановити факт родинних відносин, відповідно до якого [PERSON] була матір'ю [PERSON] його матері, оскільки в свідоцтві про смерть [PERSON] та свідоцтві про народження останньої є розбіжності в написанні імені першої. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивача на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без його участі, а позов задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшла заява аналогічна заява, в якій також було зазначено про визнання позову. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 15 жовтня 2012 року в с. Зоря Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області померла громадянка [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі право на земельну частку (пай), розміром 6,47 умовних кадастрових гектарів, розташовану в межах території Шевченківської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, яка перебувала у віданні КСП «Жукова». Дане право на земельну частку (пай) їй належало відповідно до сертифікату серії МК № 0209083, виданого 2 травня 2000 року. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] відносилася б її дочка [PERSON] (до укладення шлюбу [PERSON]), але вона померла 5 травня 2012 року, тобто до смерті матері. Позивач є сином [PERSON] і тому відповідно до положень ст. 1266 ЦК України має право на спадщину після смерті [PERSON] за правом представлення. Він прийняв спадщину, оскільки проживав з померлою на час її смерті, що підтверджується довідкою сільської ради (а.с. 148). В той же час, звернувшись до нотаріуса він отримав розяснення про неможливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку, оскільки не представив документ, підтверджуючий право власності на спадщину, а також документи, підтверджуючі родинні відносини його матері та бабусі. Згідно зі ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України). Також, в ст. 256 цього ж Кодексу визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин (п. 1 ч. 1 цієї статті). Відповідно до свідоцтва про народження позивача його мати [PERSON], яка до укладення шлюбу з [PERSON] мала прізвище [PERSON] (а.с. 7, 8). В свідоцтві про народження [PERSON] зазначено, що її матір'ю є [PERSON] Палліна Климіна, в той час як відповідно до свідоцтва про її смерть вона мала ім'я [PERSON]. Таким чином є відмінність в написанні імені померлої в свідоцтві про її смерть та в свідоцтві про народження дочки (матері позивача), тобто не в повній мірі підтверджені родинні відносини позивача і померлої бабусі [PERSON]. В той же час, виходячи з інформації, зазначеної в довідці Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 28 лютого 2017 року, а також співпадання прізвища та по-батькові матері позивача в документах, вказує, що [PERSON] (до одруження [PERSON]) є дочкою [PERSON]. Цей факт необхідно для підтвердження родинних відносин позивача та померлої бабусі і оформлення спадщини після її смерті за правом представлення. Крім того, як було зясовано, спадкодавиця [PERSON] за невідомих обставин втратила сертифікат про право на земельну частку (пай). За пунктами 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. З матеріалів справи вбачається, що у позивача відсутня можливість отримати правовстановлюючий документ у позасудовому порядку через відсутність дублікату (копії) сертифікату про право власності на земельну частку (пай) та відсутністю законодавчого врегулювання на видачу його копії. Так, на запити суду, і Вітовська райдержадміністрація Миколаївської області і відділ Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області, а також і Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області підтвердили, що за свого життя [PERSON] мала право на земельну частку (пай), розміром 6,47 умовних кадастрових гектарів, розташовану в межах території Шевченківської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, яка перебувала у віданні КСП «Жукова», на підставі виданого їй 2 травня 2000 року сертифікату МК № 0209083. Однак отримати копію чи дублікат цього сертифікату вона не має можливості, оскільки такі відсутні. В той же час, це не скасовує належність померлій на праві власності зазначеної частки (паю), оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна частка (пай) за життя належала [PERSON] і воно входить до складу спадщини після її смерті, тому в порядку спадкування повинна відійти спадкоємцям, тобто позивачу у справі як спадкоємцю першої черги за правом представлення. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права на власність в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved