Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що його батьки, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2005 року, шлюб зареєстрований Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, актовий запис № 14. Останні від спільного проживання мають трьох дітей, двоє з яких неповнолітні - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Матеріальної допомоги на нього, брата [PERSON] та сестри [PERSON] відповідач добровільно не надає, а тому [PERSON] була змушена звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини, до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Позивач на час звернення до суду з даним позовом є повнолітнім та навчається на денному відділенні Центральноукраїнського національного технічного університету на першому курсі факультету економіки та менеджменту. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. З огляду на те, що форма навчання денна, він позбавлений можливості самостійно працювати, проте потребує матеріальної допомоги, пов`язаної з навчанням (придбання підручників, канцелярського приладдя, одягу, коштів на проїзд, сплата комунальних платежів та ін.). Наразі мати - [PERSON] не має достатньої матеріальної змоги забезпечити реальні та першонеобхідні його потреби. Крім того, позивач дуже часто хворіє та потребує чималих коштів на лікування, що підтверджується розрахунковими документами. Відповідач - [PERSON] має задовільний стан здоров`я, є працездатним, а тому з урахуванням ще двох неповнолітніх дітей, позивач вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на його утримання, як на утримання сина, який продовжує навчатися. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання тобто до 30.06.2021 року, за умови продовження ним навчання. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць, а також стягнути з відповідача на його користь понесену суму витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Разом з тим вказав, що позивачу було придбано квартиру, він забезпечений, до звернення позивача до суду до травня 2018 року він надавав йому матеріальному допомогу, а потім перестав. Також він витратив велику кількість коштів на лікування сина після дорожньо-транспортної пригоди та досі виплачує борги. Він є інвалідом, йому недостатньо коштів на особисте лікування та утримання малолітньої доньки, разом з тим вказав, що займається підприємницькою діяльністю, має власний автомобіль та житло. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч. 1 ст. 4 ЦПК України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до частин 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Як вбачається із світлокопії свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] останній народився [INFO] в с. Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області, його матір`ю записано [PERSON] , батьком - [PERSON] (відповідача у справі) /т.1а.с.8/. Крім того, відповідач є батьком двох дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] /т. 1а.с.9,10/. 01.10.2005 року відповідач зареєстрував шлюб із [PERSON] /т. 1 а.с.11/. Відповідно до довідки Центральноукраїнського національного технічного університету №90/18 від 14.03.2018 року [PERSON] дійсно навчається на денному відділенні Центральноукраїнського технічного університету на 1 курсі факультету економіки та менеджменту. Термін навчання з 01.08.2017 по 30.06.2021 року /т.1а.с.13/. Завданням Сімейного кодексу України є визначення засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів (ч.1 ст. 1 СК України). Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (ч.1 ст. 2 СК України). Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ч.2 ст. 3 СК України). Позивачем обрано спосіб захисту його прав - примусове виконання добровільно невиконаного обов`язку. Наступними нормами матеріального права передбачено обов`язок батьків утримувати дітей, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Так у ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Даною нормою покладено обов`язок обох батьків надавати матеріальну допомогу дитині з метою здобуття нею освіти та в подальшому самореалізації в соціумі. З аналізу зазначеної частини випливає, що тягар витрат не може бути покладений на одного із батьків, кожен з батьків повинен (зобов`язаний), якщо він в змозі надавати допомогу своїй дитині. Як вбачається з цивільного позову позивач наголошує, що відповідач не надає йому допомоги, а мати не в змозі забезпечити йому реальні необхідні потреби. Тобто з цього можна зробити висновок, що мати приймає участь у здобутті дитиною освіти, а відповідач, як батько безпідставно уникає такого обов`язку. У відповідності до ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Дана норма містить три можливі випадки призначення аліментів, а саме у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. З матеріально правової вимоги (предмета позову) слідує, що позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у частці від заробітку (доходу). На це суд зауважує, що ініціатива способу визначення розміру насамперед належить позивачеві, а от спосіб визначення величини аліментного платежу залежить встановлених судом обставин, які повинен суд оцінити. Позивач зокрема просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання враховуючи те, що він продовжує навчання в розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, також суд відмічає, що відповідач не пропонував в ході судового розгляду, будь-якого іншого із трьох можливих випадків призначення аліментів, а в категоричній формі відмовився в наданні допомоги позивачу. На думку суду заявлена позивачем до відповідача вимога щодо стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) є розумною та співрозмірною і її сплата не буде надмірним тягарем для відповідача. Відповідно до положень ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. З урахуванням вмотивованого суд приходить до наступного висновку, так як вбачається з викладеного відповідач є рідним батьком позивача, займається підприємницькою діяльністю отримує дохід, має майно та в змозі надавати позивачу матеріальну допомогу на навчання, навіть враховуючи те, що він є інвалідом ІІ групи /т.1 а.с.228/. На твердження відповідача, щодо придбання житла позивачу, яке є допомогою (аліментами), суд зауважує на наступне, що придбання будь-якого майна, є правом а не обов`язком батьків, на відміну від аліментів, на думку суду такі дії вказують на турботу, теплоту, любов та гармонійне ставлення батьків до власних дітей. Позивач є інвалідом (на час звернення до суду) потребує допомоги, як студент, який здобуває освіту з метою реалізації себе в майбутньому, отримання професії, спеціальності, досвіду тощо. Одним і на думку основним чинником для задоволення заявлених вимог є те, що позивач в досить молодому віці є людиною з порушеним станом здоров`я, яка потребує соціального захисту та допомоги, в той же час він знаходить в собі сили навчатись, пізнавати світ, але разом з тим йому бракує коштів на придбання канцелярських товарів, підручників, одягу, коштів на проїзд, сплати комунальних платежів, кошти які надає мати не покривають всіх витрат. За таких обставин заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки судом задовольняються в повному обсязі позовні вимоги, то відповідач повинен, відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, сплатити позивачу витрати понесені на професійну правничу допомогу. Фактично понесені витрати підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 03.06.2018 року, розрахунком суми гонорару за надану правничу (правову) допомогу та квитанцією до прибуткового касового ордеру та складають 1000 грн. /т.1 а.с.147-151/. В розумінні п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На виконання зазначеного положення норми процесуального права суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того з відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved