Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом та просив суд встановити факт, що заповіт, посвідчений 17.04.2001 виконкомом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за №21, складено [PERSON] на ім'я [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]). Визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) у порядку спадкування за заповітом після померлої 24.11.2008 [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 71,4 кв.м., (літера А), прибудова (літери а), навіс (літера Б), л. кухню (літера В), сараї (літери Г, Д, Е), погріб з шийкою (літера Ж), вбиральню (літера К), колодязь (літера К), огорожу (№1-2), замощення - 1, які розташовані за адресою: вул. Центральна, будинок 25, с. Долинське, Дніпровського району Дніпропетровської області. Визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) у порядку спадкування за заповітом після померлої 24.11.2008 [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,2072 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1221482000:04:001:0023, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Долинське, вул. Центральна, 25. Визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) у порядку спадкування за заповітом після померлої 24.11.2008 [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1221482000:04:001:0024, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Долинське, вул. Центральна, 25. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Горьківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що матір'ю позивача - [PERSON] у 2001 році складено заповіт, посвідчений 17.04.2001 виконкомом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за №21 на ім'я [PERSON]. Однак у тексті заповіту при його складанні було допущено помилку, а саме: спадкоємцем вказано [PERSON], тоді як за паспортом позивач є [PERSON]. 24.11.2008 року померла [PERSON] внаслідок чого відкрилася спадщина: *житловий будинок загальною площею 71,4 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Долинське, вул. Центральна, 25; *земельна ділянка загальною площею 0,2072 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1221482000:04:001:0023, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Долинське, вул. Центральна, 25; - земельна ділянка загальною площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1221482000:04:001:0024, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Долинське, вул. Центральна, 25. У відповідності до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У встановлений законом строк позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру №45577515. Відповідно до частини 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вказаної вимоги закону [PERSON] у листопаді 2016 року звернувся до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, 24.11.2016 року [PERSON] отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки не підтверджується належність їй спадкового майна, а саме: житлового будинку в с. Долинське Дніпровського району, вул. Центральна, 25, а також прізвище спадкоємця за заповітом не співпадає з прізвищем спадкоємця за паспортом. З урахуванням того, що помилки в прізвищі [PERSON] у заповіті виникли не з його вини, а майно дійсно належало його матері на праві приватної власності, така відмова державного нотаріуса Дніпропетровського районної державної нотаріальної контори [PERSON] у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину порушує його право на спадщину та унеможливлює державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Так, з листа КП Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» №1343 від 27.10.2016 року вбачається, що будинок №25 по вул. Центральній в с. Долинському Дніпровського району Дніпропетровської області раніше був будинком №41 вул. Центральній в с. Долинському Дніпровського району Дніпропетровської області. Відповідно до свідоцтва про спадщину за законом, виданого 10.02.1987 року державним нотаріусом Дніпропетровського району [PERSON], [PERSON] прийняла у спадщину після померлого 02.01.1986 року [PERSON] житловий будинок с господарськими будівлями, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Долинське, вул. Центральна, 41. При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не передбачає можливості реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою особою, а відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно і неможливість її здійснення за особами, які померли, порушують моє право на отримання свідоцтва про право власності на спадщину. Право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,4572 га, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Долинське, вул. Центральна, 25, підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Дн №030978, виданим Горьківською сільською радою 25.03.1998 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №280. У подальшому земельну ділянку загальною площею 0,4572 га було розділено на дві земельні ділянки: *площею 0,2072 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1221482000:04:001:0023; *площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1221482000:04:001:0024. Довідкою Горьківської сільської ради №114 від 12.10.2016 року підтверджується факт видачі [PERSON] вищезазначеного Державного акту на право приватної власності на землю та зазначено, що на теперішній час ця земельна ділянка має адресу: с. Долинське, вул. Центральна, 25 на території Горьківської сільської ради Дніпровського району (колишній Дніпропетровський) Дніпропетровської області. Таким чином, право власності померлої [PERSON] на житловий будинок загальною площею 71,4 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,4572 га під розміщеними житловим будинком та господарськими будівлями, кадастровий номер 1221482000:04:001:0023, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Долинське, вул. Центральна, 25, підтверджено належними та допустимими доказами і за змістом ст. 1218 ЦК України вони можуть бути об'єктами спадкування. Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 №19-32/319 у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Як вбачається із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.200.8 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проте, перешкодою для видачі [PERSON] нотаріусом свідоцтва про право на спадщину є відсутність належним чином оформлених документів про право власності спадкодавця на спадкове майно Таким чином, [PERSON] вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку ст. 16 ЦК України, обравши способом захисту свого порушеного права - визнання права власності на спадкове майно, що повністю кореспондується з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 30.05.2008, а також численною судовою практикою, оскільки передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що відповідно до норм чинного законодавства, має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо такий факт має значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, що зазначене в документі, не збігається з прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Факт того, що заповіт, посвідчений 17.04.2001 року виконкомом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за №21 складено матір'ю позивача - [PERSON] на ім'я [PERSON], а в заповіті просто відбулася технічна помилка підтверджується письмовими доказами, приєднаними [PERSON] до позовної заяви. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 30.05.2008 року за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку встановлено у повному обсязі, тому суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved