Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом який його представник уточнив та позовні вимоги обґрунтовує тим, що до 19.10.2018 перебував в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Передбачені ст.116 КЗпП України зобов'язання відповідач не виконав, а саме: не виплатив всіх сум, що належить позивачу від підприємства, що є грубим порушенням вимог КЗпП України. Тому позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 115667,64 грн. та допустити негайне виконання рішення Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Представник позивачки надав суду письмову заяву в якій просив відкласти розгляд справи. Справу просить розглянути без участі позивача. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Суд, згідно ст. 280 ЦПК України, вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутності сторін, оскільки зібрано достатньо доказів щодо їх прав та обов'язків. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» та 19.10.2018 року був звільнений з займаної посади, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Відповідно до копії розрахункового листа за листопад 2018 р. по цеху 007 заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 155667,64 грн. Отже між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач … повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються… Тому докази не надані сторонами суду першої інстанції не можуть в подальшому подаватись судам інших інстанцій і такі докази не можуть бути покладені в основу їхніх рішень. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 155667,64 грн. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved