Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON], який усе своє майно заповів відповідачу. Указаний заповіт вважає недійсним, внаслідок невідповідності волевиявлення заповідача його волі у момент складення заповіту та таким, що складений внаслідок зловмисної домовленості відповідачів. Так, в 2010 році у його батька стався інсульт, після чого у нього відібрало мову. За життя батько мав намір подарувати йому та його брату [PERSON] домоволодіння, що знаходиться у с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, однак звернувшись до нотаріальної контори, в оформленні договору дарування, їм було відмовлено, у зв'язку з тим, що стан батька не відповідає вимогам законодавства, оскільки нотаріус не міг почути волю батька. В останні роки свого життя, його батько проживав у м. Черкаси разом з матір'ю своєї покійної дружини. Він неодноразово намагався його провідати, але відвідати батька йому вдавалося дуже рідко, оскільки двері квартири йому майже ніколи не відчиняли. Після смерті батька до нього завітав відповідач, син покійної дружини його батька та почав вимагати свідоцтво про смерть, яке було йому необхідне для оформлення спадщини. З його слів він дізнався, що за життя батько заповів відповідачу усе своє майно, указаний заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Степанківської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області. Просить суд, визнати недійсним заповіт [PERSON] складений на користь [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету Степанківської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що його батько у 2010 році, після перенесеного інсульту не мав змоги самостійно пересуватися, оскільки був частково паралізований, у нього відібрало мову і він не міг виразити своє волевиявлення під час складання заповіту, тобто він не мав змоги сказати, що все своє майно заповідає відповідачу. У зв'язку з тим, що батько перебував у такому стані, нотаріусом йому було відмовлено в оформленні договору дарування, оскільки останній не міг почути волю батька. Зі слів відповідача він дізнався, що заповіт був складений ним та секретарем сільської ради. Вважає заповіт підробленим, оскільки складений за відсутності батька, без надання ним паспорту, так як місце народження батька зазначене у паспорті відрізняється від місця народження указаного в заповіті. Також, у заповіті зазначено, що заповіт складено зі слів батька і ним прочитано, що не може відповідати дійсності оскільки, згідно медичної документації - після інсульту він не володів мовою, крім того у нього було захворювання очей - катаракта. Представник відповідача 1 Нечаєнко С.І. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що під час складання заповіту, померлого [INFO] року [PERSON] привезли до Степанківської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області, він міг говорити лише «так» чи «ні». На запитання секретаря сільської ради, чи бажає він скласти заповіт та кому бажає заповісти належне йому майно, він погодився та вказав пальцем на [PERSON] Після того, як [PERSON] вийшов з кабінету, у якому посвідчувався заповіт, секретар сільської ради разом з [PERSON] у присутності свідка [PERSON] склали заповіт. Вважає, що волевиявлення померлого було вільним, просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача 2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що на момент складення заповіту покійний [PERSON] не був визнаний у встановленому порядку недієздатним. Наявність хворобливого стану, на який посилається позивач, нічим не підтверджений і у будь-якому разі ніяким чином не міг перешкодити заповідачеві усвідомлювати значення своїх дій та свідомо керувати ними. На розлади психіки, які б могли перешкодити свідомому волевиявленню при складенні заповіту, заповідач не страждав, зловмисної домовленості між відповідачем та сільською радою не існувало, просить суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та вказав, що дійсно його батько після перенесеного інсульту був позбавлений можливості розмовляти, тому вважає заповіт не дійсним, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Черкаської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи без її участі, у вирішенні справи покладається на компетентність суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON], який помер [INFO] року був її рідним братом. У 90-х роках він покинув позивача, свого сина разом з братом та їхньою матір'ю, допомогу їм не надавав. Вони утрьох проживали і по даний час проживають у будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], який вони побудували разом, також у будівництві їм допомагали дід з бабою, її чоловік та інші родичі. Після того як [PERSON] переніс два інсульти, позивач його пролікував у реабілітаційному центрі, також мав намір оформити пенсію на себе, щоб мати змогу його лікувати, але [PERSON] відмовився. Коли померла друга жінка її брата, син від другого шлюбу [PERSON] забрав його у м. Черкаси до квартири, куди позивача разом з його братом, провідувати батька не пускали. Також, у 2015 - 2016 роках відповідач взагалі не вивозив свого батька на вулицю, вказане можуть підтвердити сусіди указаної квартири. Вона особисто спілкувалася з померлим у 2015 році, а в 2016 році двері квартири ніхто не відчиняв. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працювала у Степанківській сільській раді, Черкаського району, Черкаської області на посаді секретаря сільської ради до 14 листопада 2017 року. 21 червня 2016 року до сільської ради прибули [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON], який повідомив, що його батько хоче посвідчити заповіт. Також він попередив, що останній погано розмовляє, тому їй необхідно задавати питання, щоб отримати позитивну чи негативну відповідь. Під час складання заповіту [PERSON] був спокійним та врівноваженим, усміхався, вона не помітила ніякого тиску з боку відповідача на нього. З СТОВ «Степанки», яке знаходиться на території сільської ради, для складання заповіту, вона запросила свідка [PERSON], тоді як відповідача попросила почекати у коридорі. Розпочавши спілкуватися з [PERSON] та запитавши чи хоче він посвідчити заповіт, він усміхнувся і відповів «так», на запитання кому саме він бажає заповісти своє майно, він кивнув головою назад, у бік коридору, де чекав його син. На запитання чи не примушують його заповісти майно сину, він відповів «ні». Коли вона почала перечислювати на яке саме майно [PERSON] бажає скласти заповіт - на квартиру, на землю, останній постійно відповідав «ні», коли запитала чи усе своє майно бажає заповісти відповідачу, [PERSON] відповів «так». Надрукувавши текст заповіту та прочитавши його повільно, вголос запитала у заповідача чи усе так, він погодився, потім заповіт поклала перед ним, він прочитав (бурмотів, водив очима), потім підписав лівою рукою у двох екземплярах, усе це відбувалося у присутності свідка. Прийомні дні у сільській раді визначені - понеділок і четвер, однак прийняти громадян може і в інший день. Зважаючи на вік та обставини не могла відмовити відповідачу та його батьку у посвідченні заповіту у неприйомний день. Свідка запросила з власної ініціативи оскільки заповідач погано розмовляв. Сумнівів у волевиявленні особи, що заповідала майно у неї не виникало. До цього випадку, також посвідчувала заповіти, оскільки працювала у сільській раді 2 роки. Домовленостей і розмов у неї з відповідачем щодо посвідчення указаного заповіту ніколи не було. Свою помилку щодо зазначення у заповіті не вірного місця народження заповідача «с. Степанки» замість «с. Червона Слобода» визнає, також вказала, що державне мито за посвідчення заповіту сплатив відповідач, оскільки у приміщенні вузькі коридори і заповідачеві самостійно до каси було би складно добиратися. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює бухгалтером у СТОВ «Степанки» та була присутня при зачитуванні та підписанні заповіту заповідачем. Під час посвідчення заповіту у кабінеті крім неї, секретаря сільської ради та [PERSON] більше нікого не було. Коли увійшла до кабінету [PERSON] кивнув і привітався до неї, усе чітко розумів. Прочитавши перше речення із заповіту, секретар сільради запитала у [PERSON] чи усе йому зрозуміло на що останній відповів «так», на запитання чи треба голосніше зачитувати він махнув головою «ні». Після того, як секретар сільської ради прочитала заповіт повністю, запитала чи дійсно заповідач хоче усе своє майно заповісти [PERSON], він сказав протяжливо «так», потім прочитав усе самостійно та підписав лівою рукою. Бути присутньою під час посвідчення заповіту її попросила [PERSON], оскільки заповідач був паралізований, погано розмовляв. Позивач [PERSON] допитаний у судовому засідання як свідок пояснив, що він разом зі своїм братом протягом року намагалися знайти батька, допомоги просили у своєї тітки, їздили навіть у будинок для літніх людей, однак успіху не було. Сусіди будинку де проживав батько повідомили їм, що у своєму будинку він давно не проживає, оскільки не бачили ні його, ні [PERSON] з 2015 року. Потім дізналися, що батько живе у м. Черкаси, у квартирі його покійної дружини, у якій разом з батьком проживав [PERSON] Навідавшись туди, останній йому повідомив, що [PERSON] проживає разом з дружиною за іншою адресою, його номер телефону надати відмовився. Зустрівшись з батьком він помітив, що останній був в інвалідному візку, говорити крім «Аті» та «Ата» нічого не міг, показував на очі, можливо, що погано бачить. Він попросив [PERSON], щоб той знайшов [PERSON] Наступного дня приїхавши до батька, двері указаної квартири йому ніхто не відчинив, за дверима чув голос батька. Залишивши пакет з продуктами харчування на дверях він пішов. Приблизно через 2,5 год. на його телефон прийшло смс-повідомлення з текстом, щоб він не з'являвся до будинку по [ADDRESS] та до квартири у якій проживав батько, а через 12 днів від відповідача 2 прийшло повідомлення, що батько перебуває у лікарні. Витрати які йшли на лікування він з відповідачем [PERSON] розділяли на двох, він посплачував усе що потрібно було і щодня відвідував батька. У лікарні батько у реанімації перебував місяць, там і помер. Батька він поховав у с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області поряд з його батьком. Через 2 дні, після похорону, йому зателефонував [PERSON] та попросив його віддати свідоцтво про смерть батька та повідомив, що буде оформляти спадщину, оскільки існує заповіт складений батьком на його ім'я. Спочатку він не повірив йому, так як батько нічого не казав про існування заповіту, однак як виявилося пізніше заповіт існував, після чого він звернувся до суду. Відповідач [PERSON] допитаний у судовому засіданні як свідок, пояснив, що він не записаний сином померлого [PERSON], оскільки на момент його народження його батько не перебував у шлюбі з його матір ю, тому він був записаний зі слів матері. З 1994 року їхня сім'я проживали в с. Бузуків, Черкаського району, Черкаської області, потім у будинку по [ADDRESS]. Оскільки, він має власну сім'ю і не має змоги постійно бути з батьком, за останнім доглядав доглядач [PERSON], який проживав разом з ним у квартирі, у м. Черкаси та доглядав його безкоштовно, так як проживав у квартирі задарма. Перед цим, доглядач доглядав за бабусею, у якої був цукровий діабет, тому мав досвід такої роботи. Позивач до батька приїздив один раз на півроку. Батько завжди йому показував на договір купівлі-продажу будинку, що знаходиться в с. Бузуків, Черкаського району, Черкаської області, він розумів, що батько мав намір заповісти указаний будинок йому. Приблизно у 2013- 2014 роках батько оформив довіреність у нотаріуса на його ім'я і він почав займатися оформленням документів на будинок, щоб потім батько склав заповіт. Також, у даному будинку йому потрібно було зареєструвати свою дитину, однак він не зміг цього зробити за відсутності батька - власника будинку. Приїхавши разом з батьком до Степанківської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області він зареєстрував свого сина у будинку по [ADDRESS] і у цей же день, секретарем сільської ради було посвідчено заповіт, складений на його ім'я. Те, що батько мав намір заповісти усе майно йому у нього сумнівів не було. Про те, що батькові належав будинок у с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, у якому проживає позивач йому відомо не було, тому про існування заповіту він нікого не повідомляв. Суд, заслухавши думку учасників процесу, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на домоволодіння, що по [ADDRESS]. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER], виданого 26 вересня 2016 року та довідкою Степанківської сільської ради Черкаського району, Черкаської області № 341 від 27 лютого 2017 року, згідно якої за померлим [INFO] року [PERSON], рахується домоволодіння, що по [ADDRESS] у якому він був постійно зареєстрований та проживав до дня смерті. Крім [PERSON] у вказаному будинку був зареєстрований та проживав відповідач 2. 21 червня 2016 року секретарем виконавчого комітету Степанківської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області посвідчено заповіт [PERSON], [INFO], який проживав у [ADDRESS], який на випадок своє смерті усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті за законом заповів [PERSON] Заповіт підписано заповідачем у присутності секретаря сільської ради [PERSON] та свідка [PERSON] Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Те, що [PERSON] на випадок своєї смерті бажав заповісти усе майно відповідачу 2, підтверджується показаннями останнього, який у судовому засіданні був допитаний у якості свідка та вказав, що за життя батько неодноразово вказував на документи, на домоволодіння, що по [ADDRESS] маючи намір скласти заповіт на його ім'я. Тому, ним було оформлено довіреність на його ім'я, завдяки якій він підготував усі необхідні документи на вказане домоволодіння, для складання заповіту. Посилання позивача на те, що указаний заповіт був складений внаслідок зловмисної домовленості між відповідачами, оскільки через хворобливий стан батько не міг усвідомлювати значення своїх дій та свідомо керувати ними та те, що секретар сільської ради не мала права посвідчувати заповіт, не почувши волю батька, спростовуються показами свідків [PERSON] та свідка [PERSON], які у судовому засіданні вказали, що під час посвідчення заповіту [PERSON], у кабінеті крім них нікого не було, тиску на [PERSON] з боку відповідача вони теж не помітили, заповідач був привітним, спокійним, врівноваженим, на запитання відповідав жестами та словами «так» чи «ні». Тому, посилання позивача не можуть вважатися законними підставами для визнання дій секретаря сільської ради не законними, оскільки ним не надано жодного доказу того, що вона перебувала у зловмисній домовленості з відповідачем. Крім того, позивачем не надано жодного документа, за винятком виписки з історії хвороби Черкаської ЦРЛ, відносно [PERSON] та довідки до акту огляду МСЕК, серії 10 ААА № 357650, у якій зазначено, що останній потребує постійного стороннього догляду. Тобто, медичної документації щодо того, що [PERSON] страждав на розлади психіки, які б могли перешкодити свідомому волевиявленню при складенні заповіту, позивачем надано не було, тому суд вважає, що [PERSON] на час посвідчення заповіту міг виявити своє волевиявлення, оскільки до даного часу іншого встановлено не було. Заповідач міг говорити так чи ні, рухати головою (недієздатним в установленому законом порядку не визнавався). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивач не надав доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин. Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Указані вимоги закону повністю дотримані у заповіті від 21 червня 2016 року, а саме він укладений у письмовій формі, в ньому зазначено місце і час його складання, він підписаний особисто заповідачем та посвідчений секретарем сільської ради, за таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний заповіт, відповідає вимогам закону, а тому підстави на які посилається позивач у позові для визнання його недійсним - відсутні. Інші підстави наведені позивачем у своїх поясненнях щодо неправильності зазначеного місця народження заповідача та щодо запрошених свідків з ініціативи секретаря сільської ради не були зазначені позивачем у позові, а тому судом вирішувалося питання щодо визнання заповіту недійсним в межах заявлених позивачем позовних вимог та підстав позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed