Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на ті обставини, що 02.04.2012 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 425 000 грн. та зобов'язався у строк до 15.05.2012 року повернути дані кошти, про що написав власноруч розписку в присутності двох свідків. Також, 29.10.2012 року [PERSON] знову позичив у [PERSON] гроші в сумі 300 000 грн. та зобов'язався у строк до 01.12.2012 року повернути дані кошти, про що написав власноруч розписку в присутності двох свідків. Оскільки до теперішнього часу гроші відповідачем не повернуті, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 725 000 грн., а також судові витрати. Позивач та його адвокат в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] з 2012 року перебували у бізнесових стосунках, а саме займалися реалізацією свіжомороженої риби на території м. Херсона. При цьому, відповідач зазначив, що він безпосередньо займався підприємництвом, а саме покупкою, переробкою та реалізацією свіжомороженої риби, для цього періодично їздив до АР Крим, для її купівлі, а позивач по справі фінансово забезпечував вищевказану підприємницьку діяльність. [PERSON], впродовж вказаної діяльності на розвиток бізнесу надав грошові кошти в сумі 378 000 грн. Оскільки реалізація продукції затягнулася у часі, [PERSON] почав нервувати за вкладені кошти та змусив відповідача написати розписку минулим числом про отримання грошових коштів у сумі 425 000 грн. Відповідач власноручно написав дану розписку в присутності двох свідків на суму 425 000 грн. замість 378 000 грн., з урахуванням прибутку. Крім цього, позивач написав другу розписку про отримання коштів в сумі 300 000 грн., вважаючи, що перша розписка при цьому буде анульована і що він повинен буде повернути вищезазначену суму. Також, [PERSON] протягом певного часу періодично віддавав грошові кошти, [PERSON] та його дружині, остаточно розрахувавшись у липні 2013 року і на підтвердження цього надав до суду журнал з реалізації продукції. Позивач не заперечував проти того, що займався разом з відповідачем реалізацією свіжомороженої риби, але зазначив, що на придбання цієї риби він перераховував грошові кошти через банківські установи в загальній сумі більш ніж триста тисяч гривень, в підтвердження чого надав суду квитанції № 14780552 від 02.04.2012року, №14780457 від 02.04.2012 року та заву на переказ готівки №23 від 10.04.2012року. Грошові кошти від реалізації продукції він або його дружина отримували в касі магазину, про що ставили підписи в журналі. Що стосується грошей вказаних в розписках пояснив, що вони надавалися відповідачу готівкою в борг для його особистих потреб. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] передавав [PERSON] готівкою грошові кошти, про що відповідачем було власноручно написано дві розписки. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт того, що [PERSON] та його дружина неодноразово отримували грошові кошти з каси магазину, про що в журналі ставили підписи. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідками, даних про їх зацікавленість при розгляді справи не виявлено. Заслухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З розписки, написаної 02.04.2012 року, [PERSON], відповідачем по справі вбачається, що останній отримав від [PERSON], позивача по справі, готівкою 425 000 грн. в присутності двох свідків та зобов'язався повернути дані кошти у строк до 15.05.2012 року. Також, з розписки написаної 29.10.2012 року, [PERSON], відповідачем по справі вбачається, що останній отримав від [PERSON], позивача по справі, готівкою 300 000 грн. в присутності двох свідків, які зобов'язався повернути у строк до 01.12.2012 року. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зі змісту статті 1049 ЦК України, вбачається, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичається, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, відповідач не надав жодного доказу суду про повернення грошових коштів. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені та документально підтвердженні судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3 441 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved