Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним та просила суд визнати договір застави транспортного засобу №014/106235/3161/73/1 від 03 серпня 2006 року, який було укладено між [PERSON] та Акціонерним поштово-пенсійним банком «АВАЛЬ» про передачу у заставу транспортного засобу марки ТОЙОТА КАМРІ, реєстраційний №АЕ0082АТ, 2006 року випуску, колір чорний, шасі (кузов, рама коляска) №JTNBE40K403017834, тип легковий седан В. Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль ТОЙОТА КАМРІ, реєстраційний №АЕ0082АТ, 2006 року випуску, колір чорний, шасі (кузов, рама коляска) №JTNBE40K403017834, тип легковий седан В та забезпечити перереєстрування даного транспортного засобу з відміною кредитних зобов'язань. Скасувати арешт майна, яке належить [PERSON] накладений постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2014 року ВП №45227309 заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове виконання виконавчого листа №199/5706/13ц видного Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 31.03.2014 року. Скасувати арешт майна, яке належить [PERSON] накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.10.2014 року ВП №45227309 заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове виконання виконавчого листа №199/5706/13ц видного Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 31.03.2014 року. Скасувати заборону здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] накладеної постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2014 року ВП №45227309 заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове виконання виконавчого листа №199/5706/13ц видного Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 31.03.2014 року. Скасувати заборону здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] накладеної постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.10.2014 року ВП №45227309 заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове виконання виконавчого листа №199/5706/13ц видного Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 31.03.2014 року. Скасувати розшук автомобіля Тойота Камри, державний номер [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] оголошений постановою про розшук майна боржника від 04.11.2014 року ВП №45227309 заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове виконання виконавчого листа №199/5706/13ц видного Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 31.03.2014 року. Скасувати розшук автомобіля Тойота Камри, державний номер [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] оголошений постановою про розшук майна боржника від 21.05.2013 року ВП №34038981 заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове виконання виконачого напису №2604/8145 видного 23.05.2012 року.. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 03 серпня 2006 року між [PERSON] та Акціонерним поштово-пенсійним банком «АВАЛЬ» було укладено кредитний договір №014/106235/3161/73 в забезпечення якого було укладено договір застави транспортного засобу №014/106235/3161/73 /1 від 03 серпня 2006 року за умовами якого заставодавець зобовязаний повернути в строк до 02 серпня 2013 року кредит в розмірі 36975,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на момент укладення даного Договору складає 186723,75 грн. сплатити проценти за його користування в розмірах, строки, а також неустойку у випадках передбачених Кредитним договором та цим договором. Згідно із п. 1.2 договору застави транспортного засобу в забезпечення виконання зобовязань, заставодавець на умовах передбачених цим договором, передає у заставу йому транспортний засіб марки ТОЙОТА КАМРІ, реєстраційний №АЕ0082АТ, 2006 року випуску, колір чорний, шасі (кузов, рама коляска) №JTNBE40K403017834, тип легковий седан В. 03 серпня 2006 року цей договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Договір застави транспортного засобу №014/106235/3161/73/1 від 03 серпня 2006 року, який було укладено між [PERSON] та Акціонерним поштово-пенсійним банком «АВАЛЬ» є недійним з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною 1 статті 203 цього Кодексу. Згідно до вимог ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Так, статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду \~за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту \~цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст.1 Закону „Про захист прав споживачів : споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Оскільки, надання коштів за вказаним Договором, відповідає всім ознакам споживчого кредиту, а саме: Відповідач є банком; Позивач є споживачем, так як є фізичною особою, яка придбаває продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція що набувається, тобто кредит, який є предметом Договору, відповідає ознакам продукції передбаченим Законом «Про захист прав споживачів», остільки правовідносини, породження яких є метою Договору, регулюються Законом «Про захист прав споживачів». Зміст спірного Договору суперечить також і частині 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ні перед укладенням Договору, ні протягом його дії, Відповідач не повідомив Позивача у письмовій формі про умови надання кредиту, та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування як того вимагає Закон: 2. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч. 2 п. 2. ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в\~оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Згідно п. 1. ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом\~недійсним. Відповідно до ст. 215 Цивільного Кодексу України, підставою недійсності правочину (договору) є недодержання в момент вчинення правочину сторонами або однією із сторін, зокрема вимоги про те, що зміст правочину не може суперечити ЦКУ, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Крім цього волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до приписів частиною 2 статті 548 Цивільного кодексу України недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобовязання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Разом з тим на майно, яке належить [PERSON] було накладено арешт, заборону відчуження та оголошено в розшук: · постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2014 року ВП №45227309 заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове виконання виконавчого листа №199/5706/13ц видного Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 31.03.2014 року; · постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.10.2014 року ВП №45227309 заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове виконання виконавчого листа №199/5706/13ц видного Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 31.03.2014 року; · постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2014 року ВП №45227309 заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове виконання виконавчого листа №199/5706/13ц видного Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 31.03.2014 року; · постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.10.2014 року ВП №45227309 заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове виконання виконавчого листа №199/5706/13ц видного Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 31.03.2014 року; · постановою про розшук майна боржника від 04.11.2014 року ВП №45227309 заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове виконання виконавчого листа №199/5706/13ц видного Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 31.03.2014 року; · постановою про розшук майна боржника від 21.05.2013 року ВП №34038981 заступником начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове виконання виконачого напису №2604/8145 видного 23.05.2012 року.. Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті. У ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» визначено, що розгляд цивільних справ про виключення майна з опису в суворій відповідності з законом сприяє відновленню порушених прав громадян, забезпеченню охорони майнових інтересів держави, підприємств, установ, організацій. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. У п. 4-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 визначено, що на вимоги про виключення майна з опису поширюється трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається з дня, коли заінтересована особа дізналась або повинна була дізнатись про опис належного їй майна. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне їх задовольнити.

Outcome: approved