Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму позики у розмірі 21900 грн. та відсотки за несвоєчасне повернення грошових коштів станом на 18.10.2018 року у розмірі 840 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 10.05.2018 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження якого відповідачем була написана відповідна розписка, згідно якого відповідач отримала у позивача у борг грошових коштів у розмірі 21900 грн., строком до 31.05.2018 року, зі сплатою відсотків у разі несвоєчасного повернення позики у розмірі 10% річних від простроченої суми. Однак, до теперішнього часу відповідач грошові кошти за договором позики не повернула, у зв`язку з чим позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення пред`явлених позовних вимог, зазначила, що грошових коштів у борг не отримувала, а розписку її змусив написати позивач. Крім того, відповідач надала до суду відзив на позов, в якому також зазначила про незгоду з пред`явленими позовними вимогами, зазначила, що з 03.05.2012 року вона працевлаштувалась на ПП «Стар Трейд 1» на посаду обліковець з реєстрації бухгалтерських даних, керівником якого з червня 2015 року став позивач. У травні 2018 року на підприємстві була виявлена недостача грошових коштів у розмірі 21900 грн., провина за яку була покладена на неї. 09.05.2018 року позивач викликав її до себе та в наказному порядку сказав, що вона повинна підписати зазначений вище договір позики про начебто отримання нею від позивача у борг грошових коштів у розмірі 21900 грн., інакше вона буде звільнена з роботи. Таким чином вона була змушена укласти з позивачем згаданий договір позики та написати відповідну до нього розписку про отримання грошових коштів, однак ніяких грошових коштів насправді вона не отримувала. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Так, згідно договору позики та розписки до нього від 10.05.2018 року, відповідач отримала у позивача у борг грошових коштів у розмірі 21900 грн., строком до 31.05.2018 року, зі сплатою відсотків у разі несвоєчасного повернення позики у розмірі 10% річних від простроченої суми (а.с.3-4). У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом у судовому засіданні установлено, що відповідач свого зобов`язання не виконала, грошових коштів у строк та в порядку, визначених у договорі позики, позивачеві не повернула. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з вищевикладеного, судом установлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного договору позики, що передбачає стягнення з відповідача на користь позивача: -суми позики в розмірі 21900 грн., -відсотків за несвоєчасне повернення грошових коштів відповідно до п. 5 Договору у розмірі 10% річних від простроченої суми за період з 01.06.2018 року по 18.10.2018 року включно у розмірі 840 грн. (згідно розрахунку наданого позивачем, з яким погоджується суд), а разом стягнути з відповідача на користь позивача 22740 грн. Стосовно тверджень відповідача, що вона не отримувала грошових коштів та її змусили укласти договір позики та написати відповідну до нього розписку, суд зазначає, що не приймає їх до уваги, позаяк такі не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. Разом з тим, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.2). На підставі викладеного,

Outcome: approved