Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2004 року народження, яка проживає з позивачем. На даний час сім`я позивача та відповідача розпалася, подружні відносини припинені. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та [PERSON] та стягувати з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини, щомісячно, до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним шляхом оголошення про виклик до суду на сайті «Судова влада України». Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 25 вересня 2004 року між сторонами було укладено шлюб , який зареєстрований сільвиконкомом Червоненської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 08 (а.с. 5). Від шлюбу\~сторони мають\~неповнолітню доньку\~ [PERSON] ,[INFO] (а.с. 6). За час перебування у шлюбі сімейні стосунки між позивачем і відповідачем не склалися внаслідок різних поглядів на сімейне життя. Між подружжям втрачено почуття любові, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин суд вважає, що сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їхньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ч. 1 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. \~ З урахуванням \~п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою \~Верховного Суду \~N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, \~а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Як вбачається з довідки № 635 від 19.08.2019 року, виданої Нижньосироватською сільською радою Сумського району Сумської області, [PERSON] , 1954 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] , 2004 року народження (а.с. 7). Відповідно до довідки № 801 від 07.11.2019 року, виданої виконкомом Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, [PERSON] , 1980 року народження, зареєстрована, але не проживає за адресою: [ADDRESS] , із 04.12.2018 року і по теперішній час. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач як матір дитини зобов`язана утримувати свою неповнолітню доньку до досягнення нею повноліття, тому з неї належить стягувати аліменти. Оскільки дитина проживає з позивачем, відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, суд з врахуванням обставин, викладених в ст. 182, 184 СК України, визначає розмір аліментів на дитину в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини, щомісячно, до повноліття дитини. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved