Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1987 року по 20.05.2013 року він працював у Відкритому акціонерному товаристві «Херсонський бавовняний комбінат» (далі ВАТ «ХБК») на посаді водія автотранспортних засобів комбінату . На день звільнення адміністрація не розрахувалась. Рішенням суду на його користь було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.05.2013р. по 20.12.2013р. в сумі 6711,50грн. Просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.12.2013р. по 20.05.2014р. в сумі 4481,37 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав на адресу суду заяву в якій підтримав заявлені вимоги та просив розглядати справу за його відсутності і не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання за викликом суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 1987 року по 20.05.2013 року працював у ВАТ «ХБК» на посаді водія автотранспортних засобів комбінату. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 30.01.2014р. з ВАТ «ХБК» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.05.2013р. по 20.12.2013р. в сумі 6711,50грн. Даним рішенням встановлено, що середньомісячна заробітна плати позивача за останні два місяці роботи складає 1818,46грн. Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч.2, 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, термін розрахунку середньої заробітної плати складає останні два повних робочих місяці. Пунктом 8 зазначеного порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до листа Мінпраці та соціальної політики від 21.08.2012 року № 9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» встановлені наступні показники робочих днів: грудень - 7 дні (починаючи з 21.12.2013р. - день по який стягнуто заборгованість судовим рішенням). Відповідно до листа Мінпраці та соціальної політики від 04.09.2013р. N 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» встановлені наступні показники робочих днів: січень -21; лютий -20; березень - 20, квітень - 21, травень - 12 днів (по дату заявлених вимог 20.05.2014р включно ). Отже, кількість днів прострочення виплати заробітної плати позивачу за період з 21.12.2013р. по 20.05.2014р. складає 101 день отже середній заробіток за час затримки розрахунку за даний період о становить 4373,30 гривні (1818,46 грн. : 42 (робочі дні за останні два місяця роботи = 43,30 середньоденний заробіток х 101 прострочений робочий день). Статтею 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно роз'яснень, даних у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13 не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного стоку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні та обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню та з ВАТ «ХБК» на користь [PERSON] підлягає стягненню 4373,30 гривень середнього заробітку за затримку розрахунку за період з 21.12.2013р - 20.05.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, які складаються із мінімальної суми судового збору в розмірі 243,60 грн. від сплати якого позивач звільнена при подачі позову до суду.

Outcome: partial