Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача в розмірі 19160,54 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 23.03.2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 31.10.2013 року становить 19160,54 грн., тому просить позов задоволити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 19160,54 грн., а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується оголошенням в газеті «Високий Замок» 11 лютого 2014 року. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення справи не заявляла, що дає підстави відповідно до ст.169 ЦПК України справу розглядати у її відсутності на підставі наявних у ній доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, а тому, суд приходить до переконання про можливість, відповідно до ст. 224 ЦПК України постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги, належить частково задоволити з наступних підстав. Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що згідно договору від 23.03.2006 року № б/н, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 19160,54 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських порслуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, про, що свідчить підпис відповідачки у заяві, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону прпо припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач належним чином зобов'язання за даним договором не виконав, що призвело до утворення заборгованості відповідача перед банком. Розрахунком заборгованості по вказаному договору станом на 31.10.2013 року встановлено, що загальна сума заборгованості відповідача становить 19160,54 грн. та складається із: - заборгованість за кредитом - 3984,40 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 13787,54 грн., - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 888,60 грн. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач порушив умови договору, зобов'язання перед банком належним чином не виконав. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором. У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. Штраф (фіксована частина) і штраф (процентна скоадова) відносяться до одного виду юридичної відповідальності. Отже, договором передбачено подвійну відповідальність позичальника за порушення строків погашення кредиту та сплати відсотків, що суперечить Конституції України. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача слід стягнути заборгованість в розмірі 18660,54 грн., а саме 3984,40 грн. - заборгованості за кредитом, 13787,54 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 888,60 грн. - штраф (процентна складова). У зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial