Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11387067000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 28.08.2008 року, укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON], у розмірі 220702,12 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 17.03.2014 р. становить 2118894,85 грн., з яких: 130238,20 доларів США, що еквівалентно 1250377,89 грн. - заборгованість за кредитом; 90463,92 доларів США, що еквівалентно 868516,96 грн. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом; та пеню у розмірі 183004,01 грн., з яких: 86618,27 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 96385,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, посилаючись на порушення боржником зобов'язань за кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з тих же підстав. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі внаслідок пропущення позивачем строку позовної давності звернення до суду відповідно до ст. ст. 256, 257, 266, 267 ЦК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором про надання споживчого кредиту № 11387067000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 28.08.2008 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 156000 доларів США зі сплатою 14,5 % відсотків річних за час фактичного користування кредитом, у строк до 28.08.2015 р., відповідно до п. п. 1.2.2., 1.3.1. Договору. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобов'язання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ці зобов'язання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з матеріалів справи свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, у зв`язку з чим, станом на 17.03.2014 року заборгованість за кредитним договором згідно із наданим розрахунком складає у розмірі 220702,12 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 17.03.2014 р. становить 2118894,85 грн., з яких: 130238,20 доларів США, що еквівалентно 1250377,89 грн. - заборгованість за кредитом; 90463,92 доларів США, що еквівалентно 868516,96 грн. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом; та пеню у розмірі 183004,01 грн., з яких: 86618,27 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 96385,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим. Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України суд прийшов до висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання, тобто до 28.08.2015 року вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Отже, оскільки з довідки-розрахунку вбачається, що відповідач зробив останні платежі: 01.06.2010 року (заборгованість за кредитом); 01.06.2010 р. (заборгованість за процентами), у той час як із даним позовом банк звернувся 14.04.2014 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі, суд вважає позовні вимоги банку в частині стягнення кредитної заборгованості та заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом не підлягаючими задоволенню у зв»язку із пропуском строку позовної давності. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Оскільки з довідки - розрахунку вбачається, що нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованостей за кредитом та по процентам за користування кредитом здійснювалися з 17.03.2013 р., а з даним позовом банк звернувся 14.04.2014 року включивши до позовних вимог заборгованість по сплаті пені з 17.03.2013 р., суд вважає позовні вимоги банку в частині стягнення пені обґрунтованими за період з 26.04.2013 р., тобто в межах річного строку позовної давності, починаючи з квітня 2013 року, коли нараховувалася пеня за невиконання основних вимог. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов частково на загальну суму 164697 грн. 49 коп. в межах позовних вимог станом на 17.03.2014 р., з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у сумі 77970 грн. 63 коп. (86618,27 грн. - 6120,35 грн. - 2527,29 грн. = 77970,63 грн.); пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 86726 грн. 86 коп. (96385,74 грн. - 6834,74 грн. - 2824,14 грн.= = 86726,86 грн.). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1646,97 грн. - пропорційно задоволеному розміру позовних вимог.

Outcome: partial