Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 30 серпня 2014 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини із відповідачем не склались у зв`язку із різними поглядами на подальше спільне сумісне життя. Наміру миритися не має. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 30 серпня 2014 року виконкомом Студенянської сільської ради Піщанськоого району Вінницької області, актовий запис № 04. Після розірвання шлюбу змінити прізвище відповідача на дошлюбне [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Позов підтримує та просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Не заперечує з приводу розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить суд змінити їй прізвище на дошлюбне [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного. Із досліджених письмових доказів, що є у справі судом встановлено, що 30 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб виконкомом Студенянської сільської ради Піщанськоого району Вінницької області, актовий запис № 04. Відповідач змінила своє дівоче прізвище на прізвище [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб відповідач своє прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Просить суд змінити її прізвище на дошлюбне [PERSON] , тому суд має підстави змінити прізвище відповідача на [PERSON] . Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав повністю, а також оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved