Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона з нього на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 07.12.2006 року та до їх повнолітня, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В рамках виконавчого провадження № 23909724 державним виконавцем Пасіковою Х.П. 18.08.2011 року було накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. Однак на сьогоднішній день він розрахувався з заборгованістю по аліментам в розмірі 44 444, 20 грн., в зв'язку з чим, позивач просить суд звільнити з-під арешту, квартиру [ADDRESS], який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.08.2011 року у виконавчому провадженні № 23909724. Адвокат позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 06.02.2007 року. У відповідності до виконавчого листа № 2-893/2008 від 04.06.2008 року, виданого Комсомольським районним судом м. Херсона на стягнення з [PERSON], [INFO], який народився в м. Херсоні на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 07.12.2006 року та до їх повнолітня, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 25.01.2011 року державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні на підставі виконавчого листа № 2-893, виданого Комсомольським районним судом м. Херсона 04.06.2008 року, було відкрито виконавче провадження. Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.08.2011 року державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що також підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 19.03.2012 року. Згідно довідки-розрахунку ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні № 78 від 14.01.2015 року заборгованість по аліментам у [PERSON] станом на 01.01.2015 року відсутня, що також підтверджується заявою представника [PERSON] від 15.08.2014 року та розпискою про отримання грошей від 01.08.2014 року. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved