Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнюючих позовних вимог від 23.11.2016 року просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 50963,00 грн., яка складається із: суми основного боргу у розмірі 47709,00 грн., трьох відсотків річних у розмірі 3254,00 грн. Крім того, просить стягнути витрати по оплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30.07.2012 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу кошти у розмірі 1906,00 дол. США, строком на чотири місяці, проте умови договору відповідач не виконав належним чином, у зв'язку із чим [PERSON] змушений звернутись до суду за захистом свої прав. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Уточненені позовні вимоги підтрима в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України, поштовий конверт повернувся на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.07.2012 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у позику відповідачеві грошові кошти у розмірі 1906,00 дол. США, які відповідач зобов'язався повернути позивачу протягом чотирьох місяців рівними частинами по 396,00 дол. США щомісячно, тобто до 30.11.2012 року, що підтверджується письмовою розпискою (а.с. 5). Зворотній бік оригіналу розписки містить відомості про повернення 30.08.2012 року 100 дол. США. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) предає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземні валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи курс НБУ станом на 23.11.2016 року та сплату [PERSON] 30.08.2012 року частини заборгованості у розмірі 100 дол. США із відповідача на користь позивача підлягає стягненню основна сума боргу у розмірі 1860,00 дол. США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 47709,00 грн. Договором позики не встановлений розмір процентів за користування [PERSON] грошовими коштами у сумі 1906,00 дол. США. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданої суду розписки вбачається, що відповідач 30.07.2012 року отримав від позивача грошові кошти в сумі 1906,00 дол. США строком до 30.11.2012 року. Таким чином, строк виконання зобов'язання настав 30.11.2012 року. Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості з розрахунку за курсом валют на день ухвалення рішення суду та 3% річних станом на 10.03.2015 року за прострочення тривалістю 830 днів. За таких обставин сума, що підлягає стягненню з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України становить 3254,00 грн. (47709,08 грн. основна заборгованість х 3% : 365 днів у році х 830 днів просрочки). У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з рахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики яка станом на 23.11.2016 року становить 50963,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору та на користь держави 64,80 грн. недоплаченого позивачем судового збору при подачі уточненого позову.

Outcome: approved