Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю, а саме: зобов»язати відповідача демонтувати тимчасову дерев»яну споруду (дровник) яка знаходиться на відстані менше 0,87 метрів від його домоволодіння, сарай для утримання худоби та зобов»язати відповідача провести роботи по переобладнанню вугла літньої кухні, яка знаходиться на території його домоволодіння. 21.02.2017 року позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, а саме: просить суд зобов»язати відповідача демонтувати (прибрати) частину літньої кухні, яка побудована (прибудована) до її житлового будинку на відстані від 0,6 м з одного краю(початок літньої кухні [PERSON]І) та 0,24 м з другого краю (кінець літньої кухні [PERSON]І.) від огорожі [PERSON], та перелаштувати водовідведення з прибудованої літньої кухні та житлового будинку з водовідведенням дощової води в інший бік від межі. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі у присутності його представника [PERSON] (а.с.25). Представник позивача в судове засідання з»явився, позовні вимоги підтримує, суду пояснив що позивач та відповідач є сусідами, між ними відсутні добросусідські відносини, в зв»язку з чим позивач не може порозумітися з відповідачем стосовно будівель, які мають безпосередній вплив до його домоволодіння. Так відповідачем без дотримання державних будівельних та протипожежних норм побудовано тимчасову споруду для зберігання дров, яка знаходиться на відстані менше 1,7 метрів від домоволодіння позивача і являється вогненебезпечною. Без дотримання санітарних норм побудовано сарай для утримання худоби, який також знаходиться на відстані менше 1-го метру від домоволодіння позивача. Крім того, з порушенням будівельних норм, відповідачем здійснено будівництво літньої кухні, при опадах вода, що стікає з вугла кухні затоплює погріб позивача. Добровільно демонтувати стихійні забудови відповідач не бажає, а тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідач в судове не з»явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що позивач встановив огорожу протиправно на власний розсуд, чим порушив державні будівельні норми, що підтверджується будівельною експертизою та відповіддю Староосотської сільської ради від 18.11.2013 року №143/01-20, згідно якої сільською радою рекомендовано [PERSON] переставити огорожу від стіни [PERSON]. Дана відстань необхідна для обслуговування житлового будинку [PERSON] Перелаштування водовідведення можливе після прийняття огорожі [PERSON]І, оскільки вона заважає для проведення робіт. Представник третьої особи Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, в судове засідання не з»явився, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника сільської ради (а.с.26). Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п. б) ч.3 ст. 152 ЗК України що одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно ст. 317 ЦУ України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положенням ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА 848065, індексний номер 36747176 від 24.04.2015 року(а.с.8) та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕТ 746204 індексний номер 36748802 (а.с.9), [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 63 розташований в с. Стара Осота Олександрівського району Кіровоградської області . Згідно будівельного паспорта на забудову земельної ділянки виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] на будівництво житлового будинку та надвірних споруд від 03.09.1986 року (а.с.98), витягу з рішення №323 Виконкому Олександрівської районної Ради народних депутатів від 11.09.1986 року про дозвіл будівництва індивідуального житлового будинку (а.с.99), схеми виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель (а.с.102), дозволу на індивідуальне житлове будівництво № 31 (а.с.102), акту прийняття фундаментів індивідуального будівництва (а.с.103), вбачається, що позивач, у визначеному законом порядку, отримав земельну ділянку під забудову, отримав дозвіл на індивідуальне житлове будівництво, згідно проекту забудови земельної ділянки та у відповідності схемі виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель, здійснив будівництво. Представником відповідача провоустановлюючі документи та технічний паспорт на домоволодіння за № 61 вул. Кірова в с. Стара Осота Олександрівського району Кіровоградської області не надано. Згідно висновку експерта Кропивницького відділення ОНДІСЕ № 1976-1977 судової будівельно-технічної експертизи від 23.12.2016 року, вбачається, що літня кухня по вул.. Кірова, 61 прибудована поза житловим будинком, та частина цієї кухні розташована на відстані від 0,6 м з одного краю до 0,24 м з другого краю від огорожі, що є порушенням норм ДБН (1м.). Водовідведення від літньої кухні по вул. Кірова, 61, організоване частково. Тобто дощова вода збирається в металевий лоток, але відвід її відбувається між житловим будинком та літньою кухнею на межу між домоволодінням, що є порушенням норми ДБН (а.с.47-51). Згідно п.3.25 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360-92, передбачено, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Доводи представника відповідача відносно протиправного встановлення позивачем огорожі, суд не може прийняти до уваги, оскільки висновки будівельної експертизи, на яку вона посилається, суду не надано, інші матеріали, які підтверджують неправомірне встановлення огорожі позивачем, в матеріалах справи відсутні. Отже, в судовому засіданні, було доведено, що відповідачем, в супереч державним будівельним нормам, водовідведення та літня кухня організовано та прибудовано неправомірно. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо демонтажу літньої кухні, прибудованої до житлового будинку [PERSON], та перелаштування водовідведення на ній, підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. Згідно п.4 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат пов»язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов»язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України - стороні на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 гр. 20 коп, сплачений при подачі позову до суду згідно квитанції №1 від 21.07.2016 року (а.с.3) та судові витрати, пов»язані з проведенням судової експертизи в розмірі 6870 грн 24 коп, сплачені згідно квитанції №34 від 29.11.2016 року (а.с.42).

Outcome: approved