Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики в сумі 150000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 30.03.2015 року укладено договір позики між [PERSON] та [PERSON]. За умовами укладеного договору Позикодавець [PERSON] передає безвідсотково у власність позичальникові - [PERSON] грошові кошти в розмірі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень, які останній зобов'язався повернути в строк до 30.08.2015 року. 30 березня 2015 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки згідно пункту 1.1. якого Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Кредитором за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Договором б/н позики від 30 березня 2015 року, укладеним між Кредитором і Боржником в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить задовільнити позов. В судовому засіданні представник відповідачів в межах наданих повноважень згідно наданих довіреностей позовні вимоги визнав. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору позики б/н від 30.03.2015 року та договору поруки б/н від 30.03.2015 року (а. с. 4-5 ). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання , забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники , якщо договором не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; при цьому одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач належним чином і в повному обсязі виконав власні зобов'язання за договором позики, що підтверджується самим договором (п. 3.2), скріпленим підписом відповідача. Зазначена позиція висловлена в повстанові Верховного суду України письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63 цс 13). Тобто наявність письмового договору позики від 30.03.2015 р. сама по собі підтверджує факт передачі коштів відповідачу в розмірі 150 000 грн. За статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи факт визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки відповідачами не виконуються взяті на себе зобов»язання, відповідно до умов укладених договорів позики та поруки. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідачів в розмірі 1743,60 грн. по 871,80 грн.

Outcome: approved