Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про своє вселення в квартиру [ADDRESS], про виділення йому в користування дві кімнати площею по 12,4 кв.м., про зобов'язати відповідача не чинити перешкод в користуванні цією квартирою та про стягнення з відповідача 12373,43 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги. Посилався на те, що сторони є співвласниками в рівних частинах [ADDRESS] в якій фактично проживає відповідачка і яка не дозволяє позивачу проживати та користуватись спірною квартирою. Стверджував, що позивач є власником особового рахунку і змушений нести всі витрати по утриманню спірної квартири, але відповідачка [PERSON] відмовилась компенсувати половину вартості оплачених послуг в розмірі 12373,43 грн., чим порушила його права. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, а відповідач заперечень проти позову не представив і в судове засідання не з'явився без поважних причин. За таких обставинах, згідно вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з рішення, витягу (а.с.31-34) та пояснень позивача, з 2011р. сторонам належить на праві власності по ? частині квартири [ADDRESS], а договір про надання житлово-комунальних послуг в спірній квартирі був укладений з [PERSON], що підтверджується довідкою (а.с.9). Згідно листа, висновку (а.с.10,11) та пояснень позивача, останній не має можливості потрапити до спірної квартири, оскільки там проживає відповідачка яка змінила замки у вхідних дверях і ключі позивачу не віддає. Відповідно до ст. ст. 319 Цивільного кодексу України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Оскільки позивач є власником ? частини спірної квартири, то він повинен бути вселений в цю квартиру, а відповідача слід зобов'язати не чинити [PERSON] перешкод в користуванні спірною квартирою. Як вбачається з поверхового плану (а.с.5,6,) спірна квартира складається з трьох ізольованих жилих кімнат площею 12,4 кв.м., 12,4 кв.м. та 17,3 кв.м. Враховуючи те, що відповідачка не заперечувала проти запропонованого варіанту користування квартирою, то суд вважає можливим виділити позивачу в користування дві ізольовані жилі кімнати площею по 12,4 кв.м. кожна, а відповідачу виділити ізольовану жилу кімнату площею 17,3 кв.м. Решту приміщень у вигляді кухні, коридору, вбиральні і ванної кімнати слід залишити в загальному користуванні. Відповідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом. Згідно доручень, квитанцій, рахунків (а.с.36-71), позивач сам несе витрати по утриманню спірної квартири, а ч. 1 ст. 544 ЦК України визначено, що боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що сторони несуть по закону солідарну відповідальність по утриманню квартири, а відповідач відмовляється укладати договір про оплату житлово-комунальних послуг, то з відповідача підлягає стягненню заборгованість перед позивачем в розмірі 12373,43 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.82). Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 487,20 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved