Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача про заборгованості по заробітній платті, компенсації за порушення строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодуванням моральної шкоди, та з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з відповідача ПАТ «Київський річковий порт» на його 48 617, 29 грн. заборгованості по заробітній платі; 9 236,63 грн. компенсації за порушення строків виплати заробітної плати; 43 937,40 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку; 10 000,00 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні 06.10.2014 року ухвалою суду за заявою представника позивача позовні вимоги в частині вимог про стягнення з ПАТ «Київський річковий порт» на користь [PERSON] 48 617,29 грн. заборгованості по заробітній платі були залишені без розгляду. В обгрунтування позову позивач зазначає, що перебував на посаді головного лікаря Дитячого лікувально - оздоровчого комплексу «Десна», який є структурним підрозділом ПАТ «Київський річковий порт». 24.02.2014 року, перебуваючи на робочому місці та виконуючи свої функції, ним було подано га ім'я ТВО Голови правління ПАТ «Київський річковий порт» заяву про звільнення із займаної посади за згодою сторін. Цього ж дня було видано відповідний Наказ №27-к від 24.02.2014 року, згідно якого його було звільнено за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. Але незважаючи на його численні звернення та заяви, в установленому порядку йому не було сплачено відповідні кошти в повному обсязі, та на сьогоднішній день підприємство не виконало вимог трудового законодавства, тому просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з урахуванням уточненої позовної заяви, просили задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] працював на посаді головного лікаря Дитячого лікувально - оздоровчого комплексу «Десна», який є структурним підрозділом ПАТ «Київський річковий порт». 24.02.2014 р. він був звільнений з роботи за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України власним бажанням, що підтверджується наказом №27-к від 24.02.2014 р. В день звільнення позивач не отримав заборгованість по заробітній платі та з ними не було проведено відповідного розрахунку. Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи, провадиться в день звільнення, що передбачено ст.116 КЗпП України. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст.117 КЗпП України). 14 серпня 2014 р. відповідачем було повністю погашено заборгованість перед позивачами по заробітній платі та проведено з ними повний розрахунок. Разом з тим, відповідно до вимог закону, а саме ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати, затвердженого КМУ №159 від 21.02.2001 року, відповідно до якого компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованим громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 року (дата набрання чинності Закону). Тобто, компенсація за порушення строків виплат заробітної плати позивачу складає: за вересень 2013 р. - 814,84 грн., за жовтень 2013 р. - 786,20 грн., за листопад 2013 р. - 771,55 грн., за грудень 2013 р. - 735,90 грн., за січень 2014 р. - 721,90 грн., за лютий 2014 р. - 5 406,24 грн., разом: 9 236,63 грн. Крім того, відповідач зобов'язаний виплатити працівнику середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 43 937,40 грн. Разом з тим, визначена ним сума середнього заробітку не відповідають законодавчо визначеному Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р. з відповідними змінами від 30.07.1999р., яким передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Поданий представником відповідача розрахунок нарахувань позивачам за час затримки розрахунку, відповідає визначеному порядку і тому суд бере за основу саме цей розрахунок і вважає можливим задовольнити позовні вимоги в цій частині частково, у розмірі, визначеному відповідачем в сумі 30 654,00 грн. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, то вона підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Дійсно, судом було встановлено під час розгляду справи порушення відповідачем прав позивача на своєчасне отримання заробітної плати та отримання відповідного розрахунку під час звільнення, разом з тим, визначений позивачами розмір шкоди є суттєво завищеним та не відповідає вимогам розумності та справедливості і тому суд вважає можливим задовольнити цю вимогу частково в розмірі 2 000,00 грн. Суд критично відноситься до пояснень представника відповідача, що в даній справі ПАТ «Київський річковий порт» є неналежним відповідачем, а відповідальність перед позивачем має нести ДЛОК «Десна», як самостійний суб'єкт трудового права, який перебував у трудових відносинах з позивачем, так як ПАТ «Київський річковий порт», як власник ДЛОК «Десна», має з точки зору закону нести відповідальність за ведення бухгалтерського обліку, правильність нарахувань та відрахувань із заробітної плати. Вдповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір за вимоги майнового характеру в розмірі 398, 93 грн. та вимоги немайнового характеру в розмірі 243,60 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial