Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом 07.09.2015 року, в обґрунтування своїх вимог посилаючись на те, що 04.03.2012 року він дав в борг [PERSON] грошові кошти у сумі 17 000, 00 грн. на строк до кінця травня 2015 року. В підтвердження чого, відповідач надала йому розписку, згідно якої поклала на себе зобовязання виконати свій обовязок належним чином, а саме повернути борг до кінця травня 2015 року. Відповідач взяті на себе зобовязання щодо повернення боргу не виконала. Позивач неодноразово звертався до відповідача із пропозицією погасити боргові зобов'язання, проте відповідач ухилялася від повернення боргу, у звязую з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 17 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 20). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про проведення судових засідань на 15.10.2015 року, 11.11.2015 року та 02.11.2015 року повідомлена належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с. 17,23,24). А отже відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів (суму позики), а згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України в підтвердження договору позики і його умов може бути представлена розписка позичальника. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 04.03.2012 року взяла в борг у позивача [PERSON] гроші в сумі 17 000,00 грн., про що надала розписку, згідно якої поклала на себе зобовязання виконати свій обовязок належним чином, а саме повернути борг до кінця травня 2015 року (а.с. 13). Вказана розписка підтверджує факт передачі [PERSON] грошових коштів [PERSON] та обов'язок повернення позичальником грошей позикодавцю до кінця травня 2015 року, тобто розписка має силу письмового договору позики в силу ст. 1047 ЦК України. Суд встановив, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобовязання за договором позики (розписки) від 04.03.2012 року, оскільки у визначений договором строк не повернула суму боргу. На неодноразові звернення позивача про повернення суми боргу, ухилялася від повернення боргу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було виконано умови договору позики та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 17 000,00 грн. Оскільки рішення постановляється на користь позивача, то згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved