Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить визнати за ним право власності на самовільно збудовану будівлю гаража [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що у 2000 році він самовільно побудував зазначений гараж. 14 травня 2012 року він отримав державний акт про право власності на земельну ділянку [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування гаража. 13.02.2009 року ним також було виготовлено технічний паспорт на будівлю вищезазначеного гаража. 18.06.2013 року він звернувся до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області з метою введення самовільно побудованого гаража в експлуатацію. Однак листом № 2-18/3189/13 від 19.07.2013 року йому повідомлено, що на даний час законодавством не врегульовано питання прийняття в експлуатацію самочинно збудованих гаражів в гаражному масиві. Однак оскільки на сьогоднішній день йому відведено земельну ділянку під уже збудований гараж, просить суд позов задовольнити та визнати за ним право власності на зазначений гараж. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Однак від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. До заяви додав висновок управління містобудування, архітектури та земельних відносин міської ради. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився. В матеріалах справи знаходиться його заява про розгляд справи у його відсутність (а.с.12). Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1,ч.3 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Матеріалами справи встановлено, що згідно технічного паспорту, виданого 14 червня 2012 року на ім'я [PERSON] вбачається, що гараж [ADDRESS], побудований в 2000 році, площею 26,0 м. кв., має 15 % зносу (а.с.4,5). Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, позивач [PERSON], є власником земельної ділянки, кадастровий номер 1811000000:00:008:0849, розташованої за адресою [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування гаража (а.с.6). Згідно з ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до висновку управління містобудування, архітектури та земельних відносин міської ради від 16.01.2014 року, самочинно збудований гараж [ADDRESS] не порушує містобудівних вимог і може використовуватись за призначенням (а.с.18). За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] фактично набув право власності на самочинно збудований гараж, а також враховуючи, що самочинне будівництво не порушує інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved