Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який збільшував та уточнював /а.с.96,97/, та в якому просить стягнути з відповідача на користь Львівської державної лісовпорядної експедиції шкоду в розмірі 134038,43 грн. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з наказом тимчасово виконуючого обовязки начальника Львівської державної лісовпорядної експедиції [PERSON] від 21.02.2013 року № 13-7ос «Про особовий склад» [PERSON] провідного інженера-таксатора Львівської державної лісовпорядної експедиції було звільнено з 22.02.2013 року, в звязку зі скороченням штатів, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2014 року наказ Львівської державної лісовпорядної експедиції №13-7ос від 21 лютого 2013 року був скасований, а [PERSON] був поновлений на роботі. Загальна сума витрат зазначеної експедиції на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2014 року склала 134038,43 грн. Таким чином, відповідач наніс лісовпорядній експедиції шкоду у розмірі 134038,43 грн., яка має бути відшкодована ним на підставі п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України. В зв'язку з вказаним, просить позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який подав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав, а справу просить розглядати без його участі /а.с.228,229/, крім того, у попередніх судових засіданнях представник позивача брав участь, надавав усні пояснення та подав усі докази, які необхідні для розгляду справи по суті. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечив, дав пояснення про те, що ніякого умислу на незаконне звільнення [PERSON] в нього не було, крім того, з нього не повинна бути стягнута сума, яка була сплачена як Єдиний соціальний внесок у розмірі 36128,69 грн., просить у позові відмовити. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника третьої особи, який без поважних причин у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, письмових заперечень на позов суду не надав, однак матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що його незаконно було звільнено з посади провідного інженера-таксатора наказом тимчасово виконуючого обовязки начальника Львівської державної лісовпорядної експедиції [PERSON] від 21.02.2013 року № 13-7ос, за час вимушеного прогулу йому було виплачено 134038,43 грн. Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, свідка, дослідивши матеріли справи, оглянувши матеріали цивільної справи № № 461/3088/13-ц, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Відповідно до ч. 4 ст. 136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 року № 14 було розяснено, що Застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Судом встановлено, що відповідно до Статуту Львівської державної лісовпорядної експедиції зазначена експедиція входить до складу Українського державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання (ВО «Укрдержліспроект») /а.34,35/. Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 12.02.2013 року № 159-к на головного інженера Львівської державної лісовпорядної експедиції [PERSON] з 13.02.2013 року було покладено тимчасове виконання обовязків начальника вказаної експедиції /а.с.62/. Згідно з наказом тимчасово виконуючого обовязки начальника Львівської державної лісовпорядної експедиції [PERSON] від 21.02.2013 року № 13-7ос «Про особовий склад» [PERSON] провідного інженера-таксатора Львівської державної лісовпорядної експедиції було звільнено з 22.02.2013 року, в звязку зі скороченням штатів, п. 1 ст. 40 КЗпП України /а.с.55/. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2014 року /а.с.42-47/ в справі № 461/3088/13-ц за позовом [PERSON] до Львівської державної лісовпорядної експедиції (треті особи: [PERSON], Профспілковий комітет Львівської державної лісовпорядної експедиції) про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди було ухвалено: -позов задоволити частково; -скасувати наказ Львівської державної лісовпорядної експедиції №13-7ос від 21 лютого 2013 року про особовий склад; -поновити [PERSON] на посаді провідного інженера-таксатора Львівської державної лісовпорядної експедиції з часу незаконного звільнення з роботи; -стягнути із Львівської державної лісовпорядної експедиції на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 97909,74 грн. -в задоволенні решти позовних вимог відмовити; -стягнути із Львівської державної лісовпорядної експедиції на користь держави судовий збір у розмірі 114,70 грн. Таким чином, наказом від 21.02.2013 року № 13-7ос [PERSON], який на той час був тимчасово виконуючим обовязки начальника Львівської державної лісовпорядної експедиції, було незаконно звільнено провідного інженера-таксатора [PERSON] Зазначені обставини встановленні рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2014 року, а відтак в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до довідки Львівської державної лісовпорядної експедиції № 233 від 21.05.2015 року загальна сума витрат зазначеної експедиції на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2014 року склала 134038,43 грн. (97909,74 грн. + 36128,69 грн. (сплачено Єдиний соціальний внесок) = 134038,43 грн.) /а.с.104/. У пункті 8 Узагальнення про практику застосування судами законодавства, відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавця, затвердженого постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року № 12, було розяснено, що згідно з п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП суб'єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпоряджен\-ням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу. Судам слід пам'ятати, що у такому випадку прямою дійсною шкодою є грошові суми, виплачені звільненому чи переведеному працівникові за період вимушеного прогулу чи виконання нижчеоплачуваної роботи (якщо суд поновив звільненого з роботи працівника або ж визнав переведення неправомірним). За таких обставин, розмір прямої дійсної шкоди, яка була заподіяна відповідачем третій особі, складає 134038,43 грн. (грошова сума виплаченої [PERSON] компенсації за період вимушеного прогулу), і тому саме ця сума підлягає до стягненню з відповідача. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку про підставність позовних вимог, і тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у повному обсязі.

Outcome: approved