Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] зареєстрованому 16 вересня 2015 року Кіровською селищною радою міста Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 39. Під час перебування сторін у шлюбі дітей не народжувалося. Вказує, що шлюбні стосунки між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться через відсутність між ними взаєморозуміння у поглядах на сімейні відносини. Зазначив, що сторони проживають окремо один від одного протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, неухильно наполягає на задоволенні заявлених вимог. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не зявилася з невідомих причин, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надала. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 16 вересня 2015 року Кіровською селищною радою міста Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 39. Під час перебування сторін у шлюбі дітей не народжувалося. На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України (далі за текстом\~СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами\~законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки судом не встановлено наміру відповідача відновити дошлюбне прізвище, то суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити прізвище обране під час реєстрації шлюбу, тобто «Руденко». Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.\~82\~ЦПК України об ставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо до стовірно сті цих об ставин або добровільно сті їх визнання. Об ставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх пред ставників. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн.(а.с.1). В тексті позовної заяви позивач вказує що не наполягає на стягненні з відповідача вказаної суми судового збору, однак в прохальній частині позову не порушує питання щодо покладення на нього судових витрат, тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивача вказану суму судового збору з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved