Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], який проживав в [ADDRESS]. Після смерті батька відкрилася спадщина за законом, до складу якої, зокрема, входять: двохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], а також рахунки в таких банках як: АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Ощадбанк». Спадкоємцями першої черги є сторони по справі. Після смерті батька позивач у шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулася, проте подала 25 лютого 2014 року заяву про відмову від прийняття спадщини на користь відповідача [PERSON]. Це сталося тому, що відповідач по справі умовив її так зробити, щоб не витрачати кошти на оформлення спадщини, і запропонував після оформлення квартири продати її та поділити отримані кошти порівну. Але, після відмови від спадщини, стосунки між ними погіршилися, відповідач запевнив її в тому, що дотримуватися домовленості не буде, так як має власну сім'ю і змушений її забезпечувати. В зв'язку з чим, зрозуміла, що відповідач її обманув. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (ст.230 ЦК України). Через те, що 25 лютого 2014 року подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь відповідача, то не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Тому, просить визнати недійсною заяву про відмову від прийняття спадщини та визначити їй додатковий строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю. Пояснили, що домовилась з відповідачем, який є її братом про те, що оформлять спадщину на брата, з метою спрощення та здешевлення процедури оформлення, після чого продадуть квартиру і гроші поділять порівну. Після 10.05.2014р. відповідач від домовленості відмовився. Дійсно підписувала оспорювану заяву в нотаріуса. При цьому, їй було нотаріусом роз»яснено зміст ст. 225, 229-231,233 ЦК України. Відповідач та представник відповідача проти позову заперечили, подали письмові заперечення. Пояснили, що ще за життя батько сторін [PERSON] висловлював бажання залишити йому у спадок, зокрема квартиру по [ADDRESS]. Таке його рішення було обумовлено тим, що роками раніше він доклав значних зусиль, щоб позивач стала власником іншої трьохкімнатної квартири в місті Коломиї. Тому, батько вважав за необхідність залишити йому також у спадок нерухоме майно. Таке своє бажання батько висловлював неодноразово, про що у разі необхідності можуть підтвердити свідки, а сестра обіцяла не претендувати на не майно. Тому, свідомо легковажно ставився до належного документального оформлення волі батька оскільки на той час були чудові родинні стосунки із сестрою [PERSON] і не мав навіть найменшого припущення того, що сестра претендуватиме на спадщину батька. Як і очікував сестра [PERSON] протягом шести місяців з дня смерті батька подала заяву до нотаріуса про відмову від прийняття спадщини, а він подав відповідну заяву про прийняття спадщини. Після шестимісячного терміну з дня смерті батька звернувся до нотаріуса з питання видачі мені свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті батька. Будь-яким чином не вводив в оману позивача, заяву про відмову від прийнятті спадщини остання написала добровільно. Будь-яких, домовленостей з позивачем щодо спрощення процедури оформлення спадщини, продажу спадкової квартири та розподілу виручених коштів не було. Окрім того, вважає, що позивач необгрунтовано пояснює причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька. У листі ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 зазначається, що за наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Така позиція узгоджується із ч. 5 ст. 1273 ЦК, відповідно до якої відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Суд, вислухавши сторони, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов безпідставний і в його задоволенні слід відмовити з наступних мотивів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач 25 лютого 2014 року нотаріально оформила заяву про відмову від права на спадкове майно після смерті [PERSON], який помер [INFO]., на користь свого брата - відповідача по справі [PERSON]. Згідно змісту заяви, яка підписана позивачем, їй було роз»яснено зміст ст. 225,229-231, 233 ЦК України і зазначено, що дана відмова здійснена не під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини, не в результаті зловмисної домовленості з третіми особами. У відповідності до ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні не здобуто будь-яких доказів крім пояснень позивача, які заперечив відповідач, про те, що позивач написала вищевказану заяву від 25.02.2014р. під впливом обману чи за інших обставин, які б тягнули за собою визнання даного правочину недійсним, з підстав передбачених ст. 225, 229 - 231, 233 ЦК України. Згідно ст. 1273 ч 5 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Позивач не відкликала дану заяву протягом строку встановленого для прийняття спадщини. У відповідності до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Таким чином, суд не вбачає поважних причин пропуску позивачем передбаченого ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини та підстав для його поновлення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed