Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, за яким на даний час не відкрито провадження у цивільній справі. 01.09.2016р. позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої він просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. києві здійснювати будь -які виконавчі дії щодо виконання наказу Господарського суду м. Києва по справі № 910/27810/15 від 05.07.2016року у виконавчому провадженні № ВП51664374 та зупинити стягнення за наказом Господарського суду м. Києва по справі № 910/27810/15 від 05.07.2016року у виконавчому провадженні № ВП51664374. Заяву мотивовано тим, що у разі задоволення даного позову стягнення визнання договору поставки виноматеріалів № 21/05/14-1 від 21.05.2014р. буде правомірним, а відтак виконавче провадження має бути зупиненим. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суддя прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно з вимогами ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. При цьому, згідно роз'яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Разом з тим, як вбачається, звертаючись з заявою про забезпечення позову до суду, позивач просить зупинити виконавче провадження з виконання судових рішень, тобто, фактично, просить зупинити виконання судових рішень, що набрали законної сили, що є недопустимим. Крім того, виходячи зі змісту вимог ст.ст. 37-39 Закону України «Про виконавче провадження» зупинення виконавчого провадження віднесено виключно до повноважень відповідних посадових осіб державної виконавчої служби. Так, згідно з п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Більш того, у поданій до суду заяві про забезпечення позову представником позивача не наведено жодної обставини, яка б свідчила про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ухваленого у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], ТОВ « Камянка Глобал Вайн» про визнання недійсним договору. Відтак, з огляду на вищезазначене, суддя прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed