Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що з [PERSON] він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2013 року. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] [INFO] . З самого початку спільне життя у позивача з відповідачкою складалося, проте протягом останніх років між ними почали виникати непорозуміння у сімейних відносинах через несумісність характерів, також почалися сварки, скандали. Разом сторони не проживають з 14 жовтня 2019 року, і, відповідно, між ними припиненні всі відносини як чоловіка та дружини, вони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет. Вони взагалі не розуміють один одного, не можуть прийти до спільного рішення, що стосується сімейних відносин та ведення домашнього господарства, у них різні погляди на життя та сімейні відносини. За таких обставин, що склалися на сьогодні між ними, у позивача зникла повага та довіра до дружини, почуття любові також відсутнє. Спору щодо поділу майна між ними немає. Спору щодо проживання їхньої дитини між ними також немає. Дитина проживає разом із відповідачкою та за спільною домовленістю буде в подальшому проживати з нею, на утримання дочки позивач сплачує аліменти. [PERSON] просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Про місце, дату і час розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій просить задовольнити позов, розглянути справу без його участі у зв`язку з зайнятістю на роботі без застосування засобів технічної фіксації. Відповідачка [PERSON] також надала до суду письмову заяву, в якій визнала позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без її участі без застосування засобів технічної фіксації. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON] . Одночасно повідомляє, що станом на сьогоднішній день вона не є вагітною та дітей віком до одного року не має. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачкою не суперечить вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 07 вересня 2013 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Чапаєвської сільської ради Пологівського району Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07 вересня 2013 року. Сторони є батьками малолітньої дочки [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 лютого 2015 року. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачкою, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують більше півтора року і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідачка не заперечує проти цього. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сім`ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом з`ясовано, що волевиявлення позивача, який наполягає на задоволенні позову, і відповідачки, яка позов визнала, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їх малолітньої дочки, що має суттєве значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved