Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просить звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором від СL-703/308/2008 від 28 жовтня 2008 року у розмірі 1 285 336,79 грн. шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету застави за договором застави від 28.10.2008 № PСL 703/308/2008, а саме: транспортного засобу, Jeep Grand Cherokee, реєстраційний № [NUMBER], рік випуску 2008 року, колір чорний, кузов № [NUMBER], тип легковий, з наданням всіх повноважень продавця (у тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на автомобіль, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності, в органах ДАЇ України, нотаріату, тощо за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид рухомого майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час продажу. Витрати, пов'язані зі збереженням та реалізацією предмета застави стягнути з [PERSON]; вилучити у відповідача [PERSON] та передати предмет застави: транспортний засіб, Jeep Grand Cherokee, реєстраційний № [NUMBER], рік випуску 2008 року, колір чорний, кузов № [NUMBER], тип легковий на зберігання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до його реалізації з метою збереження предмета застави; стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості у розмірі 1285 336,79 грн, а також стягнути з відповідачів солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» мотивував тим, що 28 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», яким на теперішній час змінено назву замість Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № СL-703/308/2008, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 275100,00 гривень (двісті сімдесят п'ять тисяч сто гривень 00 копійок) строком до 26.10.2015 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у Кредитному договорі. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком за Кредитним договором, того ж дня між банком та ним був укладений договір застави автотранспортного засобу № PСL 703/308/2008, відповідно до якого, для забезпечення повного і своєчасного виконання [PERSON] боргових зобов'язань перед Банком по Кредитному договору, [PERSON] надав в заставу транспортний засіб, а саме: Jeep Grand Cherokee, реєстраційний № [NUMBER], рік випуску 2008 року, колір чорний, кузов № [NUMBER], тип легковий. Проте, в порушення умов Кредитного договору [PERSON] не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків у строки та у розмірах, встановлених Кредитним договором. Згідно з п. 1.4 ч. 2 Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити Банку відповідну плату. Відповідно до п. 3 ч. 1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом використовується процентна ставка у розмірі 4,99%. + FIDR. Відповідно до п. 3.1.1 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню у розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно з Кредитним договором. У зв'язку з вищевикладеним, заборгованість відповідача [PERSON] за Кредитним договором станом на 22.07.02.2014 складає: - заборгованість за кредитом у розмірі 246237,64 гривень (двісті сорок шість тисяч двісті тридцять сім гривень 63 копійки); - заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 30178,87 гривень (тридцять тисяч сто сімдесят вісім гривень, 87 коп.); - пеня за прострочення виконання зобов'язань за Кредитним договором у розмірі 1008920,28 гривень. (один мільйон вісім тисяч дев'ятсот двадцять гривень 28 копійок ). Загальна сума заборгованості за Кредитним договором з урахуванням пені дорівнює 1285 336,79 гривень (один мільйон двісті вісімдесят п'ять тисяч триста тридцять шість гривень, 79 копійок). Додатково в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком за Кредитним договором станом на 28.10.2008 року було укладено договір поруки № SR-703/308/2008 (далі Договір поруки) між Банком та [PERSON]. Відповідно до умов зазначеного договору поруки для забезпечення повного і своєчасного виконання [PERSON] зобов'язань перед Банком за Кредитним договором [PERSON] прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником [PERSON] його зобов'язань перед Банком за Кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань (п.1.1 Договору поруки). Приймаючи до уваги, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на користь банку борг в розмірі 1285 336,79 гривень, та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судові витрати. Крім того, оскільки стало відомо, що транспортний засіб, що перебуває в заставі Позивача належить станом на цей час іншій особі. Так, 26.11.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір згідно з умовами якого, [PERSON] зобов'язався здійснити відчуження вказаного вище транспортного засобу, що знаходиться в заставі у Банку чітко за умовами визначеними в попередньому договорі (п.1 Договору). На сьогоднішній день умови вказаного попереднього договору виконані та спірний автомобіль переданий [PERSON] та фактично знаходиться в його розпорядженні. А, оскільки відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, новим власником автомобіля за вказаним договором є [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Оскільки вони, як Обтяжувач не надавали згоди на відчуження зазначеного рухомого майна боржником [PERSON], обтяження за договором застави автотранспортного засобу № PСL 703/308/2008 зберігає силу для відповідача [PERSON] Тобто за таких обставин зміна власника майна купленого в кредит не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрцію обтяжень. Оскільки не виконане основне зобов'язання, забезпечене заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позові та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, причини своїх неявки суду не повідомив. Жодних письмових відзивів на позовну заяву, заяв чи клопотань по справі суду не надав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав суду письмові заперечення, у яких зазначає, що позивачем не надано розрахунку суми заборгованості, що не дає змоги перевірити правильність його обчислення; в позовних вимогах позивач просить звернути стягнення на предмет застави та стягнути суму заборгованості за кредитним договором, що суперечить вимогам законодавства; зобов'язання відповідача [PERSON] як поручителя по виконанню боргового зобов'язання по кредитному договору не виникло, оскільки позивач на направив поручителю [PERSON] вимоги про виконання боргового зобов'язання та вимоги про дострокове погашення боргового зобов'язання, а сама порука є припиненою до ч. 4 ст. 559 ЦК України, а саме на тій підставі, що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду письмовий відзив, у якому просив розглядати справу без його участі та в задоволенні позовних вимог в частині вилучення в нього автомобіля Jeep Grand Cherokee, реєстраційний № [NUMBER] відмовити через необґрунтованість, оскільки він не є власником вказаного автомобіля, цей автомобіль йому не передавався та де знаходиться цей автомобіль йому не відомо. В обґрунтування своїх заперечень, відповідач [PERSON] зазначив, що дійсно 26 листопада 2009 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено попередній договір, за умовами якого останній зобов'язується передати у власність, а він - прийняти, транспортний засіб - автомобіль марки Jeep Grand Cherokee, реєстраційний № [NUMBER], що знаходиться в заставі банку за визначеними в попередньому договору умовами. При цьому, вони домовились укласти основний договір купівлі-продажу у термін до 19 год 26 листопада 2015 року за суму 267 000 грн. однак, на встановлену дату усі зобов'язання за цим попереднім договором з боку [PERSON]. виконані не були. А саме - він не зняв автомобіль з реєстраційного обліку в органах ДАЇ. Тож основний договір купівлі-продажу між ними укладений не був, автомобіль йому не передавався, а всі зобов'язання, визначені в попередньому договорі, є припиненими Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 28 жовтня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № СL-703/308/2008, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 275 100 гривень строком до 26 жовтня 2015 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, того ж дня між сторонами укладено договір застави автотранспортного засобу № PСL-703/308/2008, відповідно до умов якого [PERSON] надав у заставу банку транспортний засіб, а саме: Jeep Grand Cherokee, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28 жовтня 2008 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № SR-703/308/2008. 26 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір, згідно з умовами якого відповідач зобов'язався здійснити відчуження транспортного засобу, що знаходиться в заставі у банку. 20 липня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, за умовами якого новий кредитор набув право вимоги за кредитним договором № СL-703/308/2008. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. ч. 1, 3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні допускається шляхом відступлення права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст.554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Аналогічне положення міститься у п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за змістом якого порука припиняється (ч. 4 ст. 559 ЦК України), якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Врахувавши, що умовами кредитного договору встановлено строк повернення кредитних коштів до 26 жовтня 2015 року, а погашення кредиту та сплата відсотків за його користування - частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно відраховувати з моменту невиконання позичальником кожного з цих зобов'язань. Оскільки відповідно до ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України повинні застосовуватись і до поручителя. Оскільки позивач звернувся до суду у жовтні 2014 року, суд приходить до висновку, що з позичальника на користь товариства підлягає стягненню борг в межах трирічного строку позовної давності, а з поручителя - за останні шість місяців до звернення з позовом. В разі пред'явлення позивачем вимог до поручителя більше, ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється лише в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Отже, дія поруки за періоди, визначені в Графіку платежів за останні шість місяців до дати звернення до суду позивача в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів є законною та підлягає задоволенню. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» звернулось до суду 24 жовтня 2014 року, отже шестимісячний строк щодо поручителя обмежується 24 квітня 2014 року. Відповідно Графіку погашення заборгованості до кредитного договору, позичальник винен був здійснити 54 платежів, з них платіж № 36 за Графіком повинен був сплачуватись 28 квітня 2015 року включно ( з урахуванням сум, що сплачуються достроково). Таким чином, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором за період з 28 квітня 2014 року по 26 жовтня 2014 року в сумі 107714, 04 грн. Загальна сума заборгованості за Кредитним договором № СL-703/308/2008 від 28.10.2008 року становить 2212100, 32 грн. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Таким чином, відповідач [PERSON], як поручитель, відповідає в солідарному порядку поряд з відповідачем [PERSON] перед позивачем також за сплату пені З матеріалів справи вбачається, що стягненню с [PERSON] на користь ТОП «ОТП Факторинг Україна» підлягає заборгованість за кредитним договором за період з 26.10.2011 року по 28.03.2014 року. Відповідно, стягненню з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає заборгованість за кредитним договором за період з 28.04.2014 року по 26.10.2015 року в сумі 107714, 04 грн. та пеня, нарахована за період з 22.07.2013 року по 22.07.2014 року в розмірі 1008920, 28 грн. Відповідно до частини 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд зменшує розмір пені до загальної суми заборгованості за договором та встановлює її в розмірі 221211, 32 грн. Щодо позовних вимог в частині звернення стягнення на заставу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 285336.79 грн шляхом визнання за ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі предмета застави, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставного майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет застави покладається на заставодержателя. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення стягнення на предмет застави не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет застави не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року (справа № 6-1080цс15). Щодо позовних вимог про вилучення у відповідача [PERSON] предмета застави та передачі його позивачу на період реалізації з метою збереження, судом встановлене наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності у набувача майна набувається підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 234 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим х моменту його державної реєстрації. У ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обов'язкову державну реєстрацію, перереєстрацію, облік транспортних засобів та їх власників, що здійснюються відповідними підрозділами Державтоінспекції МВС. Продаж транспортного засобу передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу транспортного засобу, зняття його з обліку та отримання новим власником свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не набув права власності на транспортний засіб - Jeep Grand Cherokee, реєстраційний № [NUMBER], рік випуску 2008 року, колір чорний, кузов № [NUMBER], скільки основний договір купівлі-продажу цього автомобіля між ним та [PERSON] не укладався, автомобіль за [PERSON] не реєструвався, за будь-якими актами чи то іншими правовими підставами не передавався, жодних належних доказів щодо того, що спірний автомобіль знаходиться в володіння [PERSON] суду не надано. За вказаних підстав суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині вилучення у [PERSON] предмета застави - транспортного засобу - автомобіля Jeep Grand Cherokee, реєстраційний № [NUMBER], рік випуску 2008 року, колір чорний, кузов № [NUMBER]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial