Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він зареєстрував шлюб із [PERSON] 26.07.2014 року. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що з відповідачем у спільному шлюбі проживали з 2014 році, проте останній рік вони не вели спільне господарство та не змогли будувати далі міцні сімейні відносини. Вони не можуть далі бути разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувалися в присутності знайомих, друзів, сім`ї та рідних. Позивач вказує, що він неодноразово звертав увагу на несумісне проживання разом, на розбіжність поглядів та інші проблеми в сім`ї, намагався врятувати шлюб та звертав увагу на це відповідача, проте вона постійно його ігнорувала та ніяк не реагувала на зауваження, вела неподібний йому спосіб життя, чим пригнічувала його настрій та принижувала його особистий погляд на життя, не давала йому розвиватися як особистості. Неодноразові намагання говорити один з одним про сімейні проблеми, спокійно їх вирішувати результатів не дали, а їх відносини переросли в ще більш ворожі. З початку квітня 2020 року вони більше не спілкуються та практично не проживають разом, а тому подальше збереження шлюбних відносин не можливе. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.06.2021 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 06.07.2021 року на 10 год. 20 хв. (а.с. 19-19 зв.). В судове засідання сторони не з`явились, до суду подали заяви у яких просять провести розгляд справи у їх відсутності. Позивач у поданій заяві вказав, що позовні вимоги підтримує та строк для примирення просить не надавати. Відповідач у заяві повідомила про визнання позову. З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 26.07.2014 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1467 (а.с. 8). Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що також кореспондується з частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. на підставі квитанції про сплату № 37076 від 06.05.2021 року на рахунок UA478999980313141206000026005 УК у Дніпровському районі, банк отримувача 899998, код отримувача 38012871 (а.с. 1). Згідно положень ч. 2 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Враховуючи, що провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання, а заяву про визнання позову відповідачем до суду подано до відкриття судового засідання у справі, узв`язку з цим [PERSON] з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору, що становить у розмірі 454 грн. 00 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 454 грн. 00 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved