overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позов обґрунтовує наступним. Він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. В зазначеному будинку зареєстровані також відповідачі, які є членами сім'ї колишнього власника будинку. Відповідачі не проживають в житловому будинку, знятись з реєстрації в добровільному порядку відповідачі не збираються. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомили, заперечення проти позову не надали. Представник третьої особи в судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином про дату час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, заперечення проти позову не надав. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З 04.07.2016 року позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.07.2016 року реєстровий №1132, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.07.2016 №62645472. Відповідачі зареєстрували своє місце проживання за адресою: [ADDRESS], на протязі 1998-2008 років, в житловому будинку не проживають останні вісім років, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання, довідкою про склад сім'ї №26. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Суд встановив, що відповідачі не є членами сім'ї власника житла, а є членами сім'ї колишнього власника, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим будинком для захисту прав позивача на вільне користування та розпоряджання своїм майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на об'єкт нерухомості - квартиру [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що рішенням правління КСП «Пам'ять Леніна» позивачеві надана у користування спірна квартира, у якій позивач мешкає і на цей час. У 1993 році позивач повністю виплатила КПС «Пам'ять Леніна» вартість спірної квартири, тобто здійснила її викуп, проте у неї немає правовстановлюючого документу, без якого вона не може здійснити реєстрацію права власності на квартиру. У судовому засіданні представники позивача наполягали на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у позовній заяві. Балаклавська районна державна адміністрація міста Севастополя надала письмові заперечення щодо позову, мотивуючи його необґрунтованістю, та просила розглянути справу без участі свого представника, Севастопольська міська Рада та КСП «Пам'ять Леніна» надали заяву про розгляд справи за відсутності своїх представників, прийняття рішення покладають на розсуд суду. Наявні матеріали справи про права і взаємостосунки сторін суд визнає достатніми, щоб розглянути справу без участі сторін, що не прибули. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши надані докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 цього Кодексу. Як вбачається з картки прописки, позивач з 11 березня 1984 року проживає в квартирі [ADDRESS], працює в КСП «Пам'ять Леніна»; згідно довідок голови КСП «Пам'ять Леніна» від 08.06.2010 та від 19.12.2013 року з позивача утримано в рахунок погашення вартості спірної квартири 40000руб., що також підтверджується наданими суду квитанціями. Відповідно до ст.328, 392 ЦК України, на які посилається позивач, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно повідомлення Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації об'єктів нерухомого майна» Севастопольської міської Ради від 24.01.2014 року №216, право власності на спірну квартиру зареєстроване за КСП «Пам'ять Леніна». Таким чином у суду немає підстав для визнання права власності за позивачем на спірну квартиру в контексті заявлених вимог, оскільки позивач висуває вимоги до неналежного відповідача, Балаклавської районної державної адміністрації міста Севастополя, тоді як спірна квартира перебуває у власності КСП «Пам'ять Леніна», а позивач не заявляв клопотань про заміну неналежного відповідача на належного. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати незаконним наказ відповідача від 22.07.2016 №174/АГ «Про конфлікт інтересів». Позов обґрунтовує наступним. З 23.04.2002 року позивач працює в Укрзалізниці начальником дистанції структурного підрозділу «Мелітопольська дистанція колії» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», на підставі наказу № НОК-176/ОС від 23.04.2002 року. На даному підприємстві також працює його дружина [PERSON] на посаді інженера з охорони праці 1 категорії. Згідно з посадовою інструкцією позивача, його дружина йому не підпорядковується. Відповідно до посадової інструкції [PERSON], вона безпосередньо підпорядковується головному інженеру відокремленого структурного підрозділу «Мелітопольська дистанція колії» і прямо не підпорядкована позивачу начальнику Мелітопольської дистанція колії. 22.07.2016 року заступник начальника структурного підрозділу «Мелітопольська дистанція колії» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] видав наказ №174/АГ «Про конфлікт інтересів» на підставі наданого рапорту голови постійно діючої комісії з профілактики правопорушень та запобігання корупції на структурному підрозділі «Мелітопольська дистанція колії» та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у 3 місяці. В обґрунтуванні своїх доводів, позивач зазначає, що 17.04.2015 помер батько [PERSON], після його смерті відрилась спадщина у вигляді двохкімнатної квартири № 9,10 по Автострадної набережної, 11 в м. Харкові. Позивач є єдиним спадкоємцем, оскільки з матірю шлюб розірвано, інших дітей у померлого не має. На момент смерті батька позивач разом з останнім не проживала, оскілки проживала на території РФ. Заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк позивач не подала із поважних причин, оскільки мешкала за межами України та на час смерті батька перебувала у стані вагітності. 11.02.2016 позивач,перебуваючи у м. Харкові звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак було відмовлено внаслідок пропуску строку для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача підтримав викладені обставини та вимоги позову, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутністю не надав. Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що позивач є рідною донькою [PERSON]. 17.04.2015 [PERSON] помер. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про народження , свідоцтва про укладання шлюбу, довідки РАГС, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с. 9, 11, 12, 46,47). Відповідно до ст.. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. 11.02.2016 [PERSON] звернулась із заявою до 3-ї ХДНК про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено судом і вбачається із матеріалів справи, позивач на час смерті батька проживала за межами України, перебувала у стані вагітності, в подальшому народила дитину. Такі обставини підтверджено відомостями закордонного паспорту про дозвіл на тимчасове проживання у Росії, свідоцтва про народження дитини 16.08.2015, свідоцтва про укладання шлюбу (а.с.5-7,10-13). Таким чином, на підставі викладеного та досліджених доказів, суд надійшов до висновку, що причини, на які посилається позивач щодо пропущення строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] є поважними, повязані з обєктивними обставинами, тому у суду є підстави для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини строком в три місяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить виключити запис про нього як батька з актового запису про народження [PERSON], [INFO], який складено Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 17 січня 2017 року за № 147. При цьому, позивач надав звіт по тесту на батьківство, згідно висновку якого біологічне батьківство у відношенні дитини виключається. Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу слухати ха його відсутності. Відповідачка подала до суду заяву, в якій позов визнала. Просить справу слухати за її відсутності. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоч належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. При таких обставинах, суд вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав, постановляє рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.136 Сімейного кодексу України, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 19 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 19 травня 2012 року. Згідно актового запису № 147 у Книзі записів актів цивільного стану про народження Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 09 листопада 2016 року, посвідчено батьківство сторін по справі відносно [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно висновку Звіту по тесту на батьківство ID19251, номер справи R25643 від 20.11.2016 року, проведеного між гаданим батьком [PERSON] та дитиною [PERSON], результати тесту ДНК показали, що передбачуваний батько виключається як біологічний батько дитини (а.с.7). Відповідно до ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить зобов'язати громадянина [PERSON] перенести поворотний стовп огорожі па місце забитого в землю металевого прутка та саму огорожу землеволодіння по вул. Червона, 24, м. Токмак, згідно схеми розробленої інженером землевпорядником ФОП [PERSON] Позов обґрунтовує наступним. До виконавчого комітету Токмацької міської ради надійшла заява від 18.05.2015 року від громадянки [PERSON], яка мешкає за адресою м. Токмак, вул. Червона, 26, яка скаржилася на те, що її сусід громадянин [PERSON], який мешкає за адресою м. Токмак, вул. Червона, 24, своїми діями зі встановлення паркану між земельними ділянками розташованих по вул. Червона, 26 та вул. Червона, 24 захопив частину її земельної ділянки орієнтованою площею 11 кв. м. На численні звернення до сусіда з приводу того, що він порушив межу, сусід не звертав уваги, вказував на те, що він встановив паркан на його попереднє місце, туди, де він стояв раніше. Рішенням Токмацької міської ради від 19.05.2011 № 15 затверджено склад комісії з розгляду земельних спорів. Заяву [PERSON] було винесено на розгляд вищезазначеної комісії. Як передбачено ч.1 ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. В ході роботи комісії була встановлена невідповідність меж між земельними ділянками по вул. Червона, 24 та вул. Червона, 26 за результатами проведеного комплексу топографо-геодезичних заходів проведених ПП «[PERSON] СОЮЗ» та проведених робіт інженером землевпорядником ФОП [PERSON] Неспівпадання меж земельних ділянок відбулося в сторону зменшення площі земельної ділянки по вул. Червона, 26. Площа неспівпадання склала 0,0006 га. Оскільки власником зведеного паркану є [PERSON] відповідно на нього покладається обов'язок щодо відновлення межових знаків у вигляді паркану.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати укладений з відповідачем шлюб. Вимоги мотивовані тим, що спільне життя не склалось, родина розпалась, примирення неможливо. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, які проживають з матір'ю, спору про місце проживання дітей немає. Позивач надала заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у позовній заяві наполягає. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 цього Кодексу. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.08.2011 року Орлинівською сільською радою Балаклавського району м. Севастополя, актовий запис №13, від шлюбу мають дітей, [PERSON], яка народилась [INFO] та [PERSON], яка народилась [INFO], які проживають з матір'ю. Відповідач не заперечує, що з позивачем припинені шлюбні відносини, сім`я існує лише формально. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, а відповідно до ч.2 ст.112 того ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача з огляду чого позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243грн. 60коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати укладений з відповідачем шлюб. Вимоги мотивовані тим, що спільне життя не склалось, родина розпалась, примирення неможливо. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, яка проживає з матір'ю, спору про місце проживання дитини немає. Позивач надала заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у позовній заяві наполягає, а відповідач, згідно письмової заяви, позов визнає. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши докази слід прийти до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 цього Кодексу. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 червня 1993 року Центральним відділом запису актів громадянського стану міста Миколаєва, актовий запис №173, від шлюбу мають дитину, [PERSON], який народився [INFO], який проживає з матір'ю. Як вбачається зі змісту позовної заяви між сторонами припинені шлюбні відносини, сім`я існує лише формально. Згідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, а відповідно до ч.2 ст.112 того ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача з огляду чого позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243грн. 60коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що протягом останніх двох років спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з розбіжністю життєвих інтересів, відмінністю характерів. Шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO]. Подальше спільне проживання з відповідачем вважає неможливим, збереження шлюбу недоречним. Майнових спорів подружжя не має. Шлюб розривають вперше. 23.04.2014 р. від позивача надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та уточнила, щодо залишення прізвища після розірвання шлюбу « [PERSON]» Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву від 23.04.2014 р., в якій проти позову не заперечує, просить розглянути справу у його відсутність. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22.10.2005 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1527, під час державної реєстрації шлюбу позивачка прізвище змінила з «[PERSON]» на «[PERSON]» (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям були припинені два роки тому, спільне господарство не ведеться, родина остаточно розпалась. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сім'ї неможливим. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що шлюб з відповідачем було укладено 24.01.2009р. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] [INFO].н., який проживають з нею та за домовленістю з відповідачем і у подальшому залишится проживати з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з виникнувшими непорозуміннями та конфліктами у 2014р. у результаті яких вона була вимушена піти з дітьми проживати до своїх батьків, де мешкає і до цього часу. Спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинені. Що стосується питання щодо поділу майна то в разі його виникненням будуть вирішені з відповідачем в подальшому. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися. В матеріалах справи є заява позивача та відповідача про розгляд позовної заяви про розірвання шлюбу за їх відсутність та в яких вони просять суд розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24.01.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між подружжям були припинені, спільне господарство не ведеться, родина остаточно розпалась. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сім'ї неможливим. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved