Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором, яка виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно його умов та в обґрунтування своїх позовних вимог указав, що 31.12.2006 року між ним та відповідачем був укладений зазначений Договір, згідно якого відповідачеві було надано кредит в розмірі 1769 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення 30.06.2007 року, однак відповідач своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків не виконував, у результаті чого утворилась заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач, в судовому засіданні, пояснив, що з позовними вимогами не згоден та заперечує проти їх задоволення та просить суд застосувати строк позовної давності. Суд дослідив матеріали справи: - розрахунок заборгованості за договором №KRKRFB10460079 від 31.12.2006р., укладеного між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON], яка станом на 20.12.2011 року становить 29326,21 грн. (а.с.2 Том №1); - Анкета позичальника [PERSON] від 31.12.2006 р.(а.с.3, Том №1); - Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.4-7, Том №1); - Трудова книжка [PERSON] (а.с.50-56, Том №1); - Свідоцтво про народження [PERSON], [INFO]., батьком якого являється [PERSON] (а.с.57, Том№1); - довідка про доходи [PERSON] (а.с.65, Том №1); - Акт прийому-передачі товару № KRKRFB10460079 від 31.12.2006р. та рахунок-фактура №FM-826 від 31.12.2006р., видаткова накладна №FM-888 від 31.12.2006р. (а.с.73-75); - Повідомлення №466-13 про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи (а.с.193-195, Том №1); - Повідомлення №58/04-162 про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи (а.с.216, Том №1); - Меморіальний ордер. Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, вислухавши пояснення сторін, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позивальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Внаслідок неналежного виконання кредитних зобов'язань, станом на І грудня 2011 року у відповідача виникла заборгованість, яка становить 1 - 326 грн. 22 коп., з яких: 1 765 грн. 64 коп. - заборгованість за кредитом, 942 грн. 23 коп. - заборгованість по відсотках за його користування, 159 грн. 1. коп. - заборгованість по комісії, 14 586 грн. 46 коп. - пеня за несвоєчасне : ::<онання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 572 грн. 68 коп. - штраф (процентна складова) (а. с. 2). Згідно з п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам Розстрочка») (Стандарт), затверджених наказом Приватбанку № 65 від 20 січня 2006 року «Про експериментальне введення технології «Експрес-розстрочка», з якими [PERSON] погодився, про що свідчить його підпис на Заяві позичальника :.д 31 грудня 2006 року, терміни позовної давності по вимогам про стягнення -оедиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років с. 7). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] до суду першої інстанції було подано заяву про застосування строків давності (а. с. 33-34). Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Відповідно до кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «21» по «26» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 352 грн. 31 коп. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) (а. с. 3-7). Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. У зв'язку з наведеним висновок суду про початок перебігу позовної давності з ЗО червня 2007 року - з визначеної судом дати закінчення дії кредитного договору та відсутність підстав для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованих на час звернення до суду (05 березня 2012 року) платежів грунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Отже необхідно обчислювати початок строку позовної давності з 27 січня 2007 року, тобто з моменту невнесення першого внеску за кредитним договором. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника позивача про погашення заборгованості відповідачем, оскільки представник не довів, що ці дії були вчинені відповідачем самостійно і свідчать про визнання боргу, та, відповідно, є підставою зміни обчислення строку позовної давності. Крім того, нараховуючи розмір пені - 14 586 грн. 46 коп., суди не звернули уваги, що ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги і вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставлене майно тощо). Згідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed