Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 25.08.2015 в розмірі 8113 грн. та понесених судових витрат. Обгрунтовує позов тим, що 25.08.2015 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 11522,14 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Оскільки разом з [PERSON] проживала відповідач за однією адресою, тому вона як спадкоємець мала право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з [INFO] по [INFO]. 28.01.2019 позивач направив претензію кредитора до Шостої Львівської державної нотаріальної контори. 01.06.2017 позивач отримав відповідь Шостої Львівської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк». Тому 03.10.2019 до відповідача як спадкоємця направлено лист-претензію, згідно якого позивачем пред`явлено вимогу. Однак відповідач не вчинив жодних дій, станом на дату смерті [PERSON] заборгованість за кредитом становить 8113 грн., тому просить позов задоволити та стягнути вказану заборгованість з відповідача як спадкоємиці. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.08.2015 між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким банк надав йому кредит у розмірі 11522,14 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.03.2017 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 25.08.2015, заборгованість [PERSON] перед банком становить 8113 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 7740,87 грн. та заборгованості за відсотками 372,13 грн. З відповіді Шостої Львівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 07.02.2019 вбачається, що стосовно померлого [PERSON] , який помер [INFO] , в Шостій Львівській нотаріальній конторі 06.06.2018 зареєстрована спадкова справа № 243/2018. Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.608 Цивільного кодексу України , зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1282 Цивільного кодексу України , спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Виходячи із зазначеної норми встановленню та доведенню у такому спорі підлягають обставини щодо спадкоємництва відповідачів після смерті позичальника, наявності спадкового майна та прийняття спадкоємцями спадщини. Позивач як на підставу заявлених вимог покликається на те, що відповідач є спадкоємицею позичальника [PERSON] , оскільки така постійно проживала разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника [PERSON] , серія [NUMBER] та відповідача [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини. За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. З копії спадкової справи вбачається, що спадкоємці після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не звертались. Отже, відповідач заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавала. В порушення вимог ст. 81 ЦПК України стороною позивача не представлено належних і допустимих доказів, що відповідач у справі є спадкоємцем після смерті [PERSON] , який б прийняла спадщину, чи вчинила будь-які дії для цього. Судом не може братись до уваги як доказ прийняття спадщини відповідачем після смерті [PERSON] лише реєстрація місця проживання відповідача за однією адресою з померлим на час смерті. Враховуючи наведене вище, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено факт прийняття спадщини відповідачем після смерті боржника [PERSON] , не доведено, що відповідач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті останнього. Сам лише факт постійного проживання із померлим не може свідчити про ступінь споріднення з відповідачем, відповідну чергу спадкоємництва. Крім того, позивачем недоведено наявність спадкового майна після смерті [PERSON] , а відтак, можливість визначення розміру частки відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача боргу за кредитним договором від 25.08.2015. З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, що становить 8113 грн. є недоведеними та не підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 526, 608, 1218, 1281, 1282 ЦК України та

Outcome: dismissed