Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що з 22.07.2016 року по 11.07.2018 року вінперебував з відповідачем в трудових правовідносинах, працював уПрАТ «СМЕП «СИМВОЛ» на посаді машиніста автовишки та автогідропідіймача 4 розряду, звільнився з підприємства через невиконання власником законодавства про працю за ч.3 ст.38 КЗпП України(наказ №131 від 11.07.2018 року).При розрахунку в день звільнення йому не була виплачена заробітна плата за період з 01.03.2018 року по 11.07.2018 року в загальній сумі 35293 грн. 83 коп. Просить стягнути з відповідача на його користь всю суму заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 35293 грн. 83 коп. Ухвалою від 30.08.2018 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 05.09.2018 року відповідач ПрАТ «СМЕП «СИМВОЛ» отримав копію ухвали про відкриття провадження по даній справі, у визначений судом строк відзив на позов не подав, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не заявив. Суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували в трудових правовідносинах, позивач з 22.07.2016 року по 11.07.2018 року працював на підприємстві ПрАТ «СМЕП «СИМВОЛ» (код ЄДРПОУ 20503714) на посаді машиніста автовишки та автогідропідіймача 4 розряду, звільнився з підприємства через невиконання власником законодавства про працю за ч.3 ст.38 КЗпП України на підставі наказу №131 від 11.07.2018 року (арк.10). Відповідні записи про прийняття на роботу та звільнення містяться в трудовій книжці позивача [PERSON] (арк.8-9). Також судом встановлено, що в день звільнення позивача, ПрАТ «СМЕП «СИМВОЛ» не провело з ним повний розрахунок, позивачуне виплачено заробітну плату в загальній сумі 35293 грн. 83 коп., в тому числі за березень 2018 року - 2635 грн. 18 коп., за квітень 2018 року - 4873 грн.97 коп., за травень 2018 року - 4484 грн. 92 коп., за червень 2018 року - 3387 грн.53 коп., за липень 2018 року - 19912 грн. 23 коп. Факт заборгованість по заробітній платі на день звільнення [PERSON] на загальну суму 35293 грн. 83 коп. підтверджено довідкою ПрАТ «СМЕП «СИМВОЛ» №00000000026 від 13.07.2018 року (арк.11). Відповідно дост.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата працівникам виплачується регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виробничим органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч.6 ст.24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач ПрАТ «СМЕП «СИМВОЛ», з яким позивач[PERSON] з 22.07.2016 року по 11.07.2018 року перебував в трудових правовідносинах, в порушення ст.ст.47, 116 КЗпП України,не виконав свого обов'язку здійснити повний та своєчасний розрахунок зі звільненим працівником, чим порушив трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі. Відповідач не надав суду доказів відсутності вказаної заборгованості та не спростував викладені позивачем обставини. В той же час суд враховує, що відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. На підставі вищевикладеного позов слід задовольнити повністю. На підставі п. 1 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Крім того, відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати стягнутої заробітної плати за один місяць.

Outcome: approved