Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу, та відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 березня 2013 року між ним та [PERSON], був укладений договір про безпроцентну позику грошей в сумі 3000(три тисячі) грн. 00 коп. Згідно цього договору позивач передавав, а відповідач отримав зазначену суму грошей, які зобов'язався повернути впродовж трьох місяців, тобто до 03 червня 2013 року. Факт укладання договору про безпроцентну позику та передачу грошей в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., підтверджується розпискою, власноруч написаною відповідачем із зазначенням дати укладання договору позики та строку повернення позики. Після спливу встановленого договором трьохмісячного терміну, відповідач повернув позивачу тільки частину позики, а саме - 1000(одну тисячу) грн. 00 коп. За станом на день звернення до суду, тобто на 24 лютого 2014 року залишок боргу становить 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. На неодноразові усні вимоги позивача щодо повернення боргу, відповідач до тепер борг не повернув. У зв'язку з невиконанням умов договору позики, 24.01.2014 року позивачем була направлена відповідачу письмова претензія. На теперішній час відповідачем не сплачено залишок боргу у сумі 2000 грн. і ніякої відповіді на претензію не надано. За користування грошовими коштами, які несвоєчасно були повернуті, згідно із законодавством України, сплачується пеня відповідно до ст. 549 ЦК України. За період з 3 червня 2013 р. по 24 лютого 2014 року за несвоєчасно повернуту суму боргу 2000 грн. нараховується пеня в розмірі 0,04 % від несплаченої суми боргу за кожний день прострочення. В продовж 259 днів прострочення це становить 10,4%, тобто 208 грн. 00 коп. За період з 03 червня 2013 р. по 24 лютого 2014 року за несвоєчасно повернуту суму боргу 2000 грн. нараховується три проценти річних від простроченої суми боргу. В продовж 259 днів прострочення це становить 2,13 процента, - або 42 грн. 60 коп. від суми боргу. За станом на 24 лютого 2014 року, згідно діючого законодавства України, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу борг в сумі 2000 грн.; пеню в сумі 208 грн. 00 коп. та річні проценти в сумі 42 грн. 60 коп. і того загальну суму 2250 (дві тисячі двісті п'ятдесят) грн. 60 коп. Постійні хвилювання з приводу ухиляння [PERSON] від невиконання умов договору щодо повернення боргу, відчуття своєї безпорадності та приниження після кожного усного звернення до відповідача з приводу погашення позики, а також відчуття своєї провини перед сім'єю із-за непередбаченого зменшення сімейного бюджету - супроводжували позивача на протязі восьми місяців, завдавало фізичних та моральних страждань. Позивач просив суд визнати чинним договір на безпроцентну позику грошей в сумі 3 000(три тисячі)грн. 00 коп., укладений 03 березня 2013 року між позивачем та [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь позивача борг в сумі 2000 грн.; пеню в сумі 208 грн. 00 коп., та річні проценти в сумі 42 грн. 60 коп., і того загальну суму 2250 (дві тисячі двісті п'ятдесят) грн. 60 коп. Стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в сумі 2000 грн. Стягнути з [PERSON] судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. Позивач в судове засідання не з'явився надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомих суду причин , хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судової повістки. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ч.1 ст.224 ЦПК України - судом було ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором . Згідно розписки 03.03.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 3000 гривень, які зобов`язався повернути в строк до 03.06.2013 року(а.с5). Таким чином, судом встановлений факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів в розмірі 3000 грн., На підтвердження факту укладення договору позики позивачем представлена розписка. Суд вважає, що позовні вимоги про визнання чинним договору про безвідсоткову позику грошей в сумі 3000,00 грн., укладений 03.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] - не підлягають задоволенню, оскільки даний правочин не є оспорюваним і відповідає вимогам ст..ст.1046 та 1047 ЦК України. Наслідки порушення договору позичальником передбачені ст.1050 ЦК України, згідно з якою, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що сторонами був визначений строк повернення боргу - до 03.06.2013 року і відповідач прострочив виконання даного грошового зобов'язання, суд вважає, що позивачем обґрунтовано заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Позивач не виконав свій процесуальний обов'язок та не надав суду доказів на підтвердження того, що з вини відповідача йому заподіяна моральна шкода. З'ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди є необґрунтованими, не підтверджені документально та не доведені в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають. Таким чином, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, в частині стягнення основної суми боргу та збитків від інфляції та 3% річних встановленою в судовому засіданні, позовні вимоги визнані сторонами та підтверджені документально, і тому в цій частині підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial