Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 61-13 від 13 червня 2013 року у розмірі 59422,00 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет застави: автомобіль марки DAEWOOSENS, державний реєстраційний номер [NUMBER], легковий седан-В, 2003 року випуску, шасі №Y6DТ1311040181649; визнати місцем стоянки автомобіля марки DAEWOOSENS, державний реєстраційний номер [NUMBER] за адресою: місто Харків, вулиця Ольмінського, 7. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 13 червня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 61-13, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 20350,00 гривень на строк до 13 червня 2014 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 5% від суми кредиту не пізніше 13 числа кожного місяця, що складає 1017,00 гривень. За порушення зобовязань в частині своєчасного повернення суми кредиту відповідач зобовязався сплатити суму кредиту з урахуванням штрафних санкцій 2% від суми непогашеного кредиту за кожен день прострочення платежу. В забезпечення виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором № 61-13 від 13 червня 2013 року між сторонами по справі укладено договір застави від 13 червня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр № 1451. Відповідно до умов договору застави від 13 червня 2013 року, відповідач надав у заставу належне йому майно автомобіль марки DAEWOOSENS, державний реєстраційний номер [NUMBER], легковий седан-В, 2003 року випуску, шасі № Y6DТ1311040181649; за згодою сторін предмет застави оцінений в 40000,00 гривень. Відповідач зобовязання за кредитним договором № 61-13 від 13 червня 2013 року належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 17 вересня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 59422,00 гривень, тому позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, тому суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 13 червня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 61-13, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 20350,00 гривень на строк до 13 червня 2014 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 5% від суми кредиту, що складає 1017,00 гривень не пізніше 13 числа кожного місяця. За порушення зобовязань в частині своєчасного повернення суми кредиту відповідач зобовязався сплатити суму кредиту з урахуванням штрафних санкцій 2% від суми непогашеного кредиту за кожен день прострочення платежу. Вказані обставини підтверджені кредитним договором № № 61-13 від 13 червня 2013 року. Позивач кредит у розмірі 20350,00 гривень надав, а відповідач кредит отримав, про що свідчить видатковий касовий ордер від 13 червня 2013 року, але свої зобовязання щодо виплати грошових коштів за договором кредиту не виконав, в результаті чого станом на 17 вересня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 59422,00 гривень з яких: -сума заборгованості за кредитом у розмірі 20350,00 гривень -пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту у розмірі 39072,00 гривень, яка підтверджена розрахунком пені за несвоєчасне повернення суми кредиту по кредитному договору № 61-13 від 13 червня 2013 року. Також судом встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором договір № 61-13 від 13 червня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір застави від 13 червня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр № 1451. Відповідно до умов якого, відповідач надав у заставу належне йому майно, а саме: автомобіль марки DAEWOOSENS, державний реєстраційний номер [NUMBER], легковий седан-В, 2003 року випуску, шасі № Y6DТ1311040181649; за згодою сторін предмет застави оцінений в 40000,00 гривень. Позивач має право звернути стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання строку виконання зобовязання, забезпеченого заставою, зобовязання не буде виконано. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 546 ЦК України визначені види забезпечення виконання зобовязання, зокрема за частиною першою вказаною статті виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що нарахована сума пені за кредитним договором № 61-13 від 13 червня 2013 року у розмірі 39072,00 гривень є не співмірною із сумою заборгованості, яка складає 20350,00 гривень і значно перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, що визначені у п. 6 ч. 1 ст. 3; ч. 3 ст. 509 ЦК України, а саме щодо справедливості, добросовісності та розумності, тому суд зменшує розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача до 19536,00 гривень. Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України „Про заставу, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором, при цьому звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором № 61-13 від 13 червня 2013 року не виконав, суд вважає, що сума боргу у розмірі 39886,00 гривень, яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 20350,00 гривень та суми пені за несвоєчасне повернення суми кредиту у розмірі 19536,00 гривень підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, шляхом звернення стягнення на заставлене майно автомобіль марки DAEWOOSENS, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial