Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань. Мотивує позов тим, що 08 жовтня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАДОР-ТРЕЙД» та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір суборенди № 31К/АР нежитлового приміщення № 57, загальною площею 31,7 кв. м., що розташоване на першому поверсі ТЦ за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 27/1. Приміщення передано в суборенду виключно для ведення роздрібної торгівельної діяльності TM «GalaxyAtelier» у Торговельному Центрі під назвою «Ювелірний Вернісаж». Позивач зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань згідно умов договору суборенди нежитлового приміщення № 31К/АР у останнього виникла заборгованість у розмірі 153 553,48 грн., яку просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою суду від 03.12.2018 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до канцелярії суду заяву, котрою позов підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без особистої участі сторони позивача. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, відзив на позовну заяву не надав, про причини неявки у судове засідання не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи і матеріали справи, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 жовтня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАДОР-ТРЕЙД» та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір суборенди № 31К/АР нежитлового приміщення № 57, загальною площею 31,7 кв. м., що розташоване на першому поверсі ТЦ за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 27/1. Приміщення передано в суборенду виключно для ведення роздрібної торгівельної діяльності TM «GalaxyAtelier» у Торговельному Центрі під назвою «Ювелірний Вернісаж». Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань згідно умов договору суборенди нежитлового приміщення № 31К/АР у останнього виникла заборгованість у розмірі 153 553,48 грн. На момент укладення Договору, Приміщення перебувало в оренді Позивача відповідно до Договору № 1/Р-К від 08.09.2015 р., укладеному між ТОВ «Рузана-Плюс» та позивачем. Факт належного виконання позивачем свого обовязку щодо передачі приміщення в суборенду відповідачу підтверджується підписаним з обох сторін Актом приймання-передачі приміщення від 03.12.2015 року. Згідно п. 6. 1. Розділу 6 «Експлуатаційні послуги» договору, передбачено: «Крім Базової суборендної плати суборендар сплачує орендарю плату за експлуатаційні послуги, що становлять пропорційну частку від усіх витрат на утримання площ загального користування і спільних площ Торгівельного центру. Плата за експлуатаційні послуги повинна нараховуватись окремо у відповідності до фактично понесених витрат». Пункт 6. 3. Договору: «Орендар проводить розрахунок Плати за експлуатаційні послуги на щомісячній основі протягом Строку суборенди». Наказом № 01/12 Г від 01 грудня 2015 року встановлена вартість експлуатаційні послуг в розмірі суми в гривнях, що еквівалентна 3 (трьом) доларам США за 1 кв. м. площі суборендованих приміщень. Згідно з п. 4 даного Наказу, визначено, що для цілей визначення вартості експлуатаційних послуг, курс долару США відносно гривні визначається згідно курсу продажу долара США, встановленого на міжбанківському валютному ринку України. Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до п. 5.1. договору за користування приміщення відповідач зобовязався щомісячно сплачувати суборендну плату в розмірі 1 109,50 доларів США в перші 12 місяців діяльності, 1\~164,97 доларів США наступні 12 місяців діяльності, починаючи з моменту підписання Акту прийому-передачі нежитлового приміщення в користування. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 181 Господарського кодексу України зазначається, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Відповідно до ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи, що між сторонами досягнуто згоди по основних істотних умовах та формі договору, в силу п. 2 ст. 180 ГК України договір вважається укладений, а відтак сторони зобовязані належним чином виконувати взяті на себе зобовязання, згідно умов вищевказаного договору. Судом встановлено, що на виконання умов даного договору позивачем кожного місяця надавалися відповідачу рахунки по суборендній платі, оплаті за комунальні послуги та акти виконаних робіт. Проте відповідач свої зобовязання за даним договором належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість по оплаті за оренду нежитлового приміщення та комунальних послуг. 04 січня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до Договору суборенди № 31К/АР від 08.10.2015 р., якою внесено зміни до п. 5.1. Договору. 31 травня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 2 до Договору суборенди № 31К/АР від 08.10.2015 р., відповідно до якої Орендар та Суборендар дійшли згоди про дострокове розірвання Договору з 30 червня 2016 року. Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 2, протягом 10 днів з дати закінчення договору суборендар зобов'язується сплатити всі платежі за договором, що залишились не сплаченими на дату підписання цієї Додаткової угоди та передати по акту приймання передачі об'єкт суборенди орендареві згідно договору. Відповідач звернувся з заявою від 31.05.2016 року на імя директора ТОВ «КАДОР- ТРЕЙД» з проханням відстрочити сплату заборгованості до 31.07.2017 року. Всупереч умовам договору та додаткової угоди № 2, а також викладеному у заяві Боржника від 31.05.2016 року, станом на 31.07.2017 року відповідачем не було сплачено заборгованість по суборендній платі, платі за експлуатаційні та комунальні послуги. У звязку з невиконанням умов договору позивачем на адресу відповідача направлено вимогу № 44/10-17 від 05.10.2017 р. про погашення заборгованості за Договором суборенди. Боржник звернувся з заявою від 10.10.2017 року на імя директора ТОВ «КАДОР- ТРЕЙД» з проханням продовжити строк погашення заборгованості у сумі 79 413 грн. 72 коп. до 31.12.2017 року. Він зазначає, що сума - 23 800 грн. буде погашена до 31 жовтня 2017 року, решта суми 55 613 грн. 72 коп. буде погашена до 31 грудня 2017 року. Незважаючи на неодноразові усні звернення ТОВ «КАДОР-ТРЕЙД» до відповідача щодо виконання вищенаведених зобовязань згідно умов договору, з його боку грошові зобовязання за договором не сплачені, також відхилені пропозиції щодо реструктуризації заборгованості. Згідно з зазначених договірних зобовязань у відповідача виникла заборгованість, яка складається з: - \~ \~ \~ \~боргу із суборендної плати за Приміщення складає: 63 145 грн. 70 коп.; - \~ \~ \~ \~боргу за експлуатаційні та комунальні послуги складає: 16 268 грн. 02 коп.; - \~ \~ \~ \~загальна сума заборгованості складає: 79 413 грн. 72 коп. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Аналогічна норма закону міститься також і уст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, відповідач повинен сплатити на користь позивача інфляційні за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У звязку з невиконанням та неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором, за час прострочення станом на 15 листопада 2018 року відповідач зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми боргу із суборендної плати в розмірі 5 050 (пять тисяч пятдесят) грн. 21 коп., та боргу з комунальних, експлуатаційних послуг у розмірі 1 291 (одна тисяча двісті девяносто одна) грн. 36 коп. Також, згідно чинного законодавства, за несвоєчасну оплату орендної плати відповідач сплачує позивачу за кожен день прострочення виконання зобовязання пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. 20.10.2015 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON], що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № [NUMBER] від 16.11.2018 року. Частиною 8 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Односторонні відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 04 грудня 2013 року (справа № 6-125цс13), однією із особливостей підстав припинення зобовязань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Згідно п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла у зв'язку з порушенням умов договору суборенди є обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Задовольняючи позовні вимоги, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 2303,31 грн. судового збору.

Outcome: approved