Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором найму житлового приміщення посилаючись на те,що він є власником [ADDRESS] . Між сторонами неодноразово укладався договір найму житлового приміщення, останній раз 01 грудня 2013 року на строк з 01.12.2013 року по 01 грудня 2015 року , вартість орендної плати складає 1\~800 грн. Відповідач не виконував взяті на себе зобовязання та не сплачував орендної плати в результаті чого утворилась заборгованість у сумі 2\~900 доларів США, що еквівалентно 65\~453 грн. Заборгованість підтверджується розпискою відповідача. У звязку з несплатою орендних платежів, згідно умов розписки та договору оренди , статті 625 ЦК України нарахована пеня за період з 13 листопада 2014 року по 25 жовтня 2015 року в сумі 30\~130 грн. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що відповідачем систематично не сплачувалась орендна плата. Матеріали справи містять численні розписки з приводу такої заборгованості. У серпні 2015 року відповідачем сплачено 5\~000 грн. коштів, з яких оплата поточних платежів, 2\~000 грн. оплачено за проживання [PERSON] та 1\~500 грн. як оплата заборгованості, тому на цю суму підлягає зменшення борг. Просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно протягом тривалого часу орендував належну позивачу квартиру, в якій проживав разом з іншими квартирантами. Вартість орендної плати зазначеної в договорах повинна ділитися на всіх квартирантів. Сума боргу не відповідає дійсності. Ним сплачувались кошти в рахунок оплати за проживання, проте відповідних доказів немає та не може назвати точну суму та дати таких оплат. На його думку заборгованість може складати близько 15\~000 грн., а не визначена в розписці. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок № 320 від 05 листопада 1996 року [PERSON] є власником [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами склались правовідносини відповідно до договору найму житлового приміщення від 01 грудня 2013 року. Статтею 810 ЦК України визначено, що за договором найму(оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Позивач здає в оренду належну йому квартиру та сплачує відповідні податки. Згідно договору найму житлового приміщення від 01 грудня 2013 року, що укладений між позивачем та [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивач надає в користування терміном на два роки з 01 грудня 2013 року по 01 грудня 2015 року квартиру, яка належить йому на праві власності за адресою [ADDRESS] та встановлюється плата за найм у розмірі 1\~800 грн. Пунктом 3.2.5 визначено, що наймач зобовязується не пізніше останнього дня місяця вносити плату за найм, відповідно до договору. Частиною 3 ст. 816 ЦК України визначено, що якщо наймачем житла є кілька осіб, їхні обовязки за договором найму житла є солідарними. Приймаючи до уваги, що позивачем в рамках даного провадження заявлені позовні вимоги до відповідача [PERSON], тому при визначенні розміру плати за найм квартири, суд приймає до уваги , що загальна сума 1\~800 грн. підлягає поділу на трьох наймачів, тобто по 600 грн. з кожного на місяць. У судовому засіданні встановлено та не спростовано відповідачем, що він не сплачував в строки обумовлені договором кошти в рахунок плати за найм квартири, у нього відсутні докази в розумінні ст. ст.. 57-59 ЦПК України на підтвердження проведення плати за найм спірного житла, як за весь період так і помісячно в тому числі. Таким чином, відповідачем суду не доведено оплату за найм квартири з часу укладення договору 01 грудня 2013 року по час фактичного проживання , а саме 01 серпня 2015 року, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню плата за найм, виходячи з умов договору , а саме: З 01 грудня 2013 року по 01 серпня 2015 року = 21 місяць х 600 грн. = 12\~600 грн. У судовому засіданні позивач пояснив, що відповідачем у серпні 2015 року сплачені 5\~000 грн., з яких 2\~000 грн. є погашення заборгованості за проживання [PERSON], 1500 грн. оплати в рахунок боргу та сплата поточного платежу. Тому, остаточна сума заборгованості за договором найму житлового приміщення складає 11\~100 грн. Пунктом 3.2.6 договору від 01 грудня 2013 року визначено, що у випадку прострочення оплати наймач зобовязаний сплатити 2 % пені від суми заборгованості за кожний день. Вирішуючи період нарахування пені, суд враховує, що позивач у судовому засіданні пояснив, що сплачені відповідачем кошти є як поточними платежами так і за погашення боргу, проте за який саме період погашення боргу, чи за який саме період здійснений поточний платіж та зараховані позивачем кошти, суду доказів не надано, а тому період за який нараховується пеня є з 01 грудня 2013 року по 01 серпня 2015 року. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 7\~500 грн., із розрахунку: 12 грн. (2% від суми плати за найм у розмірі 600 грн.) х 630 днів ( 21 місяць) = 7\~500 грн. Відповідно до норми ст. 11 ЦПК України щодо розгляду судом цивільних справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін , суд приймає до уваги, що позивачем не надано суду розрахунку суми індексу інфляції , 3 % річних, такі ж розрахунки відсутні і у позовній заяві та доданих до неї додатків, а тому посилання позивача щодо нарахування зазначених сум відповідно ст. 625 ЦК України є безпідставними та такими , що не підлягають стягненню. Що стосується розписки від 02 жовтня 2015 року виданої відповідачем [PERSON] щодо наявності боргових зобовязань перед позивачем [PERSON] в сумі 2\~900 доларів США, як заборгованості за договором найму, то в даному випадку суд керується укладеним між сторонами договором найму від 01 грудня 2013 року та виходить саме з положень цього договору, а тому зазначені в розписці кошти не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також,з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial