Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, де зазначив, що з 1977 року він проживає в [INFO] в квартирі № 2, де є власником 22/100 частки домоволодіння, на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.1977. Власником іншої 22/100 частки (квартира № 3) є [PERSON] [INFO], яка померла 20.08.1995, дата смерті підтверджується довідкою з відділу РАЦСу [PERSON] міського управління юстиції № 22185/2184 від 19.05.2015. Посилаючись на те, що після смерті [PERSON], були відсутні спадкоємці її майна, і він добросовісно, заволодівши її частиною домоволодіння, відкрито та безперервно володіє ним більше ніж 10 років, позивач просить визнати за ним право власності на належну, при житті [PERSON], 22/100 частки будинку за набувальною давністю. У судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали повністю\~\~із викладених у ньому підстав. На останнє судове засідання не з'явилися, надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позов підтримали повністю. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не з'явився. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву\~\~про розгляд справи за її відсутності, заявлений позов підтримала, заперечень щодо його задоволення не має. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються статтею 344 ЦК України, відповідно до якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Статтею 344 ч.1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч.4 ст.344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року. Згідно ст. 344 ЦК України позивач має право на набуття у власність будинку на підставі набувальної давності. Право власності у позивача виникло внаслідок обставин, з якими закон пов'язує настання цивільно-правових наслідків. З наведенного вбачається, що у позивача як суб'єкта права власності, об'єктивно існує право володіння, користування спірним майном внаслідок чого вимоги позивача є правомірними. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Згідно із ст. 344 ч. 4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 1977 року проживає в [INFO] в квартирі № 2 і є власником 22/100 частки домоволодіння № 25 квартири № 2 по провулку Левківському у м. Житомир, що підтвердилось копією паспорта позивача (а. с. 27), домовою книгою (а. с. 7-15), договором купівлі-продажу від 15.03.1977 (а. с. 5-7), копією технічного паспорту на будинок (а. с. 16-18). Власником іншої 22/100 частки вказаного будинку, відповідно до витягу копій з інвентаризаційної справи та довідок КП «[PERSON] обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] обласної ради при житті була [PERSON] [INFO], яка померла 20.08.1995. Власником 56/100 частки вказаного будинку, відповідно до витягу копій з інвентаризаційної справи та довідок КП «[PERSON] обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] обласної ради є [PERSON], яка була залучена до справи в якості третьої особи та підтримала позов. Відповідно до довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції Житомирської області [PERSON] померла 20.08.1995, про що складений актовий запис. Після витребування спадкової справи з нотаріального архіву, було встановлено, що після смерті [PERSON] до державного нотаріуса онуком спадкодавця [PERSON] 06.01.09.1973 року народження, було подано заяву про прийняття спадщини від 20.08.1996. Відповідно до наданих відомостей Відділу державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] МУЮ [PERSON] помер 01.04.2005. Відповідно до довідки нотаріальної контори, спадкова справа до майна померлого [PERSON], [INFO], який помер 01.04.2005, не заводилась. Таким чином після смерті [PERSON] 20.08.1995 та після смерті її онука [PERSON] 01.04.2005 спадщина ніким не прийнята. У позовній заяві позивач пояснив, що дана частина будинку після смерті [PERSON] не отоплювалася, внаслідок чого суміжна з нею стіна із сторони його частини будинку була холодна та вкрилася сирістю і пліснявою, а килим на стіні згнив, тому для запобігання подальшого руйнування його частини будинку, ним навесні 2003 року був розпочатий ремонт 22/100 частки будинку, який належав [PERSON] З [PERSON] у нього завжди були добрі стосунки так, як вона мала похилий вік, вона неодноразово пропонувала йому, щоб після її смерті я забрав собі її частину будинку. Будь-яких спадкоємців у [PERSON] не залишилось та ніхто ніколи не заявляв будь-яких претензій щодо 22/100 частки будинку (квартири № 3). З весни 2003 року по сьогоднішній день позивача із сімєю проживає в цій частині будинку, доглядає за ним та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт та вважає, що добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років. Постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою. Дані пояснення позивача були підтримані його представниками. Викликані у судове засідання свідки: [PERSON], [PERSON] своїми показами підтвердили, факт проживання позивача з 2003 року у належній при житті [PERSON] 22/100 частки будинку № 25 по провулку Левківському у м. Житомирі та повідомили, що позивача знають з 1977 року, після купівлі ним будинку за даною адресою. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] добросовісно заволодів 22/100 частки будинку № 25 по провулку Левківському у м. Житомирі, що належала [PERSON] та відкрито, безперервно володіє нерухомим майном на протязі більше ніж 10 років, що дає підстави зробити висновок про те, що він набув право власності на це майно на підставі набувальної давності. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved