Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди у зв'язку з втратою працездатності. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача 10 років : - 08.08.1994 р. - 03.02.1998 р., - горновий, КМК «Криворіжсталь». - 24.12.2001 р. - 18.07.2008 р. - водопровідник доменної печі, слюсар-ремонтник, КМК «Криворіжсталь». Вказує, що в грудні 2017 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 1554 промислової медицини йому були встановлені професійні захворювання: 1. Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С5, С6, С7 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ 2 ступеня), деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ 1-2 ступеня) та колінних (ПФ 2 ступеня) суглобів. 2. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Професійне захворювання було встановлене на підставі даних Інформаційної довідки про умови праці від 09.08.2017 р. № Ф-309/4.6-5 виданої першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області де вказано, що позивач працював горновим, водопровідником доменної печі, слюсарем-ремонтником та в процесі роботи підпадав під вплив підвищених параметрів важкості та напруженості праці, аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони, виробничого шуму, несприятливого мікроклімату, шкідливих хімічних речовин, ІЧ-випромінювання. Важкість праці: - маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 36 кг при гранично допустимій до 30; - нахили тулуба (кількість за зміну) - 350-400 разів при ГДР 51-100 разів. Шкідливі речовини: Ангідрид сірчастий 12 мг/м3-29,8 мг/м3 при ГДК 10 мг/м3. Аерозоль переважно фіброгенної дії: Пил металографітний 15,5-44,5 мг/м3 при ГДК 4-6 мг/м3. Шум, еквівалентний рівень звуку, дБА: 82-89 при гранично допустимому 80. По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 09.02.2018 року де вказано, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужила робота на підприємстві відповідача. Позивач виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці за показниками важкості праці відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за речовинами фіброгенної дії - до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за рівнем шуму - до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за показниками мікроклімату - до 3 класу 1 ступеню шкідливості. Загальна оцінка - до 3 класу 3 ступеня шкідливості. За висновком МСЕК від 29.05.2018 року серії 12 ААА № 050241 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності 60% та 3 група інвалідності первинно з переоглядом в травні 2019 р. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «ВМП, забезпечення лікарськими засобами, санаторно-курортне лікування, жорсткий поперековий корсет». Таким чином в наслідок отримання професійних захворювань позивач став інвалідом, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо відчуває біль в шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в кінцівки, більше в праві, що посилюється при рухах та після фізичних навантажень, біль та оніміння в дистальних відділах кінцівок, частіше в нічний час, судоми в литкових м'язах та м'язах передплічь, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, утруднення при ході, загальну слабкість, задишку при фізичному навантаженні. Все це ставить під загрозу його життя. Це не просто слова позивача - це висновки лікарів, що підтверджуються виписками з його медичної карти. Позивач більше не може працювати на своїй дачі, не може обробляти землю, що позбавило його можливості годувати свою сім'ю. 10 років позивач працював на підприємстві відповідача, був опорою і підтримкою для своєї сім'ї. Фактично він був годувальником своєї родини, тепер же за станом здоров'я він не може повноцінно забезпечувати свою сім'ю, усі державні компенсації ідуть на медичну реабілітацію та придбання ліків, крім того, родина позивача тепер несе додаткові витрати на нього. Від цього він почуває себе неповноцінною людиною. В зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань, наприклад при відвідуванні магазину позивач неспроможний нести сумки самостійно цим займається його дружина. Коли йдеш по вулиці з маленьким пакетиком, а жінка поруч несе великі сумки - це викликає неприхований осуд з боку оточуючих, що завдає позивачу моральних страждань та хвилювань. Ці хвороби змінили його життя назавжди, він не зможе няньчити своїх дітей, піти з ними на прогулянку, бо найменший різкий рух викликає не тільки шалений біль, а й може замкнути спину таким чином, що це ставить під загрозу життя дітей, навіть підняти їх на руки він не здатний. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» моральну шкоду в розмірі 148920 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб. В судове засідання сторони не викликалися. Учасники справи не скористались правом подати клопотання про проведення судового засідання з викликом сторін, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»,- адвокат Товкун А. В. надала відзив на позов, в якому заперечує проти позову, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки в спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку Відповідача будь-яких винних, неправомірних дій, що могли б призвести до виникнення у Позивача професійного захворювання, отже відсутня одна з обов'язкових передумов для відшкодування моральної шкоди. Зазначає, що Позивач працював на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ПрАТ «СУХА БАЛКА» та саме на посадах у ПрАТ «СУХА БАЛКА» Позивач працював у значно гірших мовах праці, а саме: підземний гірничий робітник - віднесено до 3.4. «Шкідливі 4 ст.» та прохідник - віднесено до 4 «НЕБЕЗПЕЧНИЙ». Отже, вбачається, що іншим підприємством - ПрАТ «СУХА БАЛКА» завдавався у рази більш істотний вплив на здоров'я Позивача. Крім того, вказує, що Позивач не надав до суду належних доказів, які б підтверджували факт спричинення йому моральної шкоди. Позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 148 920 гри., що є жодним чином неаргументоване та необґрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує Позивач. Вказана сума позовних вимог не відповідає вимогам розумності та справедливості. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], останній працював в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»: з 08.08.1994 р. - 03.02.1998 р., - горновий, КМК «Криворіжсталь», з 24.12.2001 р. - 18.07.2008 р. - водопровідник доменної печі, слюсар-ремонтник, КМК «Криворіжсталь». (а.с. 19-21). Так, в грудні 2017 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 1554 промислової медицини йому були встановлені професійні захворювання: 1. Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С5, С6, С7 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ 2 ступеня), деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ 1-2 ступеня) та колінних (ПФ 2 ступеня) суглобів. 2. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Професійне захворювання було встановлене на підставі даних Інформаційної довідки про умови праці від 09.08.2017 р. № Ф-309/4.6-5 виданої першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області де вказано, що позивач працював горновим, водопровідником доменної печі, слюсарем-ремонтником та в процесі роботи підпадав під вплив підвищених параметрів важкості та напруженості праці, аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони, виробничого шуму, несприятливого мікроклімату, шкідливих хімічних речовин, ІЧ-випромінювання. Важкість праці: - маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 36 кг при гранично допустимій до 30; - нахили тулуба (кількість за зміну) - 350-400 разів при ГДР 51-100 разів. Шкідливі речовини: Ангідрид сірчастий 12 мг/м3-29,8 мг/м3 при ГДК 10 мг/м3. Аерозоль переважно фіброгенної дії: Пил металографітний 15,5-44,5 мг/м3 при ГДК 4-6 мг/м3. Шум, еквівалентний рівень звуку, дБА: 82-89 при гранично допустимому 80. ( а.с. 23-33). По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 09.02.2018 року де вказано, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужила робота на підприємстві відповідача. Позивач виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці за показниками важкості праці відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за речовинами фіброгенної дії - до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за рівнем шуму - до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за показниками мікроклімату - до 3 класу 1 ступеню шкідливості. Загальна оцінка - до 3 класу 3 ступеня шкідливості. ( а.с. 4-6). Тобто відповідач протягом тривалого часу грубо порушували ст.13 ЗУ «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпПУ, що саме і призвело до виникнення у нього професійного захворювання, цей факт визнали члени комісії з розслідування ПЗ, та зазначили в п. 16 акту розслідування ПЗ. За висновком МСЕК від 29.05.2018 року серії 12 ААА № 050241 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності 60% та 3 група інвалідності первинно з переоглядом в травні 2019 р. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «ВМП, забезпечення лікарськими засобами, санаторно-курортне лікування, жорсткий поперековий корсет». (а.с. 7,8). Відповідно до виписних епікризів медичних установ, [PERSON] в зв'язку з погіршенням стану здоров'я неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Інституті промислової медицини та в комунальних закладах міських лікарень м. Кривого Рогу у зв'язку з набутим професійним захворюванням. ( а.с. 9-16 ). Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем [PERSON] професійної працездатності, в зв'язку з отриманим професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що не його підприємство має відшкодовувати моральну шкоду позивачеві обґрунтовуючи це тим, що будь-яких порушень законодавстві про працю відносно Позивача, які б знаходились в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання, Відповідач не вчиняв. Крім того, Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.02.2018 р. не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку відповідач - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представників ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження його здоров'я та перенесення моральних страждань потерпілого. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] була заподіяна шкода здоров'ю, він отримав професійні захворювання, втратив працездатність в розмірі 60 відсотків. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки, має постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. 10 років позивач працював на підприємстві відповідача, був опорою і підтримкою для своєї сім'ї. Фактично він був годувальником своєї родини, тепер же за станом здоров'я він не може повноцінно забезпечувати свою сім'ю, усі державні компенсації ідуть на медичну реабілітацію та придбання ліків, крім того, родина позивача тепер несе додаткові витрати на нього. Від цього він почуває себе неповноцінною людиною. В зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань, наприклад при відвідуванні магазину позивач неспроможний нести сумки самостійно цим займається його дружина. Коли йдеш по вулиці з маленьким пакетиком, а жінка поруч несе великі сумки - це викликає неприхований осуд з боку оточуючих, що завдає позивачу моральних страждань та хвилювань. Ці хвороби змінили його життя назавжди, він не зможе няньчити своїх дітей, піти з ними на прогулянку, бо найменший різкий рух викликає не тільки шалений біль, а й може замкнути спину таким чином, що це ставить під загрозу життя дітей, навіть підняти їх на руки він не здатний. При захворюванні позивача повне одужання неможливе, і перспектива в майбутньому переносити болі, постійно лікуватись, спричиняє йому моральні страждання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» позивачу шкоди здоров'ю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий зв'язок між винними діями підприємства - відповідача та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності в розмірі 60 відсотків, перенесення фізичного болю, проходження постійного лікування, а звідси перенесення моральних переживань. Суд врахував і той факт, що велику частину своєї трудової діяльності позивач пропрацював в шкідливих умовах з перевищенням гранично допустимих показників, лише на підприємстві відповідача. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 25000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial