Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вимогами до казенного підприємства «Кіровгеологія» про стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних, компенсацію втрати частини доходів, витрати за юридичні послуги, посилаючись на те, що на виконання рішення Печерського районного суду м. Києві від 19.06.2013 у цивільній справі №757/7945/13-ц, зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2013, відповідач не повністю розрахувався за даним грошовим зобов?язанням, тому, посилаючись на положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, просив задовольнити позов. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача казенного підприємства «Кіровгеологія» заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. В подальшому не з'явилась, про причини неявки не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки заперечень проти такого порядку розгляду справи не надійшло. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Встановлено, що позивач [PERSON] працював в казенному підприємстві «Кіровгеологія» на посаді головного метролога-начальника центральної геолого-пошукової експедиції; звільнений 21.03.2013 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Встановлено що 25.09.2013 на підставі рішень Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2013 та Апеляційного суду м. Києва від 12.09.2013 у справі за позовом [PERSON] до казенного підприємства «Кіровгеологія» про стягнення коштів було видано виконавчий лист про стягнення з казенного підприємства «Кіровгеологія» на користь [PERSON] 62459,88 грн. заробітної плати за період з вересня 2012 р. до 21.03.2013, 211,14 грн. за перерахунком заробітної плати на попередній, не зменшений з 01.01.2012 місячний посадовий оклад, за період з 01.01.2012 до 25.02.2012, 4321,98 грн., що дорівнює 30% посадового окладу за період з 10.12.2012 до 27.02.2013, 14776,00 грн. грошового винагородження за нагородження Почесною грамотою Центрального комітету профспілки працівників геології, геодезії та картографії України, що дорівнює сумі двох посадових окладів, 135,49 грн. перевитрат на господарські витрати за «Звітом використання коштів, виданих на відрядження або під звіт» №ЦЕ-0000008 від 04.03.2013, 6627,88 грн. заробітної плати, недоотриманої внаслідок недотримання відповідачем в період з 01.04.2012 до 21.03.2013 норм та гарантій, встановлених Галузевою угодою між Державною службою геології та надр України і Центральним комітетом профспілки працівників геології, геодезії та картографії України на 2011-2013 рр., зареєстрованою Міністерством соціальної політики України 19.09.2011 за №49, та Колективним договором казенного підприємства «Кіровгеологія», прийнятим конференцією трудового колективу 24.04.2012, зареєстрованим Управлінням праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві держадміністрації 18.06.2012 за №225, 2000,00 грн. моральної шкоди, 5505,60 грн. витрат за юридичні послуги. Позивач [PERSON], звертаючись із вимогами до відповідача про стягнення боргу за прострочення виконання грошового зобов'язання, свої вимоги обґрунтовує ст.625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, тобто встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Між тим, відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України, Законами України «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМ України №1078 від 17.07.2003, Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою КМ України №1427 від 20.12.1997. Суд, враховуючи викладене, що на підставі судового рішення не виникають зобов'язальні правовідносини, тому відсутні правові підстави для стягнення на користь [PERSON] грошових коштів у порядку ст. 625 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed