Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.08.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір № 500398977, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 20700,00 грн. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500398977 від 02.08.2013 р. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, згідно якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами. Відповідно до Додатку №1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 39176,95 грн., з яких: 18248,45 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 15328,50 грн. заборгованість за процентами та комісією; 5600,00 грн. пеня, штраф, неустойка. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобовязань, не здійснив платежів ані позивачу, ані попереднім кредиторам. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 02.08.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір № 500398977, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 20700,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 11,99 % річних. За змістом п. 2.3 кредитного договору № 500398977 від 02.08.2013 р. дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій 05.08.2016 р. Пунктом 2.8 кредитного договору № 500398977 від 02.08.2013 р. визначено, що комісійна винагорода банку складає: за управління кредитом 1,73 % від суми кредиту. Позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі визначені договором та додатком № 1 до кредитного договору. Наслідки порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором врегульовані п. 4 кредитного договору № 500398977 від 02.08.2013 р., де передбачено сплату позивальником штрафу за порушення взятих на себе зобовязань. За змістом п. 2.6 кредитного договору № 500398977 від 02.08.2013 р., платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору та його невідємною частиною. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надавав, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 39176,95 грн., з яких: 18248,45 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 15328,50 грн. заборгованість за процентами та комісією; 5600,00 грн. штраф. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу, згідно якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, згідно якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача. Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобовязанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобовязанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до Додатку №1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 39176,95 грн., з яких: 18248,45 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 15328,50 грн. заборгованість за процентами та комісією; 5600,00 грн. пеня, штраф, неустойка. ТОВ «Дата [PERSON]» листом від 19.10.2016 р. повідомило позичальника [PERSON]В про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» повідомило листом від 24.10.2016 р. [PERSON] про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 500398977 від 02.08.2013 року у сумі 39176,95 грн. Проте, наразі в матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу таких повідомлень про заміну сторони (кредитора) у спірному зобовязанні. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням (частина друга статті 516 ЦК України). Оскільки [PERSON] не сплатив заборгованість по кредиту, процентам, комісії, штрафу, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не простував наданий позивачем розрахунок заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved