Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за використану електричну енергію. У позовній заяві вказував, що ПАТ «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Драбівський район електричних мереж до 01.01.2019 року являвся постачальником електричної енергії на території Драбівського району та постачав електричну енергію до житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою було відкрито особовий рахунок №072-019 та № 072-186 на ім`я [PERSON] , яка померла в 2016 році. Між [PERSON] та ВАТ «Черкасиобленерного» в особі Драбівського РЕМ було укладено договори на електропостачання по особовим рахункам № [NUMBER] та №072-186. Згідно даних договорів в домоволодінні за адресою [ADDRESS] облаштовано два вузла обліку, на кожен з яких відкрито особовий рахунок. 14.05.2015 року [PERSON] продала домоволодіння [PERSON] , яка після набуття права власності не зверталася до позивача з заявою про переукладення договору про постачання електроенергії. Відповідач споживав електроенергію та оплачував її вартість з 01.10.2017 року. Станом на 01.01.2019 року за особовими рахунками відповідача рахується заборгованість за спожиту електричну енергію на загальну суму 11282,10 грн. Електроустановку відповідача 31.08.2017 року за договором №072-186 та 27.07.2017 року за договором №072-019 відключено від електроенергії на лічильнику п.п.27,35 ПКЕЕН в зв`язку із заборгованістю за спожиту електричну енергію. Незважаючи на те, що між відповідачем та позивачем немає письмового договору, відповідач здійснював споживання електричної енергії. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 05.12.2019 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для\~\~подання заяви із обґрунтованими запереченнями\~\~проти розгляду справи\~\~в порядку спрощеного позовного провадження, а також\~\~строк для подання відзиву на позов. Відповідач\~\~відзиву на позов,\~\~заяви із\~\~обґрунтованими\~\~запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив, хоча був повідомлений про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач до 01.01.2019 року являвся постачальником електричної енергії на території Драбівського району Черкаської області та постачав електроенергію до житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договорами про користування електричною енергією для населення №072-186 та №072-019 від 14.04.2004 року укладених між [PERSON] та ВАТ «Черкасиобленерного» в особі Драбівського РЕМ. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.05.2015 року [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] . З довідки виданої Безбородьківською сільською радою Драбівського району Черкаської області від 08.11.2019 року №377 вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Відносини, які виникають між споживачем електроенергії та енергопостачальником регулюються\~Правилами користування електричною енергією\~для населення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів від 26.07.1999 року за № 1357 і є обов`язковими для виконання кожною із сторін. Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки з послідуючим продовженням за певних умов. Відповідно до ч.1 ст.13 закону «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №1875-ІV), чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоча у ч.1 ст.19 даного закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у п.5 ч.3 ст.20 закону №1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15. \~ \~ \~ \~Підтвердженням наявності заборгованості за використану електроенергію є дані розрахунку по особовому рахунку №072-019 та особовому рахунку № 072-186, які рахуються за місцем проживання відповідача. Останній доказів, які б спростовували наявність даної заборгованості не надав, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved