Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та уточненнями до позову в якому просить стягнути з відповідача 45519,04грн. боргу із страхового відшкодування, 19995,27грн. інфляційних втрат та трьох відсотків річних у сумі 752грн, а також судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Розглянувши надані документи, заслухавши пояснення позивача по справі, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 11.10.2014 року біля 13.50год., [PERSON] керував в м.Херсоні по вул. Нестерова транспортним засобом «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] виїжджаючи на головну дорогу вул. Блюхера не виконав вимоги дорожнього знаку уступить дорогу та здійснив зіткнення з т/з «Део Сенс», д/н [NUMBER] який рухався прямо на головній дорозі. Відповідно до полісу № АІ/2004809 цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». 03.11.2014 року постановою Дніпровського районного суду м.Херсона [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вищевикладене, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є доведеною та не підлягає доказуванню. Таким чином позивачу було завдано матеріальну шкоду, оскільки позивачем були витрачені кошти на відновлювальний ремонт свого автомобіля за власний кошт. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст. 37 вказаного Закону, виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком необхідних документів. Витрати на відновлювальний ремонт зі страховою компанією є погодженими, що підтверджується листом відповідача від 12.01.2015 року (а.с.6), в якому зазначено, що розмір страхового відшкодування розраховано відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та складає 45519,04грн., та вказано, що вказана сума буде перерахована на розрахунковий рахунок позивача. До теперішнього часу страхове відшкодування позивачу не виплачено. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача необхідно стягнути 45519,04грн. боргу із страхового відшкодування, 19995,27грн. інфляційних втрат та трьох відсотків річних у сумі 752грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у сумі 497,13грн.

Outcome: approved