Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 24.12.2012 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) шляхом акцептування банком, пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-03008-241212 (надалі за текстом - договір). Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони - укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно п.п. 2.1; 2.2; 2.5 ч. 1 вищевказаного договору позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок №26252907524374 в національній валюті України - гривні; згідно п. 2.3 ч. 3 договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 4 900,00 грн. Як зазначається позивачем при зверненні до суду позивач ач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок №26252907524374 в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 4 900,00 грн., та відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 22.05.2014 р. не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Зазначаючи у позові про те, що ст.ст. 526, 530 ЦК України та умов договору зобов'язання з боку позичальника за кредитним договором не виконані, та відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, та відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, зазначене й стало приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, розмір якої станом на 22.05.2014 р. складає 7 803,79 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту - 3 662,76 грн.; прострочене тіло кредиту - 1 194,21 грн.; заборгованість за комісіями - 2 946,82 грн. У судове засідання позивач не з'явився, утім, в позові зазначив щодо розгляду справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю з огляду на такі встановлені обставини. 24.12.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитну угоду, за яким банк відкриває держателю кредитну лінію та встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4 900,00 грн. Утім, на порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору зобов'язання з боку позичальника за кредитним договором не виконані, та відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту; розмір заборгованості станом на 22.05.2014 р. складає 7 803,79 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Утім, з боку боржника було допущено порушення умов виконання зобов'язання, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 22.05.2014 р. складає 7 803,79 грн., розмір якої станом на 22.05.2014 р. складає 7 803,79 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту - 3 662,76 грн.; прострочене тіло кредиту - 1 194,21 грн.; заборгованість за комісіями - 2 946,82 грн., через що для суду задля поновлення порушених прав позивача вбачаються підстави для ухвалення рішення про присудження до стягнення на користь позивача з відповідача зазначеної вище суми заборгованості. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст. ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved