Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просила визнати договір купівлі - продажу нерухомого майна від 12.10.1996 року №10/32-НД, однокімнатної квартири [ADDRESS] , укладений через Павлоградську товарну біржу - дійсним. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, була повідомлена належним чином, причини неявки відповідачів суду не відомі. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд дослідивши матеріали справи приходить до такого . 12.10.1996 року, між [PERSON] , та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчений на товарній біржі реєстраційний номер №10/ 32-НД , що підтверджується копіє договору/а.с.8/ Сторони виконали свої зобов`язання по договору купівлі-продажу в повному обсязі, відповідач передав, а позивач прийняла майно, сплативши відповідачу належну за договором суму та зареєструвала право власності в Павлоградському МБТІ, що підтверджується копією технічного паспорту /а.с.9-10/ Позивач на теперішній час не може розпорядитись своїм майном, так як договір купівлі-продажу не посвідчено нотаріально, як того вимагає законодавство. Відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 р.), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, допущених до обігу на товарній біржі. Угоди, зареєстровані на біржі,не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно статті 334 ЦК України,право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає в набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно зі статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Викладене приводить суд до висновку про те , що сторонами були дотримані всі вимоги щодо укладеної угоди , права позивача порушуються та усунення порушення прав позивача не можливо іншим способом, що є підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позивач не заявляв позовних вимог з приводу стягнення з відповідача судових витрат зі сплати судового збору, тому суд приходить до висновку покласти судові витрати зі сплати судового збору на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved