Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідачів, в якому посилаючись на те, що з 02.10.01 р. у квартирі [ADDRESS], яка перебуває у комунальній власності Великочернігівської сільської ради, зареєстрований відповідач [PERSON], який в ній з жовтня 2005 року не проживає, а проживає за адресою: [ADDRESS], вказуючи, що на підставі рішення виконкому ради № 27 від 14.04.08 р. ця квартира як вільна була надана [PERSON], який на той час працював дільничним інспектором Станично-Луганського РВ УМВС, однак з 29.09.11 р., після звільнення з міліції, у даній квартирі постійно без поважних причин не проживає, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування вказаним житловим приміщенням. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій він позов підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за відсутності їхнього представника, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі до суду не з'явились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило, тому суд вважав можливим за письмової згоди позивача розглянути справу за відсутності відповідачів, за наявним у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Частинами першою та другою статті 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. На більш тривалий термін жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї у конкретних випадках, передбачених частиною третьою цієї статті. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Наведені норми закону свідчать про те, що наймач житлового приміщення може бути визнаний в судовому порядку таким, втратив право на користування ним, якщо він буде відсутній строки встановлені статтею 71 Житлового кодексу України. Матеріалами справи підтвержується, що квартира [ADDRESS] дійсно перебуває у комунальній власності Великочернігівської сільської ради. Також з матеріалів справи вбачається, що в цій квартирі з 02 жовтня 2001 року зареєстрований, а отже - має право проживання відповідач [PERSON], який з жовтня 2005 року постійно проживає в іншому житловому приміщенні - житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконкому Великочернігівської сільської ради № 14 від 14.01.14 р. та актом обстеження квартири від 09.01.14 р.. Після залишення квартири відповідачем [PERSON], вона рішенням виконкому № 27 від 14.04.08 р. була для проживання надана [PERSON]. Актом обстеження квартири від 06 січня 2014 року встановлено, що [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], у квартирі за адресою: [ADDRESS] проживав з 15.04.08 р.. Після звільнення із органів внутрішніх справ на пенсію, [PERSON] з 29.09.11 р. на території сільської ради не проживає, його місце проживання невідоме, квартира пустує та знаходиться у занедбанні. Наведене свідчить, що відповідачі, які мають право на користування вказаним приміщенням, понад шість місяців без поважних причин в неї не проживають, вибули в інше місце для проживання, тому, застосовуючи вказані вище норми закону до виниклих правовідносин, враховуючи, що відповідачі своїх заперечень проти позову не надали, суд вважає позов обґрунтованим, у зв'язку з чим його слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі задоволення позову з відповідачів на користь позивача також слід стягнути усі документально підтверджені судові витрати На підставі викладеного,

Outcome: approved