overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 20.09.2013 року з відповідачем уклав договір №50427 банківського рахунку, з якого по його платіжному дорученню в іноземній валюті №1 було перераховано родичу в КНР 1875доларів США. При цьому позивач відповідно китанції №8123622 від 23.09.2013 року сплатив комісію за перерахування платежу. Але під час отримання родичем переказу було знято 12 доларів США. Просить стягнути з відповідача на його користь 142грн. 70коп., що відповідає 12,00доларів США в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2000грн. 00коп. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, надав до суду письмові пояснення, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. ПАТ «Неос Банк» є правонаступником ПАТ «Банк Кіпру». Між позивачем та ПАТ «Банк Кіпру» 20.09.2013 року укладено договір банківського рахунку №50427, за яким банк відкрив на ім'я позивача поточний рахунок. Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №1 від 23.09.2013 року від імені позивача на ім'я іншої особи в КНР переведено 1875,00доларів США. Згідно із квитанцією №8123622 від 23.09.2013 року позивачем сплачено 119грн. 90коп. - комісію за перерахування коштів в валюті. З листа Нацбанка України від 14.03.2014 року за №25-118/10528 вбачається, що додаткових комісій при здійсненні переказу позивача «ПАТ «Банк Кіпру» не утримував, що підтверджує виписка з корепондентського рахунку ПАТ «Банк Кіпру» у CITI BANK, де зазначається повна сума переказу (без будь-яких комісійних) у розмірі 1875,00 доларів США. Також зазначено, що відповідно повідомлення «ПАТ «Банк Кіпру» комісія у сумі 12доларів США списана банком-отримувачем переказу коштів (Банк Китаю), згідно з умовами налаштування рахунку отримувача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх звернень та заперечень. Доказування не може грнутуватись на припущеннях. Належних та допустимих доказів на підтвердження вини відповідача в списанні 12,00 доларів США при переказі 1875,00доларів США з боку позивача суду не надано. Крім того наведене твердження спростовується зазначеними вище матеріалами справи. Таким чином позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 142грн. 70коп. є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. Інщі позовні вимоги є похідними від вище зазначених, тому також є необгрнутованими та задоволенню не підлягають. Так, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необгрунтовані та задоволенні не підлягають в повному об'ємі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20.12.2008 р. помер його батько [PERSON], проте він не звернувся у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, оскільки був необізнаний про такий обовязок. Від позивача надійшла заява, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач подав заяву, у якій просив розглянути справу без участі представника, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Перевіривши та дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON], помер 20.12.2008 р. у с. Уздиця у віці 70 років (а.с. 3, 4, 7). За інформацією Уздицької сільської ради Глухівського району Сумської області, на день смерті [PERSON] проживав один та був зареєстрований за адресою: [INFO], заповіт сільською радою не посвідчувався (а.с. 8, 9). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, а спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом\~ цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи зазначені обставини, заінтересованістю позивача у спадщині, відсутністю заперечень відповідача на поновлення позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини та з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, суд вважає, що визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, не буде суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності, а тому задовольняє позов. На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 16, 1220, 1222, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 21.01.1989 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований Матеївецькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. В обгрунтування позову посилається на те, що протягом тривалого часу сімейне життя поступово стало погіршуватись, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтувала сімейними цінностями, з її ініціативи постійно виникали сварки, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Протягом останніх десяти років спільне проживання та ведення сумісного господарства між ними припинено. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Просить їх шлюб розірвати. Позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подавши натомість до суду заяву, якою позов підтримав та просить розглянути справу за його відсутності. На разі відсутності відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з'явилася повторно, про причину своєї неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у своїй відсутності та заперечення на позов до суду не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судому засіданні встановлено, що сторони з 21.01.1989 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Матеївецькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. Від шлюбу дітей не мають. Сімейно-шлюбні стосунки сторони припинили десять років тому, проживають окремо, спільне господарство і бюджету не ведуть. Шлюб між ними існує формально. Викладене підтверджується письмовими матеріалами справи, якими є: паспорт на ім'я позивача, свідоцтво про шлюб та довідка про склад сім'ї позивача, видана виконкомом Рокитнянської селищної ради Київської області № 1546 від 12.05.2015 року. На підставі ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що існування шлюбних відносин суперечить інтересам сторін спору і що має істотне значення, а тому приймає рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст.88 ЦПК України з відповідача у справі підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 243-60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21.01.1991 року з відповідачем був зареєстрований шлюб Червонозаводським відділом ЗАЦС м. Харкова . Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Між сторонами шлюбні відносини припинено, примирення неможливе, сім'я розпалася остаточно. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя та щодо місця проживання дитини немає. Вказуючи на дані обставини, просив шлюб з відповідачкою розірвати, після розірвання шлюбу залишити за відповідачкою шлюбне прізвище. 14.04.2014 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву в якій вказав, що після розірвання шлюбу донька [PERSON], [INFO], залишиться проживати з відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, відбуває покарання в Олексіївській виправній колонії № 25. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог та просила не стягувати з відповідача судовий збір. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просила розглянути справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги визнала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Перевіривши матеріали справи і доводи уточненої позовної заяви, суд приходить до висновку про задоволення уточненого позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 21.02.1991 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем (а.с.13, 14). Між сторонами шлюбні відносини припинено, проживають вони окремо, примирення неможливе, сім'я розпалася остаточно. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та щодо місця проживання дитини немає. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає можливим не стягувати судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, з відповідача, так як про це в своїй заяві просив представник позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21.07.2007 [PERSON] уклала із ПАТ КБ «Приват Банк» кредитний договір б/н, за яким отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору належним чином не виконує. 21.12.2015 до Бобровицького районного суду надійшла уточнена позовна заява від ПАТ КБ «Приват Банк», у якій позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість по відсоткам за договором б/н від 21.07.2007 нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 09.10.2012 по 09.10.2015 у розмірі 10343,87 грн. та судовий збір. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився. Надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Уточнені позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання також не зявилася. Через канцелярію суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, уточнені позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши\~\~матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному дослідженні, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 вересня 2005 року спірне домоволодіння він придбав у [PERSON] і з того часу відкрито постійно і безперервно він проживає у будинку більше 10 років. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач зі згоди власника добросовісно заволодів жилим будинком з надвірними будівлями і спорудами, яке розташоване по вул. Леніна, 56 в с. Кіровка Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом на право власності та розпискою (а.с. 10). Довідкою Кіровської сільської ради підтверджується, що позивач [PERSON] з вересня 2005 року по теперішній час безперервно проживає на території сільської ради, тому вимоги позивача правомірні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 грудня 1978 року з відповідачем був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження Краснопавлівської селищної ради зроблено запис за № 131. У зв'язку з втратою видано повторно свідоцтво про одруження [NUMBER] від 10.09.2014р. Від попереднього шлюбу з відповідачем є повнолітня донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Він хоче створити сім»ю з іншою жінкою. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. Шлюбні відносини фактично припинені з лютого 2004 року. Вказуючи на дані обставини, просив шлюб з відповідачем розірвати. Позивач у судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з»явилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 23 грудня 1978 року знаходяться в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області, актовий запис № 131, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Між сторонами шлюбні відносини припинено, проживають вони окремо, примирення неможливе, сім'я розпалась остаточно. Спору про розподіл сумісно нажитого майна немає. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] скористалася правом надалі іменуватися цим прізвищем. Позивач, який є інвалідом 2 групи, та відповідач, яка є інвалідом 1 групи, звільнені від сплати судового збору. Якщо обидві сторони звільненні від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст. 88 ЦПК України).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 грудня 2014 року відповідачеві [PERSON] надано кредит на суму 10000 гривень зі сплатою щомісячно 60% річних за його користування. Належність виконання умов кредитного договору забезпечено порукою відповідачів [PERSON] і [PERSON]. Позивач зазначив, що відповідач [PERSON] порушила умови укладеного договору, допустивши кредитну заборгованість, яка станом на 22 травня 2017 року складає 18050 гривень 45 копійок. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 23 грудня 2014 року між кредитною спілкою «Суперкредит» і відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № СК-19/0190/14/90/20, відповідно якому відповідачеві надано кредит в сумі 10000 гривень зі сплатою 60% річних за користування кредитом. (а.с. 5-6). Належність виконання умов укладеного кредитного договору забезпечено порукою відповідачів [PERSON] і [PERSON] (а.с. 8). Відповідач [PERSON] порушила умови укладеного кредитного договору, допустивши кредитну заборгованість, яка станом на 22 травня 2017 року складає 18050 гривень 45 копійок, що підтверджується розрахунком (а.с. 4). Правовідносини сторін урегульовано: ст. 526 ЦК України, відповідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; ст. 610 ЦК України, відповідно якої порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); ч.1 ст. 1054 ЦК України, відповідно якої за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; ч. 1 ст. 553 ЦК України, відповідно якої за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку; ч. 1 ст. 554 ЦК України, відповідно якої у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Таким чином, вимоги позивача правомірні. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідачів в рівних частках, відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 24.11.2011 р. між сторонами було укладено Договір про надання послуг, умови якого були виконані позивачем неналежним чином, проте відповідач свого обов'язку щодо оплати послуг позивача не виконав. Просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором у сумі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що умови договору про надання послуг не були виконані позивачем належним чином, крім того, просив застосувати до позовних вимог наслідки спливу позовної давності. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 листопада 2011 р. між Приватним акціонерним товариством «Судноплавна компанія «Укрферрі», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Судноплавна компанія «Укрферрі, та [PERSON] було укладено Договір про надання послуг, згідно з яким позивач зобов'язався надавати відповідачу юридичні послуги в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Відповідно до п. 2.1 Договору у зв'язку з надходженням від Фонду державного майна України пропозиції щодо внесення змін до договору № Д-1905 оренди державного майна цілісного майнового комплексу Державної судноплавної компанії «Укрферрі» від 05.12.1997 р. та неможливістю її прийняття, позивач, на підставі звернення відповідача, приймає на себе зобов'язання з надання юридичних послуг щодо захисту інтересів відповідача у відносинах з Фондом державного майна України з приводу оренди цілісного майнового комплексу Державної судноплавної компанії «Укрферрі». Конкретний перелік послуг, що надаються позивачем, міститься в п.п. 2.1.1-2.1.7 Договору. Зокрема, відповідно до п. 2.1.1 Договору про надання послуг позивач повинен був підготувати та направити до Фонду державного майна України зустрічну пропозицію щодо внесення змін до договору № Д-1905 оренди державного майна цілісного майнового комплексу Державної судноплавної компанії «Укрферрі» від 05.12.1997 р. на умовах, що розмір орендної плати за базовий місяць - вересень 2011 року - не перевищує 312440,55 грн. Відповідач перебував у договірних відносинах з Фондом державного майна України на підставі договору № Д-1905 оренди державного майна цілісного майнового комплексу Державної судноплавної компанії «Укрферрі» від 05.12.1997 р., термін дії якого відповідно до додаткової угоди № 720 від 28.10.2004 р. встановлювався до 05.12.2014 р. Відповідно до п. 3.1 Договору № Д-1905 орендна плата визначалась на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом міністрів України. Згідно з п. 3.2 Договору № Д-1905 розмір орендної плати може бути переглянуто на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Outcome: dismissed