Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи тим, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка на території Успенської сільської ради, право власності на яку було посвідчено відповідним Державним актом. Однак у передбачений законом строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як мав скрутний матеріальний стан та не був обізнаний з порядком прийняття спадщини. Посилаючись на вказані обставини як на поважну причину пропуску зазначеного строку, просив визначити додатковий строк для вчинення вказаний дій. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що після смерті спадкодавці він тривалий час хворів, пережив декілька операцій і не мав фізичної змоги подати заяву про прийняття спадщини. Крім того, маючи заповіт та фактично розпоряджаючись спадковим майном вважав, що прийняв спадщину. Ці обставини також не дали йому своєчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. В наступне судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, свої вимоги підтримав. Представник відповідача Клепалівської сільської ради про розгляд справи повідомлений належними чином, в судове засідання не явися по невідомій причині, клопотання про відкладення судового засідання не надав. Суд визнав можливим справу розглянути без його участі за наявними доказами. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла бабуся позивача [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла, в тому числі, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,95 га, розташована на території Клепалівської сільської ради Буринського району Сумської області, право на яку було посвідчено за спадкодавцем Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.7,9). Спадкоємцем за заповітом після смерті останньої є позивач, оскільки спадкодавець 08.06.2005 року в Клепалівській сільській раді Буринського району Сумської області посвідчила на його користь заповіт, але заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк позивач не подав. (а.с.8) При цьому, яка вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] в органах нотаріату не заводилася, спадщина після її смерті залишилася не прийнятою і заперечень щодо переходу до позивача належного спадкодавцю майна та наявності спору щодо нього судом не встановлено. Стаття 1 ЦПК України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач пов'язаний зі спадкодавцем родинними зв'язками, усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб'єктом яких є позивач. Таким чином суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки останній доброчесно вважав, що отримавши після смерті спадкодавця правовстановлюючі документи на спадкове майно і фактично вступивши в управління та володіння ним, виконав належні дії щодо прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved