Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і просив позбавити його батька - відповідача [PERSON] батьківських прав відносно нього у зв`язку з тим, що відповідач з 2004 року не займається вихованням позивача, не цікавиться його життям, не підтримує з ним ніяких стосунків, тобто фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою судді від 5 березня 2019 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.22). Ухвалою суду від 28 березня 2019 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду на 13 травня 2019 року (а.с.31а). Ухвалою суду від 13 травня 2019 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача на 4 червня 2019 року, вирішено здійснити його виклик в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України (а.с.39). В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав, що викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов подавав. Відповідно до частини першої статті 281 ЦПК України 4 червня 2019 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, 28 березня 2019 року від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до копії паспорта громадянина України та копії довідки про реєстрацію місця проживання позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає по [ADDRESS] (а.с.4, 5, 6). Згідно з копією свідоцтва про одруження, відповідач одружився з матір`ю позивача 2 березня 2003 року (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача батьком записаний відповідач [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с.8). Згідно з копією заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду від 27 квітня 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 2 лютого 2006 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів для дитини віком до 6 років, а затим не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, починаючи з 4 січня 2006 року (а.с.10). Згідно з довідкою голови квартального комітету «Доваторський» від 14 листопада 2018 року, позивач проживає біля матері по [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до копії довідки №174 від 28 листопада 2018 року загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 позивач дійсно навчається в цьому навчальному закладі в 9-В класі. Батько [PERSON] у вихованні сина участі не приймає, шкільним життям сина не цікавиться, на батьківські збори не з`являється, з учителями не спілкується, не цікавиться навчанням дитини (а.с.11а). Згідно з копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] перебуває на обліку в КУ «Жмеринський РМЦ ПМСД» з народження, опікується дитиною мати (а.с.12). Відповідно до копії довідок УПСЗН Жмеринської міської ради мати позивача [PERSON] отримує тимчасову допомогу на дитину, батько якої ухиляється від сплати аліментів (а.с.13). Згідно з копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Жмеринського МРВ ДВС, станом на 31 жовтня 2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання позивача складає 118674,51 грн (а.с.15, 16-17). Відповідно до рішення №14 від 17 січня 2019 року виконавчого комітету Жмеринської міської ради затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] (а.с.28). Згідно з висновком органу і піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 10 січня 2019 року №02-5/10-79 орган опіки та піклування виконкому Жмеринської міської ради вирішив, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] є доцільним (а.с.29, 30). Оцінивши вищевказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд, відповідно до вимог статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, отримані в порядку встановленому законом, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а в своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Підставою позову є ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо його неповнолітнього сина - позивача, а також правові норми СК України, на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог. Предметом позову є позбавлення відповідача батьківських прав відносно позивача. Цей спір регулюється статтями 155, 164, 165, 170 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини першої та четвертої статті 155 СК України зійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд вважає, що в даному випадку факт ухиляння відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків відносно позивача знайшов своє підтвердження в досліджених судом доказах. Водночас суд приймає до уваги той факт, що відповідач був присутнім на засіданні виконкому при розгляді питання про доцільність позбавлення його батьківських прав, що видно з протоколу № 1 (а.с.30). Про судову справу також знав. Однак у судове засідання не з`явився, особистих пояснень не надав. Така поведінка відповідача судом розцінюється як фактичне підтвердження підстав позову та байдужість до його вирішення. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved