Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості мотивуючи свої вимоги тим, що 18.05.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов яких банк надав [PERSON]. 19868,00 доларів США, що складає 100333,40 грн. за курсом НБУ станом на день укладання договору, під 12% річних строком до 18.05.2014 року. Банк виконав свої зобов'язання та надав гроові кошти відповідачу, проте остання належним чином не виконує свої зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.12.2013 року складає 19524,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить - 307916,00 грн., а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 12484,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11.11.2014 року складає - 196893,05 грн.; заборгованість за процентами -7039,69 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11.11.2014 року складає - 111022,95 грн.; заборгованість за нарахованою комісією - 0,00 грн. 11.06.2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», (далі - правонаступник Позивач) відповідно до договору факторингу № 1свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору, тому позивач звернувся до суду у зв'язку з наявною заборгованістю відповідача, яку остання погасити у добровільному порядку відмовляється. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, де просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення /а.с.43/. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надавала, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність останньої з постановленням заочного рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд важає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18.05.2007 року [PERSON] уклала з ПАТ «УкрСиббанк» кредитний договір № 11156271000 (надалі - договір) /а.с. 6-14/. Відповідно до умов договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 19868,00 доларів США, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту /а.с. 15-17/. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, тв. Надав відповідачу грошові кошти /а.с. 18/. 11.06.2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», (далі - правонаступник позивач) відповідно до договору факторингу №4 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору /а.с. 20-24/. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ч. 1 ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором № 11156271000 від 18.05.2007року, позичальником згідно якого є [PERSON] У зв'язку з неналежним виконання відповідача своїх обов'язків, станом на 01.12.2013 року утворилась заборгованість, яка складає 19524,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить - 307916,00 грн., а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 12484,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11.11.2014 року складає - 196893,05 грн.; заборгованість за процентами -7039,69 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11.11.2014 року складає - 111022,95 грн.; заборгованість за нарахованою комісією - 0,00 грн. /а.с. 5, 19/. Відповідно до умов кредитного договору позивач набуває право, в тому числі і в судовому порядку, вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, а позичальник зобов'язується на вимогу кредитора достроково повернути кредит в повному обсязі та сплатити нараховані відсотки за користування кредитом, інші платежі та нарахування за кредитним договором, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених кредитним договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування. На виконання умов кредитного договору та вимог чинного законодавства для позасудового врегулювання відносин, які склалися в зв'язку з невиконанням зобов'язань по кредитному договору відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви зазначена вимога виконана не була. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту; процентів, нараховані банком за користування кредитом; комісії; штрафні санкції та інші можливі платежі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку. Що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за умовами кредитного договору, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved