Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить на підставі ст.405 ЦК України визнати [PERSON] [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку за адресою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що будинок належить йому на праві власності та зареєстрований за ним. З 2000 року у будинку зареєстрований [PERSON], син дружини позивача [PERSON] У період з 2010 року і по сьогоднішній день у будинку відповідач не проживає, виїхав у невідомому напрямку і більше до даного житлового будинку не з'являвся, власних речей не залишив. Де проживає відповідач невідомо. Фактично відповідач по справі в даному будинку не проживає давно (більше одного року), ключ від будинку у нього відсутній. Знайти відповідача по справі та виписати з даного будинку позивачу не вдалося. В подальшому це перешкоджає позивачу в законному праві розпоряджатися особистою власністю. У зв'язку з цим вимушений звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів, оскільки відповідач порушує його законні права користування та розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримує позовні вимоги, на заочний розгляд справи згодний. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, до суду заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки, не надавав, а тому суд за згоди позивача вирішує справу у його відсутність, на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно положень ст.ст.17, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обгрунтовані і підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку за адресою [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі продажу будинку від 01.04.1988 року (а.с.11) Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку, але не проживає в ньому без поважних причин більше року, що підтверджується, актами обстеження житлових умов виданих виконавчим комітетом Озерянської сільської ради про відсутність особи за місцем реєстрації від 25.05.2017 року, 19.10.2017 року, 16.03.2018 року (а.с. 15,16,17), тому суд вважає, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням позивача.

Outcome: approved