Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.11.2016 року о 17-00 на пр. Воз»єднання, 15-17 в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольцваген» д.н.з.[NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «ЗАЗ 110307» д.н.з. [NUMBER], під керуванням позивача. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Оскільки водій [PERSON] визнав свою вину, учасники ДТП скористались своїм правом та спільно склали повідомлення про ДТП ( європротокол) та надали це повідомлення до страхової компанії винуватця, якою є ПАТ «СК «Талісман страхування». Оскільки відповідач відмовився виплачувати страхове відшкодування за завдану [PERSON] шкоду внаслідок ДТП, у зв'язку з тим, що на момент ДТП автомобіль позивача не був забезпечений транспортним засобом у відповідності з вимогами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» позивач звернувся до суду за стягнення страхового відшкодування. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування», в Україні здійснюються такий вид обов'язкового страхування як страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів». Судом встановлено, що 28.11.2016 року о 17-00 на пр. Воз»єднання 15-17 в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольцваген» д.н.з.[NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «ЗАЗ 110307» д.н.з. [NUMBER]. Під керуванням позивача. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 28.11.2016 року водій [PERSON], який керував автомобілем марки «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] визнав свою вину та погодився зі вчиненим правопорушенням /а.с. 7/. Відповідно до п. 33.2. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння , за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разу водії транспортних засобів після складення зазначеного повідомлення мають право залишити місце пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідні підрозділи України про її настання. Зі змісту викладеного вище вбачається, що сторонами ДТП було вирішення питання про подію у передбачений законом спосіб. Згідно звіту № 1065 від 22.06.2017 року про визначення вартості матеріального збитку автомобіля марки «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] вартість матеріального збитку складає 17 288,64 грн. Звернувшись до відповідача за відшкодуванням суми за страховим випадком, позивачу листом від 03.03.2017 року було відмовлено. Як вбачається з листа ПАТ «СК «Талісман» від 03.03.2017 року відмова у виплаті страхового відшкодування полягає в тому, що у позивача не забезпечений транспортний засіб. Крім того, підставою для відмови стало те, що відповідальність позивача в силу п. 13.1. ст. 13 Закону не застрахована, у зв'язку з чим складене обопільне повідомлення про ДТП (європротокол) не є чинним. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом встановлено, що на момент настання вищевказаного страхового випадку транспортний засіб марки «Фольцваген», д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] був застрахований в ПАТ «СК «Талісман Старахування» (правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «Брітіш Авто Клаб») договором обов'язкової цивільно-правової відповідальності В свою чергу, автомобіль позивача марки «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] був забезпеченим транспортним засобом у відповідності до умов ст. 13 Закону. Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону встановлено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди І групи, які особисто керують належним їм транспортним засобом, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду І групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Як встановлено, позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], виданого Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України. Таким чином, позивач звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а його автомобіль при умові особистого керування є забезпеченим транспортним засобом. Страхова компанія цього не врахувала. Відповідно до ст. 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників Згідно зі ст. 6 Закону Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Статтею 22.1 Закону в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту «а» п. 41,1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Закону, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі. На виконання ст. 33, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування у встановлений законом строк додавши всі необхідні документи та пояснивши всі обставини справи, за якими було пошкоджено автомобіль Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. За нормою п 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Враховуючи положення ст. ст. 22, 29, 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 17 288,64 грн. підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 17 288,64 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved