Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . На випадок свої смерті [PERSON] залишив заповіт, за яким все своє майно заповів позивачу. Своєчасно він не звернувся до нотаріальної контори, щоб розпочати процедуру спадкування, оскільки є громадянином Російської Федерації, постійно проживає в іншій країні, не знав про існування заповіту та перебував за межами України. Просить суд визначити йому додатковий 3-х місячний строк для прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Олишівська селищна рада надала заяву за підписом селищного голови, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, не має заперечень проти їх задоволення, справу просить розглянути у відсутність представника Олишівської селищної ради. Позовна заява надійшла до суду 12 червня 2020 року та була залишена без руху. Недоліки позовної заяви позивач усунув 23.06.2020. Головуючий суддя своєю ухвалою від 25 червня 2020 року позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, підготовче засідання призначене на 14 серпня 2020 року. 14 серпня 2020 року, на підставі заяви позивача, суд провів заміну неналежного відповідача - Куликівської селищної ради на Олишівську селищну раду, оскільки спадкове майно, яке складається з земельних ділянок, знаходиться на території села Смолянка в межах Олишівської селищної об`єднаної територіальної громади. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 17). Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 120 від 17 березня 2020 року [PERSON] на день своєї смерті, [INFO] , був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , у стаціонарному відділенні для постійного проживання одиноких непрацездатних громадян (а.с. 41). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] . Заповіт складений 03 квітня 2014 року, посвідчений секретарем Смолянської сільської ради Ткаченко О. М., зареєстрований в реєстрі за № 07 (а.с. 40). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна померлого [INFO] [PERSON] . Інших спадкоємців [PERSON] , які претендують на спадщину, судом не виявлено. До спадкового майна входять земельні ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Смолянської сільської ради (а.с. 13-16). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, в тому числі, наприклад, і через юридичну необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Визнання позову відповідачем не суперечить закону правам , свободам чи інтересам інших осіб, та є підставою для задоволення позовних вимог. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018 вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Позивач є спадкоємцем майна покійного [PERSON] за заповітом, разом зі спадкодавцем не проживав, є громадянином РФ з постійним проживанням в м. Москва (а.с. 27-32). Оскільки власники земельних ділянок отримують орендну плату від агропромислових підприємств і заінтересовані у додаткових грошових надходженнях, несвоєчасне звернення з заявою про прийняття спадщини також підтверджує факт незнання позивачем про існування заповіту. Посилання позивача на ту обставину, що про існування заповіту йому до цього часу було не відомо нічим не спростовані. Таким чином, суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, тому відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved