Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог в заяві вказав, що зареєстрував шлюб з відповідачкою 29.08.1998 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені близько трьох років із цього часу вони проживають окремо. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, оскільки спільне життя з нею не склалося у зв'язку із різними поглядами на життя, а звідси постійне нерозуміння один одного, щоденні сварки, що фактично призвели до розпаду сім`ї. Наміру на примирення немає, на поновлення шлюбних відносин позивач не згоден, так як це суперечить його інтересам. Спору про розподіл спільного сумісного майна немає. Дитина проживає разом із відповідачкою, позивач приймає участь в утриманні та вихованні своєї дитини. За таких обставин вважає подальше збереження шлюбних відносин та сім`ї неможливим. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити його вимоги. Відповідачка до суду не з'явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та визнання позову. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 29.08.1998 року уклали шлюб, серія [NUMBER], актовий запис №55; - згідно свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, на примирення не згодні, проживають окремо, тобто шлюб існує формально. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище.

Outcome: approved