Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість з заробітної плати у розмірі 15594,70 грн.; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки його виплати по день фактичного розрахунку та судовий збір у розмірі 908,00 грн.. Мотивуючи свої вимоги тим, що в період часу з листопада 2019 року по квітень 2020 року та з червня 2020 року по жовтень 2020 року він працював в Філії «Миколаївська ДЕД» Державна служба автомобільних доріг України «Укравтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ДП «Миколаївський облавтодор» на посаді дорожнього робітника. При звільненні спочатку у квітні 2020 року, а потім у жовтні 2020 року з ним не проведено повного розрахунку, що є порушенням вимог ст.. 116 КЗпП. Заборгованість по заробітній платі, за розрахунком відповідача, складає 14268,10 грн., за розрахунком проведеним управлінням держпраці становить 15594,7 грн. Оскільки розмір заборгованості відповідно до розрахунку відповідача та управління дер праці відрізняються, у нього на руках немає усіх розрахункових листів, він звернувся до відповідача через свого представника, з запитом для отримання детального розрахунку заборгованості, але лист повернувся без відповіді. Ухвалою суду від 02.03.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. З трудової книжки позивача серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] з 20 листопада 2019 року по 13 квітня 2020 року та з 09 червня 2020 року по 05 жовтня 2020 року працював дорожнім робітником в ДП «Миколаївський облавтодор» Філія «Миколаївська ДЕД». Звільнений з посади на підставі ст.. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Згідно довідки Філії «Миколаївська ДЕД» Державна служба автомобільних доріг України «Укравтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ДП «Миколаївський облавтодор» від 27.11.2020 за вих. № 48, філія «Миколаївська ДЕД» ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» має заборгованість перед [PERSON] за період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року станом на дату видачі довідки у розмірі 14268,10 грн. Відповідно до листа Управління держпраці у Миколаївській обл. від 16.11.2020 за вих. № П-37-20Гл, в ході інспекційного відвідування встановлено, що філією «Миколаївська ДЕД» Державна служба автомобільних доріг України «Укравтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ДП «Миколаївський облавтодор» не проведено з [PERSON] виплати всіх сум, що належать працівнику від підприємства в день звільнення. Філія перед [PERSON] за листопад-грудень 2019 року, лютий-квітень, червень-жовтень 2020 року складає 15594,7 грн. Згідно зі\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст. 129 Конституції України\~основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі\~ст. 2 Кодексу законів про працю України, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Відповідно до ч. 1\~ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з положеннями\~ст. 2 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно з ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності до\~статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 116 Кодексу законів про працю України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі\~статтею 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Позивач зазначає, що відповідачем йому не виплачена заробітна плата при звільненні, що підтверджується довідкою Філії «Миколаївська ДЕД» Державна служба автомобільних доріг України «Укравтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ДП «Миколаївський облавтодор» від 27.11.2020 за вих. № 48. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 року № 13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час затримки розрахунку. При розрахунку середнього заробітку суд виходить розрахункових листів, долучених позивачем до матеріалів справи, оскільки інші докази щодо заробітної плати позивача в матеріалах справи відсутні. Відповідно до розрахункових листів заробітна плата позивача за два відомі місяця (липень 2020 року та серпень 2020 року), що передують події з якою пов`язана виплата, становить 18840 грн. (липень 2020 року 3279,71 грн.; серпень 2020 року 3279,71 грн.). Кількість робочих днів, виходячи із п`ятиденного робочого тижня та даних, викладених у листах Мінсоцполітики України про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020, 2021 роки, кількість робочих днів в липні 2020 року становить 23 день, в серпні 2020 року 20 днів. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 152,54 грн. (6559,42/43). Таким чином, за період розрахунку при звільненні за період з 06 жовтня 2020 по день винесення рішення суду 10 червня 2021 року складає 169 робочих днів. У зв`язку із цим, розмір середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку за період вказаний позивачем складає 25779,26 грн. (152,54 х 169), сума якого визначена без утримання прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів, що є обов`язком роботодавця, як податковим агентом. За такого, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 14268,10 грн. заборгованості з заробітної плати та 25779,26 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період, визначений позивачем, які визначені без утримання прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів, що є обов`язком роботодавця, як податковим агентом. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial