Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що згідно виконавчого листа № 2-424 від 26.10.1998, виданого Миронівським районним судом Київської області, він сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян. Миронівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції надав довідку-розрахунок від 12 квітня 2018 року № 5081 про те, що загальна сума боргу за аліментами станом на 26 жовтня 2015 року становить 19601,18 гривень. У 2007 році в рахунок заборгованості по аліментах він передав [PERSON] житловий будинок по вулиці Захарченка, 22 в селі Маслівка Миронівського району Київської області, який належав йому на праві власності, для оформлення прав власності на дітей [PERSON] та [PERSON]. По мірі можливості продовжував сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дочок [PERSON] та [PERSON]. Заборгованість по сплаті аліментів утворилась у звязку з тим, що він має хворобу серця, перебуває на диспансерному обліку у лікаря терапевта з 1990 року, протягом останніх восьми років за станом здоровя не працює. У квітні 2006 року відповідач спричинила йому тілесні ушкодження середньої тяжкості, в результаті яких він має обмежені функціональні можливості лівої руки. Тривалий час він фактично перебуває на утриманні своєї дружини [PERSON], яка працює акушеркою в Миронівській ЦРЛ. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Також йому доводиться опікуватись хворою матірю [PERSON], [INFO], яка є пенсіонеркою, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-терапевта. На даний час вона самостійно не пересувається, перебуває у безпорадному стані та потребує постійного стороннього догляду, який він забезпечує. Наведені обставини позивач вважає такими, що мають істотне значення для вирішення судом питання про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах. Просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в сумі 19601,18 грн. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 02 липня 2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 14 серпня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідач відзиву на позов не подала. В судовому\~засіданні позивач\~заявлені вимоги\~підтримав повністю, надав пояснення аналогічні, які викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Окрім цього у додаткових поясненнях він зазначив, що не працює, коштів на відшкодування заборгованості за аліментами не має. Відповідач в судове засідання не зявилася, в поданій до суду заяві просить розгляд справи проводити в її відсутності. Суд, заслухавши позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. На виконання рішення Миронівського районного суду Київської області від 26 жовтня 1998 року 24 січня 2000 року Миронівським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 2-424/1998, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян. Згідно з даними довідки-розрахунку заборгованості за аліментами, виданої Миронівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 12 квітня 2018 року за № 5081, виконавчий лист перебуває на виконанні у вказаному відділі державної виконавчої служби, платник аліментів має заборгованість за аліментами. Станом на 26 жовтня 2015 року, коли сплив строк виконання, розмір заборгованості склав 19601 грн. 18 коп. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Відповідно до положень статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до частини 4 статті 273\~ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Статтею 197\~СК України передбачено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості по аліментах. За позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно з розясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.\~197\~СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у звязку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Судом обєктивно встановлено що позивач має хворобу серця, перебуває на диспансерному обліку у лікаря терапевта з 1990 року. Такі обставини підтверджені епікризом № 5132 Миронівської ЦРЛ, довідкою КЗ «Миронівський районний центр ПМСД» від 10 травня 2018 року. Вироком Миронівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2006 року відповідача [PERSON] було засуджено за нанесення позивачу [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості, в результаті яких позивач має обмежені функціональні можливості лівої руки. Після отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості позивачу лікарем нейрохірургом було рекомендоване оперативне лікування, яке не проведено у звязку з відсутністю коштів, ліва рука позивача з 2006 року залишається функціонально обмеженою. Вказані обставини підтверджується вироком Миронівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2006 року, консультативними заключеннями Київської обласної лікарні від 02 червня 2006 року та 15 серпня 2006 року. На утриманні позивача перебуває хвора матір [PERSON], [INFO], пенсіонерка, яка перебуває на диспансерному обліку у лікаря-терапевта, самостійно не пересувається, перебуває у безпорадному стані та потребує постійного стороннього догляду. Такі обставини підтверджені даними довідки № 179 від 08 травня 2018 року, виданої Миронівською ЦРЛ. Судом встановлено, що позивач добросовісно щомісячно сплачував аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі, який дозволяв його дохід, заборгованість по сплаті аліментів виникла у звязку з обставинами, наведеними позивачем. Дані обставини є суттєвими і такими, що вказують на ті обставини, що заборгованість за аліментами виникла у звязку з обставинами, що мають істотне значення. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені. Заявлені позивачем вимоги суд вважає доведеними, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на ті обставини, що відповідач допустив заборгованість за аліментами не з своєї вини, зазначені позивачем обставини є тими обставинами, які мають істотне значення в контексті частини 2 статті 197 СК України, отже, є достатніми підставами для прийняття рішення про часткове звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами. Суд також вбачає достатність підстав для задоволення вимоги щодо частково звільнення від сплати заборгованості по аліментам з огляду на положення\~статті 5 ЦПК України, за якою здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Часткове звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами не суперечить закону в даному випадку та є таким, що покликане захистити порушене право позивача. На підставі\~викладеного, ст.ст. 180, 182, 197 СК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: partial