Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Крім нього, в зазначеному будинку проживають та зареєстровані члени його сімї: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та його онук [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] , являється чоловіком його доньки, який у 2015 році самоправно вселився в його будинок, та зараз категорично відмовляється виселятися з нього. Відповідач систематично порушує правила співжиття, вчиняє хуліганські дії щодо нього та членів його сімї, влаштовує сварки та бійки, систематично псує та руйнує жиле приміщення, здійснює крадіжки продуктів харчування, а тому позивач вимушений звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі . Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 12.08.1988 року державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Москалюк В.М. (а.с. 11), Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 18.07.2018 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Соломатіною О.П. (а.с. 8), Витягами з Державного реєстру речових прав нерухоме майно (а.с. 10, 12). Відповідно до Довідки №1094 від 28.09.2018 року виконавчого комітету Данилівської сільської ради, [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , в зазначеному будинку проживають та зареєстровані члени його сімї: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та його онук [PERSON] , [INFO] (а.с. 13), про що також свідчить облікова картка об`єкта по господарського обліку на 2016-2020 рр. (а.с. 24-25). Відповідач [PERSON] систематично порушує правила співжиття, вчиняє хуліганські дії щодо нього та членів його сімї, влаштовує сварки та бійки, систематично псує та руйнує жиле приміщення. Про що свідчить Доповідна депутата Данилівської сільської ради, Рішення виконавчого комітету Данилівської сільської ради №116 від 27.07.2018 року (а.с. 14, 15). Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Велика Палата Верховного суду в Постанові від 25 липня 2018 року у справі № 638/13030/13-ц у подібних правовідносинах зробила наступний правовий висновок: власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Тривалий строк користування позивачами спірною квартирою, враховуючи зміну власника, членами сім`ї якого вони не є, не може бути підставою для відмови у захисті прав нового власника на користування житлом на власний розсуд. За умовами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Такими чином, Позивачем у справі доведено що Відповідач не є ані власником, ані співвласником цього нерухомого майна, не являється членом сім`ї Позивача, а тому судом встановлено наявність передбачених ч.1 ст.116 ЖК України підстав для виселення [PERSON] із спірного житлового будинку. Тому враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved