Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 5683 грн. 08 коп., судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.00 коп. Мотивуючи свої вимоги тим, що 26 серпня 2017 року близько 15 год. 40 хв. у м. Одеса по вул. Новозаводська, 5 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Citroen, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Skoda, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Skoda, державний номер [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, власнику автомобіля матеріального збитку. Відповідно до Європротоколу, відповідачем було порушено ПДР України. [PERSON] звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АК/0497507. На підставі страхового акту № ОЦ/123/450/17/0537 від 07.12.2017, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 5683 грн. 08 коп. З моменту дорожньо-транспортної пригоди відповідачем не було повідомлено страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду у встановлений законом строк. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено вимогу про відшкодування в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. 10 жовтня 2020 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено договір № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого останній отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/0497507 від 17.11.2016. Ухвалою суду від 04.12.2020, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь- якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобу марки Skoda, державний номер [NUMBER] . Як вбачається з Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 26 серпня 2017 року о 15 год. 40 хв. в м. Одеса по вул. Новозаводська, 5, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Citroen, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Skoda, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Skoda, державний номер [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, власнику автомобіля матеріального збитку. [PERSON] визнала себе винною у дорожньо-транспортній пригоді. На дату скоєння пригоди між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0497507, а саме забезпечений транспортний засіб Skoda, державний номер [NUMBER] . 29 серпня 2017 року страховиком було оглянуто транспортний засіб Skoda, державний номер [NUMBER] та складено Акт огляду транспортного засобу. 31 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про страхове відшкодування витрат, пов`язаних з пошкодженням автомобіля Skoda, державний номер [NUMBER] . 07 грудня 2017 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було складено страховий акт № ОЦ/123/450/17/0537 та розрахунок страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику. 12 грудня 2017 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплачено страхове відшкодування згідно Акту №ОЦ/123/450/17/0537 від 07.12.2017 у розмірі 5683,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1399 від 12.12.2017 року. 23 січня 2018 року за вих. № РУ/17/0537 на адресу [PERSON] направлено претензію на відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 5683,08 грн. Проте, до теперішнього часу відповідачем не відшкодовано матеріальну шкоду. 01 жовтня 2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено Договір цесія № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого [PERSON] , отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування, зокрема за Полісом №АК/0497507 від 17.11.2016, що підтверджується додатком № 1 до Договору № 01/10/2020 про відступлення права вимоги від 01.10.2020. У зв`язку з переходом права вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів\~посилаючись на ст. 1191 ЦК України. Відповідно\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги\~(регресу)\~до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Нормами\~статті 11 ЦК України\~передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить\~Закон України «Про страхування». Відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відповідно позиції Верховного суду викладеної в постанові ВС від 04.07.2018 року по справі №75/18006/15-ц згідно зі\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування»\~до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права\~вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. У порядку суброгації страховик має право вимагати від особи, відповідальної за збитки, відшкодування суми в межах фактичних витрат. Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до пункту четвертого частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є заснованими на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Крім того, регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб, водночас як положення\~ст. 993 ЦК України\~застосовуються щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку. Перебіг строку позовної давності при суброгації починається не з моменту виплати страхового відшкодування, а з моменту виникнення страхового випадку, адже відповідно до\~ст. 262 ЦК України\~зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. У той час як відповідно до ч. 6\~ст. 261 ЦК України\~за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Таким чином, з урахуванням заявлених позовних вимог суд прийшов висновку, що обраний спосіб захисту своїх прав позивачем, а саме відшкодування збитків в порядку регресу не є вірним, оскільки до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. З огляду на вищевикладене, суд вважає що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з невірно обраним способом захисту порушеного права. Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed