Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що він тривалий час працював у державній авіакомпанії «Дніпроавіа», в подальшому державна авіакомпанія була перейменована у ВАТ «Авіаційна компанія «Дніпроавіа». Як зазначається позивачем при зверненні до суду 04.02.2013 р. його було звільнено з ВАТ «АК «Дніпроавіа» по переводу в ТОВ «Авіаційна компанія «АВІАДШПРО» відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП. 05.02.2013 р. його прийнято по переводу до ТОВ «Авіаційна компанія «АВІАДШПРО» на посаду авіатехніка по планеру та двигунам шостого розряду відділу періодичного ТО ВС комплексу інженерно-технічного обслуговування, та наказом № 134/Л від 18.11.2013 р. його було звільнено з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату. Утім, при звільненні відповідачем повного розрахунку не проведено, заробітну плату нараховано, але не виплачено, а саме, не виплачено заборгованість по заробітній платі за період з 05.02.2013 р. по 18.11.2013 р. в розмірі 26 589, 89 грн., також не виплачена компенсація за невикористану відпустку, не виплачено вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку. Відповідно до довідки №4.38 - 2.337 від 17.12.2013 р. заробітна плата за два місяці перед звільненням складає 2022,72 грн. та 2024, 00 грн., що у сумі складає 4046 грн. 72 коп.; відпрацьовано за ці місяці 44 робочих днів. Тобто, середньоденна заробітна плата складає 91, 97 грн. (4046, 72 грн. : 44 роб. днів), середньомісячна заробітна плата складає 2 023, 36 грн. (4 046,72 : 2). Таким чином, за підрахунком позивача, середній заробіток за час затримки, який відповідач повинен сплатити станом на 12.02.2014 р., складає 5 058 грн. 35 коп. (сума визначена, виходячи з наступного розрахунку: кількість робочих днів 55 х на середньоденний заробіток 91,97 грн.). Разом з тим, відповідно до довідки № 4.38 - 2.337 від 17.12.2013 р., наданої відповідачем, компенсація за невикористану відпустку складає 2 242, 48 грн. Про стягнення зазначених вище сум у позові й заявлено відповідну вимогу. Позивач також посилається на те, що затримка виплати заробітної плати та вихідної допомоги завдала моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, занепокоєнні та нервозності, втраті впевненості у «завтрашньому дні», втраті нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, забезпечення нормального життя своїй сім'ї, оскільки позивач вже тривалий час позбавлений можливості купувати предмети першої потреби, необхідні речі, продукти харчування, ліки. Завдану моральну шкоду позивач оцінив в розмірі 3 000,00 грн. Підставу позов становлять приписи ст.ст. 115-117, 237№ КЗпП. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений, повторно не з'явився, причини неявки відповідача визнані судом неповажними та суд вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які у порядку ст. 11 ЦПК України та врахувавши заяву представника позивача, для суду вбачаються підстави для ухвалення для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Позивач перебував у трудових відносинах із ВАТ «Авіаційна компанія «Дніпроавіа»; 04.02.2013 р. його було звільнено з ВАТ «АК «Дніпроавіа» по переводу в ТОВ «Авіаційна компанія «АВІАДШПРО» відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП. 05.02.2013 р. його прийнято по переводу до ТОВ «Авіаційна компанія «АВІАДШПРО» на посаду авіатехніка по планеру та двигунам шостого розряду відділу періодичного ТО ВС комплексу інженерно-технічного обслуговування; наказом № 134/Л від 18.11.2013 р. його було звільнено з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства,установи,організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що при звільненні позивач відповідач не провів повного розрахунку із позивачем, заборгованість по заробітній платі за період з 05.02.2013 р. по 18.11.2013 р. складає 26 589, 89 грн., разом з тим, не була виплачена компенсація за невикористану відпустку, також не виплачено вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку. Відповідно до довідки №4.38 - 2.337 від 17.12.2013 р. заробітна плата за два місяці перед звільненням складає 2 022,72 грн. та 2024, 00 грн., що у сумі складає 4046 грн. 72 коп.; відпрацьовано за ці місяці 44 робочих днів. Тобто, середньоденна заробітна плата складає 91, 97 грн. (4046, 72 грн. : 44 роб. днів), середньомісячна заробітна плата складає 2 023, 36 грн. (4 046,72 : 2). Таким чином, середній заробіток за час затримки, який відповідач повинен сплатити станом на 12.02.2014 р., складає 5 058 грн. 35 коп. (сума визначена, виходячи з наступного розрахунку: кількість робочих днів 55 х на середньоденний заробіток 91,97 грн.). Разом з тим, відповідно до довідки № 4.38 - 2.337 від 17.12.2013 р., наданої відповідачем, компенсація за невикористану відпустку складає 2 242, 48 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 26 589,89 грн., вихідна допомога - 2 023,36 грн. (ст. 44 КЗпП України), компенсація за невикористану відпустку - 2 242,48 грн., усього 30 855,73 грн. Що стосується вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, то, задовольняючи її, суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо наявності підстав в даній справі для її відшкодування, визначених статтею 237№ КЗпП; щодо розміру такого відшкодування, то суд виходить з характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, їх тривалості, та із засад розумності, виваженості та справедливості, через що, на переконання суду, з метою захисту порушених прав позивача присудження з відповідача для відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн. відповідатиме тим моральним стражданням, яких зазнав позивач у зв'язку з порушенням його трудових прав. Питання про розподіл судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України. Разом з тим, підстави для задоволення вимоги позову про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу відсутні. При цьому суд керується тим, що за ст. 10 ЦПК України (ч. 2 та ч. 3 ) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виконуючи даний обов'язок, позивачем не було надано суду доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України щодо понесення ним фактичних витрат на правову допомогу в розмір 2 000,00 грн., що унеможливлює визначення із розміром компенсації позивачеві, який би підлягав присудженню для стягнення з відповідача на користь позивача. Суд допускає негайне виконання рішення в цій справі в частині присудження працівникові заробітної плати, але не більше ніж за один місяць - в розмірі 2 023, 36 грн.

Outcome: partial