Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з липня 1995 року він був прийнятий на роботу на посаду телятника до КСП «Україна», що знаходиться на території Стрільниківської сільської ради Путивльського району Сумської області, а у листопаді 1995 року прийнятий в члени цього ж КСП. У 2000 році він звільнився з КСП, однак заяв про вихід з членів КСП «Україна» він не писав. Оскільки земельну частку (пай) із земель КСП «Україна» він не отримав, у зв`язку з тим, що його помилково не було включено до списку громадян , яким погоджувалась видача державних актів на земельні паї по Стрільниківській сільській раді, у 2017 році він випадково дізнався про право отримати земельну частку (пай) не залежно від трудової участі на момент розпаювання, позивач просить поновити пропущений строк на звернення до суду, визнавши причини пропуску строку поважними, а також визнати за ним право власності на земельну частку (пай), розміром 3,50 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності КСП «Україна» із земель сільськогосподарського призначення резервного фонду Стрільниківської сільської ради Путивльського району Сумської області. Представник відповідача путивльської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином (а.с.62,71,75,80). Представник відповідача Стрільниківської сільської ради Путивльського району Сумської області подав письмову заяву, в якій позов визнав в повному обсязі (а.с.66). Суд, заслухавши позивача та його представника, які позов підтримали, представника відповідача Стрільниківської сільської ради Путивльського району Сумської області, який позов визнав в повному обсязі, однак зазначив про відсутність земель резервного фонду на території сільської ради, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає зважаючи на таке. Судом встановлено, що 11 липня 1995 року [PERSON] був прийнятий на посаду телятника в КСП «Україна», а 15 січня 2000 року звільнений на підставі ст.38 КЗпП України по власному бажанню (а.с.6-7). На заяву [PERSON] від 7 грудня 2017 року архівний відділ Сумської області надав архівний витяг з протоколу правління КСП «Україна» №9 від 20 листопада 1995 року, згідно з яким вирішили прийняти [PERSON] в члени КСП «Україна» на роботу в якості з випробувальним строком, а також надати землю із земель запасу (а.с.8,9). Відповідно до копії Державного акта на право колективної власності на землю серії СМ №00019 на підставі рішення Стрільниківської сільської Ради народних депутатів від 7 лютого 1995 року передано КСП «Україна»2273,3 га земель сільськогосподарського призначення (а.с.88-91). Згідно з протоколом №3 загальних зборів членів КСП «Україна» від 26 березня 2000 року розпочато ліквідацію КСП «Україна» з передачею майна єдиним комплексом СПП «Стрілецьке», проведення якої покладено на ліквідаційну комісію, яку зобов`язано провести всі необхідні дії до 16 жовтня 2000 року (а.с.82-83). На заяву [PERSON] від 7 грудня 2017 року Архівним відділом Сумської області біло надано копію розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації №142 від 26 квітня 2004 року «Про затвердження технічної документаціх із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам - власникам земельних часток (паїв) на території Стрільниківської сільської ради (КСП «Україна») та видачі державних актів громадянам» та копію списку громадян, яким погоджується видача державних актів на земельні паї по Стрільниківській сільській раді (КСП «Україна»), серед яких відсутній [PERSON] , позивач у справі (а.с.10,11,12-15). Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №К-16613-37921-18 від 19 січня 2018 року [PERSON] повідомлено про неможливість надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Стрільниківської сільської ради Путивльського району Сумської області у зв`язку з за резервуванням земель для створення ландшафтного регіонального парку «Сеймський» (а.с.16). Згідно з архівною довідкою Архівного відділу Сумської області №40 від 2 лютого 2018 року [PERSON] повідомлено про відсутність відомостей про розпаювання землі в протоколах правлінь та протоколах уповноважених членів КСП, СЗАПТ «Україна» с.Стрільники Путивльського району за 1995-2000 роки (а.с.17). На заяву [PERSON] від 16 лютого 2018 року Архівним відділом Сумської області біло надано копію розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації №238-р 4 червня 1996 року, яким затверджено розмір земельної частки (паю) по КСП Україна - 5,03 в умовних кадастрових гектарах (а.с.18-19). Крім того, відповідно до листа Стрільниківської сільської рада Путивльського району Сумської області №02-22/135 від 26 лютого 2018 року на території сільської ради знаходиться 227,7400 га земель запасу та резерву державної власності. Середній розмір земельної частки (паю), яка надавалась при розпаюванні становить 3,5000 га (а.с.20). Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку (абз.7 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Зазначені правовідносини врегульовані Указом Президента України від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» із п.2 якого слідує, що місцеві Ради передають у колективну власність землі сільськогосподарським підприємствам, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність. Відповідно до зазначеного Указу кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства має право безперешкодно вийти з нього та одержати безкоштовно у приватну власність свою частку землі (пай) у натурі (на місцевості), що засвідчується державним актом на право приватної власності на землю. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Із зазначеного нормативного акта слідує, що право на земельну частку виникає у члена сільськогосподарського підприємства (в тому числі акціонерного товариства) з моменту одержання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю. Із ч.1 ст. 25 ЗК України слідує, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Відповідно до ч.5 ст.25 ЗК України особи, зазначені у ч. 1 ст. 25 ЗК України, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.9, 10 ст.25 ЗК України органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначення. Пункт 2 Указу «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» містив положення про те, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, цим положенням Указу були закріплені дві обов`язкові умови, які давали право особі претендувати на отримання земельної частки (паю), а саме: включення до списку членів господарства, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю; та перебування у членах господарства на момент проведення у господарстві паювання земель. Відповідно по п.24 Постанови пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. З огляду на те, що позивач був прийнятий у члени КСП вже після передачі земельної ділянки у колективну власність, а тому цілком обґрунтовано не був включений до списку, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed