Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, згідно якого просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], а також стягнути з останнього аліменти на утримання їх двох дітей. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 листопада 2006 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу вони мають двох малолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через постійні сварки та суперечки. При цьому, протягом останніх років вона та відповідач намагались обговорювати сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та примирюватись, однак, нажаль, це не дало жодних результатів. Вже тривалий час вона з відповідачем не підтримує сімейно-шлюбних відносин, припинили вести спільне господарство та проживають окремо. Відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем вона не збирається, у зв'язку з чим просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Крім того, позивач зазначила, що оскільки діти проживають разом з нею, а відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає та добровільно виконувати свої батьківські обов'язки не бажає, позивач також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по одному прожитковому мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Під час розгляду справи в суді позивач в частині стягнення аліментів з відповідача зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. 00 коп, починаючи з травня 2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила позовні вимоги, з урахування їх зменшення, задовольнити. Відповідач в судовому засіданні щодо розірвання шлюбу з позивачем не заперечувала та пояснив, що дійсно протягом тривалого часу вони спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Також, відповідач погодився виплачувати на користь позивачки аліменти на утримання їхніх малолітніх дітей у розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно починаючи з травня 2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2006 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу мають двох малолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями Свідоцтв про народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] (а.с. 8, 9). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України (надалі - СК Укераїни) шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не знаходили взаєморозуміння по жодному питанню, які виникали в їхній сім'ї. Все це призвело до того, що подружжя тривалий час не підтримує сімейно-шлюбних відносин, окремо проживають та ведуть господарство, не спілкуються, тобто стали чужими людьми. Таким чином, суд вважає, що сім'я сторін існує лише формально. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому шлюб потрібно розірвати, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. При цьому, відповідно до положень ст. 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, як вже зазначалось, від шлюбу у позивача та відповідача є дві малолітні доньки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після того, як сторони перестали проживати однією сім'єю, діти проживають разом з матір'ю. Однак, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу регулярно не надає, а в добровільному порядку узгодити питання про матеріальне забезпечення дітей між сторонами не є можливим. Згідно ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим, згідно вимог ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та враховуючи те, що відповідачем позов визнано, визнання ним позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 01 травня 2014 року і до досягненням старшою дитиною повноліття, також підлягають задоволенню. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню. В порядку, визначеному ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на користь держави у сумі 243 грн. 60 коп. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 180-184 СК України та

Outcome: approved