Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і в обґрунтуванні позовних вимог пояснив, що 25 жовтня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № 1725. За попередньою домовленістю між сторонам, відповідач зобовязався продати трактора марки Беларус-892 за 75000 гривень, а позивач в свою чергу зобовязався сплатити авансовий рахунок на суму 50500 гривень, після сплати якого трактор мав бути переданий останньому через три дні в місті Канів. Як вказує позивач, після даного узгодження, відповідач надав йому платіжні реквізити для сплати авансу в розмірі 50500 грн., а він в той же день сплатив вказану суму, та надав копію квитанції відповідачу, після цього був підписаний вищевказаний договір. На третій день до позивача зателефонував представник відповідача та сказав, що на обумовлену дату трактора не буде оскільки є певні труднощі. Після чого представник відповідача повідомив позивачу, що з ним додатково звяжуться, але жодного телефонного дзвінка з того моменту не було, а представник відповідача більше не виходив на звязок з позивачем, не дивлячись, що позивач сам намагався це зробити. Позивач вказує, що вивчивши більш детально підписану угоду він дізнався, що реальна вартість трактора складає 505000 гривень, замість обумовлених 75000 гривень. Розуміючи той факт, що трактор не буде переданий йому в обумовлені строки, позивач звернувся до ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» із заявою про розірвання угоди та повернення раніше сплачених 50500 гривень, після чого відповідач на звязок не виходив та кошти позивачу не повернув. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що договір суперечить положенням законів, а саме Закону України «Про фінансовий лізинг» та Закону України «Про захист прав споживачів», вимогам цивільного кодексу України, а тому як наслідок даний договір має бути визнаний недійсним, а кошти сплачені в рахунок авансу, повернуті позивачу. Тому позивач звернувся до суду з проханням визнати недійсним договір фінансового лізингу № 1725 від 25 жовтня 2016 року, укладений між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф», стягнути з відповідача 50500 гривень комісії; 505 гривень комісії за оплату комісії; 1102,40 гривень судового збору та 5000 гривень повязаних за оплату правової допомоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений належним чином. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що 25 жовтня 2016 року сторони уклали договір фінансового лізингу з № 1725. Відповідно до умов договору відповідач бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу (трактор МТЗ Беларус 892), у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу /позивачеві/ на строк та на умовах, передбачених договором. Предмет лізингу є власністю лізингодавця та придбається ним на своє імя за договором купівлі-продажу у продавця автомобіля. Відповідно п. 1.7 договору, предмет лізингу передається лізингоодержувачу у строк не більше 30 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок лізингодавця авансового платежу. Згідно договору, предметом лізингу визначено: марка/ модель Беларус 892, об'єм/тип двигуна 4,75 диз., тип КПП мех., привід 4х4, в додатку до договору вказана вартість предмета 505000 грн.. Таке визначення предмету лізингу не відповідає поняттю індивідуально визначеної речі (рік випуску, колір, обєм двигуна, індивідуальних технічних характеристик, індивідуальної комплектації тощо), не містить вимог щодо якості предмету лізингу відповідно до ДСТУ, класифікаторів технічних умов, тощо. Як вбачається із наведеного, у спірному договорі відсутня обовязкова умова щодо індивідуальної визначеності предмета лізингу, прямо передбачена законодавством про фінансовий лізинг, що є порушенням ст. 203 ЦК України. Також у порушення вимог ст. 628, 799 ЦК України спірний договір нотаріально не посвідчений. Спірний договір був укладений сторонами за відсутності у відповідача ліцензії на надання послуги в сфері ринків фінансових послуг відповідно до умов Закону України «Про фінансовий лізинг» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Перелічені обставини свідчать про недодержання сторонами при укладенні спірного договору правил ст. 203 ЦК України щодо відповідності правочину актам цивільного законодавства, що тягне за собою недійсність правочину, як те передбачено ст.215 ЦК України. На виконання договору позивач сплатив на користь відповідача 50500 гривень комісії за організацію угоди, та 505 грн. комісії за її сплату, які за умови недійсності правочину в\~ порядку ст. 216 ЦК України мають бути повернуті позивачу. А задоволення позову у відповідності із ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті документально підтверджених судових витрат - 1102,40 грн. судового збору на 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved