Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, остаточно просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №0076/08/6.10-CLLv від 09.10.2008 року в розмірі 45 466,45 доларів США, що станом на 02.06.2017 року становить 1 194 391,82 грн., а також 233 162,12 грн. пені. Позов мотивує тим, що 09.10.2009 року між ПАТ «Банк Форум» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №0076/08/6.10-CLLv, згідно якого позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 50 000 доларів США, строком до 08.10.2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,5%. У зв'язку з порушенням відповідачем строку щодо чергового погашення кредиту та сплати відсотків, а відтак порушенням взятих на себе згідно кредитного договору зобов'язань станом на 29.01.2015 року виникла заборгованість у вигляді: 13 169,78 доларів США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 20 148, 00 доларів США - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 11 798 83 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 349, 84 доларів США - поточна заборгованість за нарахованими процентами, а також 233 162,12 грн. пені. 03.02.2015 року позивач звернувся до відповідача із листом-вимогою про необхідність дострокового погашення кредиту в добровільному порядку, який відповідачем було проігноровано. А тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення коштів в примусовому порядку, який просить задоволити. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору №0076/08/6.10-CLLv від 09.10.2008 року та іпотечного договору від 09.10.2008 року недійсними. Вимоги мотивує тим, що 09.10.2009 року між ним та ПАТ «Банк Форум» було укладено кредитний договір №0076/08/6.10-CLLv. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 09.10.2009 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, предметом якого була земельна ділянка загальною площею 0,0621 га., що за адресою: [ADDRESS]. Укладений з ПАТ «Банк Форум» кредитний договір вважає недійсним, оскільки при його укладенні Банк в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживача» не надав йому інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. В порушення ст.524 ЦК України основне зобов'язання виражено не в національній, а в іноземній валюті, крім того, його не повідомлено про можливість укладення договору в національній валюті. У спірному кредитному договорі передбачено заборонені чинним законодавством платежі у вигляді сплати коштів за обслуговування кредиту в перший місяць кредитування. Крім того, в кредитному договорі закріплено несправедливі умови такі як обов'язок позичальника укласти договір страхування заставного майна із страховими компаніями, що входять до переліку акредитованих банком (п.3.3.7 Договору), зміна відсоткової ставки на несправедливих умовах. Вказані порушення, на думку відповідача свідчать про недійсність укладеного кредитного договору, а відтак і похідного від нього іпотечного договору. Представник позивача ПАТ «Банк Форум» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому. Проти позову відповідача [PERSON] заперечив з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Додатково пояснив, що до моменту звернення відповідача до Банку із заявою про отримання кредиту йому було надано усю (вичерпну) письмову інформацію про розмір кредитних коштів, процентну ставку, сукупну вартість кредиту, додаткові платежі та ін. А тому, усвідомлюючи суть таких, останній в подальшому звернувся до Банку з відповідною заявою. Крім того, з моменту отримання кредиту відповідачем майже протягом 6 років частково виконувались його умови шляхом сплати відповідних платежів, а відтак пророда взятих на себе зобов'язань відповідачу була зрозуміла. Сторони досягнули згоди щодо всіх істотних умов договору, згідно п.7.2 Договору зобов'язувались надалі ніяких претензій одна до одної не мати з цього приводу, свою згоду на такі умови договору висловили шляхом його особистого підпису. Крім того, протягом 14 днів з моменту підписання договору позичальник мав право відкликати свою згоду на отримання кредиту, однак таким правом не скористався. Щодо покликань відповідача на вираження основного зобов'язання в іноземній валюті пояснив, що таке не суперечить чинному законодавству та практиці ВСУ за наявності у Банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій та письмового дозволу НБУ. Платіж у вигляді сплати коштів за обслуговування кредиту в перший місяць кредитування не суперечить вимогам законодавства, оскільки такий вчиняється не за дії банку, які той вчиняє на власну користь. Згода щодо такої істотної умови як страхування заставного майна із страховими компаніями, що входять до переліку акредитованих банком, була досягнута сторонами та жодних застережень щодо неї не висловлювалось. Зміна відсоткової ставки як умова договору не суперечить чинному законодавству, оскільки можливість її закріплення в договорі передбачено чинним законодавством, більше того з моменту укладення договору необхідності у зміні відсоткової ставки ні разу не виникало, а відтак прав відповідача порушено не було. Крім того, представник позивача просив застосувати до вимог про визнання договорів недійсним строк позовної давності, та у зв'язку з його пропуском, а саме: 3 років з моменту укладення договорів, відмовити в задоволенні вимог відповідача [PERSON] Представник відповідача в судовому засіданні проти позову банку заперечив з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Позовні вимоги про визнання договорів недійсними підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому. Крім того, заперечив проти пропуску строку позовної давності щодо вимог про визнання договорів недійсними, оскільки згідно ч.5 ст.261 ЦК України, початок перебігу позовної давності для оспорювання дійсності зобов'язання з визначеним строком виконання починається зі спливом його виконання. Так як строк виконання основного зобов'язання спливає 08.10.2018 року, то саме з цього часу слід відраховувати 3-річний строк позовної давності. Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215 ЦПК України, суд вважає, що позов Публічного Акціонерного Товариства «Банк Форум» в особі: Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко ІриниМиколаївни до [PERSON] про стягнення коштів слід задоволити, а в об'єднаному позові [PERSON] до Публічного Акціонерного Товариства «Банк Форум» про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними відмовити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.10.2009 року між ПАТ «Банк Форум» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №0076/08/6.10-CLLv, згідно якого позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 50 000 доларів США, строком до 08.10.2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,5% (а.с.4-6). З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором та на виконання вимог п.2.1 кредитного договору 09.10.2009 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, предметом якого була земельна ділянка загальною площею 0,0621 га., що за адресою: [ADDRESS] (а.с.31-36). Згідно п.2.3 кредитного договору повернення кредитних коштів здійснюється шляхом сплати позичальником коштів на відкритий позичковий рахунок згідно встановленого графіку, який є невід'ємною частиною договору. За користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно проценти у валюті кредиту, щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами (п.2.6 Договору). У відповідності до п.2.5 Договору порушення передбачених п.2.6 термінів є підставою для вимоги Банку про дострокове повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для звернення Банком стягнення на заставлене майно. Згідно п.4.1 Договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, Позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє Позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. Статтею 526 ЦК України закріплено загальні умови виконання зобов'язання, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, згідно ч.1 ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Банк взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору виконав перед позичальником в повному обсязі. А от позичальник, відповідач по справі, своїх зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування такими коштами не виконав належним чином, у зв'язку з чим станом на 29.01.2015 року виникла заборгованість у вигляді: 13 169,78 доларів США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 20 148, 00 доларів США - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 11 798 83 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 349, 84 доларів США - поточна заборгованість за нарахованими процентами, на загальну суму 45 466, 45 доларів США, що станом на 02.06.2017 року згідно офіційного курсу НБУ складає 1 194 391,82 грн. грн. А також 233 162,12 грн. пені. Вказана заборгованість підтверджується та відповідає долученому до матеріалів справи розрахунку (а.с.3), якому суду надає віри, оскільки такий перевірено судом в судовому засіданні. А відтак суд вважає, що вказана сума підлягає стягнення з відповідача на користь позивача у зв'язку з порушенням взятих на себе [PERSON] за кредитним договором зобов'язань. Відмовляючи в задоволенні вимоги про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними суд виходив з наступного. Відповідно до положень ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 203 ЦК України, закріплено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу є у відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину. Оцінюючи покликання відповідача як на підставу для недійсності договорів на предмет відповідності обставинам справи та вищевказаним положенням законодавства, суд виходить з наступного. Як вбачається з долучених до матеріалів справи копій кредитного та іпотечного договорів (а.с.4-6,31-36) такі були особисто підписані відповідачем [PERSON], факт чого останній не заперечує та не оспорює. Аналіз положень кредитного договору дає підстави стверджувати про те, що сторони досягнули згоди щодо всіх істотних умов, таких зокрема як предмет, строк, обумовили особливості відповідальності за взяті на себе кожною із сторін зобов'язання. Розділом 5 вказаного договору передбачено особливі умови, зокрема щодо можливості зміни процентної ставки за користування кредитними коштами за ініціативою Банку, однак з обов'язковим повідомленням попередньо про це позичальника. Зазначене відповідає пункту 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на момент укладення договору. Суд критично оцінює покликання сторони відповідача про те, що йому не було надано всієї необхідної та повної інформації про особливості кредитування, оскільки згідно п.7.2 Договору зазначено, що сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджено усі істотні умови, і зобов'язуються ніяких претензій одна до одної не мати з цього приводу. Умови кредитування відповідно до п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення цього договору. Крім того сторони обумовили можливість протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі позичальнику примірника укладеного договору (п.3.4.2). Таким чином сторонами було обумовлено та погоджено усі умови: істотні, особливі та інші, на що останні погодились шляхом проставлення особистих підписів на договорі. Відповідач [PERSON] своїм правом на відкликання згоди на укладення договору протягом 14 днів не скористався, кредит від банку отримав та протягом майже шести років виконував умови договору, що відтак свідчить про обізнаність та зрозумілість йому взятих на себе зобов'язань та умов договору. Що стосується надання кредиту в іноземній, а не в національній валюті, як підстава недійсності договору, то суд вважає такі покликання необґрунтованими, оскільки надання кредиту в іноземній валюті передбачено вимогами ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», згідно якої єдиною підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті є наявність в банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій та письмового дозволу НБУ. Вказане підтверджується і правовою позицією ВСУ, висловленою у постанові від 24.09.2014 року у справі №6-145цс14. На підтвердження цього представником позивача було представлено суду відповідну ліцензію та дозвіл на здійснення кредитування в іноземній валюті (а.с.77-79), які долучені до матеріалів справи. А відтак будь-які покликання відповідача на недійсність кредитного та іпотечного договорів розцінюється судом як спроба уникнути відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Так як позивач був звільнений від сплати судового збору на момент звернення до суду, а позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягути 21 413, 31 грн. судового збору (1,5% від 1 427 553,94 грн.)

Outcome: approved