Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником 15/50 частини житлового будинку [ADDRESS] . Окрім нього співвласниками зазначеного домоволодіння є відповідачі по справі. Крім того зазначив, що будинок належний йому є відокремленим об`єктом нерухомого майна, до того ж у кожного власника є свій вхід до будинку і своя прибудинкова територія. Крім того з висновку експерта слідує, що можливий виділ в натурі 15/50 частки домоволодіння. Вирішити питання про розподіл спільного майна не вдалося у позасудовому порядку із відповідачами, що в подальшому унеможливило здійснити позивачем державну реєстрацію прав та їх обтяжень. З метою захисту своїх порушених прав позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив виділити йому в натурі цілу частку майна, що знаходиться у спільній частковій власності, яке складає 15/50 частини будинку [ADDRESS] ; припинити право спільної часткової власності на 15/50 частину житлового будинку [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право приватної власності на частину житлового будинку (літ. А-1), яке складається з: житлової кімнати (7-4), площею 13,7 кв.м., житлової прибудови (літ. А1-1), площею 28,3 кв.м., нежитлової прибудови (літ. А2-1), площею 16,7 кв.м., прибудови (літ. а3-1), площею 3,1 кв.м., прибудови (літ. а4-1), площею 13,4 кв.м., загальною площею 75,2 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., що розташовані по [ADDRESS] , як на окремий виділений в натурі самостійний об`єкт нерухомого майна. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Темір І.В. надали суду заяви, в яких просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив, відповідач не надала. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власником 15/50 часток домоволодіння [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується договором дарування від 22.07.1995 року, посвідченого третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою. Іншими співвласниками домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON] , якій належить 13/50 частини вказаного домоволодіння, [PERSON] - 10/50 частини, [PERSON] - 6/50 частини, що підтверджується відомостями ККП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість» від 29.10.2020 року. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису №68 про смерть 13 січня 2007, [INFO] померла [PERSON] . Згідно відомостей Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 12 липня 2007 року з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась донька [PERSON] , 1942 року народження. Згідно з технічним паспортом від 22.06.2016 року 15/50 частини житлового будинку [ADDRESS] складається з: частини житлового будинку (літ. А-1), а саме: житлової кімнати (7-4), площею 13,7 кв.м., житлової прибудови (літ. А1-1), площею 28,3 кв.м., нежитлової прибудови (літ. А2-1), площею 16,7 кв.м., прибудови (літ. а3-1), площею 3,1 кв.м., прибудови (літ. а4-1), площею 13,4 кв.м., загальною площею 75,2 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м. Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі з об`єкта нерухомого манйа від 10.08.2020 року, проведеної ФОП [PERSON] , виділ в натурі 15/50 частини домоволодіння [ADDRESS] , що належать [PERSON] , складається з частини житлового будинку літ. А-1, а саме: житлової кімнати 7-4, площею 13.7 кв.м., Житлової прибудови літ. А1-1, площею 28,3 кв.м., нежитлової прибудови літ. А2-1, площею 16,7 кв.м., прибудови літ. а3-1, площею 3,1 кв.м., прибудови літ. а4-1, площею 13,4 кв.м., загальною площею 75,2 кв.м., житловою 42,0 кв.м., є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі без проведення будівельних робіт. Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з нормами ч. 1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності. Частиною 1 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Таким чином, як випливає з приписів вищенаведених статей 358 та 364 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності не є правом, що самостійно реалізується особою, яка бажає виділу, а має здійснюватися на підставі укладеного між усіма співвласниками договору. У справі № 6-12цс13, а саме в постанові від 03 квітня 2013 року, Верховний Суд України дійшов наступних висновків щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.183,358,364, 379, 380,382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Згідно з ч. 3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За таких обставин суд, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Outcome: approved