Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В позові вказав, що наказом Правобережного районного центру зайнятості м.Запоріжжя №НТ150806 від 06.08.2015 року, [PERSON] був наданий статус безробітного, та наказом №НТ150813 від 13.08.2015 року їй було призначено виплату допомоги по безробіттю з 13.08.2015 року по 06.08.2016 року як застрахованій особі залежно від страхового стажу. В ході виконання Порядку обміну інформацією між ДПА України, Пенсійним Фондом України та Державним центром зайнятості міністерства праці та соціальної політики України було виявлено, що в період перебування на обліку в Правобережному районному центрі зайнятості [PERSON] надавала послуги з 05.04.2016 року за цивільно-правовим договором з ТОВ «Гербалайф України», відповідно до договору про дистрибюторську діяльність № [NUMBER] від 05.04.2016 року, актом виконаних робіт від 15.09.2016 року. Таким чином під час перебування в центрі зайнятості в якості безробітного [PERSON] перебувала у цивільно-правових відносинах та належала до категорії зайнятого населення, і не мала права на перебування у статусі безробітного та отримання допомоги по безробіттю. [PERSON] отримала допомогу по безробіттю від Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття за період з 05.04.2016 року по 06.08.2016 року у сумі 4689 грн. 94 коп. Оскільки [PERSON] своєчасно не повідомила про те, що вона перебуває у цивільно-правових відносинах, вона зобовязана повернути суму виплаченої допомоги. 18.08.2017 року [PERSON] направлено лист за № 01-19/1513 від 17.08.2017 року з пропозицією про повернення неправомірно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 4689 грн. 94 коп. в добровільному порядку у 15-денний строк з моменту отримання листа, але відповідачка на цей лист не відреагувала, тому просив стягнути з відповідачки суму допомоги по безробіттю в розмірі 4689 грн. 94 коп. Ухвалою судді від 30.01.2018 року у справі відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали [PERSON] отримала 02.02.2018 року (а.с. 41), але відзив до даного часу суду не направила. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] 06.08.2015 року звернулася до Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с. 3). Згідно до ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи. Наказом Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя від 06.08.2015 року №НТ150806, наданий статус безробітного; наказом від 13.08.2015 року № НТ150813 року було призначено виплату допомоги по безробіттю з 13.08.2015 року по 06.08.2016 року як застрахованій особі залежно від страхового стажу (а.с. 11). Перевіркою встановлено, що в період перебування на обліку в Правобережному районному центрі зайнятості [PERSON] надавала послуги з 05.04.2016 року за цивільно-правовим договором з ТОВ «Гербалайф України», відповідно до договору про дистрибюторську діяльність №5415491249 від 05.04.2016 року, актом виконаних робіт від 15.09.2016 року (а.с. 10), під час перебування на обліку у Правобережному районному центрі зайнятості м. Запоріжжя. Згідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Наказом Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя № 284-о від 17.08.2017 року, вирішено провести дії щодо повернення [PERSON] неправомірно отриманих коштів. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Листом № 01-19/1513 від 17.08.2017 року, Правобережний районний центр зайнятості м.Запоріжжя повідомляв [PERSON] про необхідність повернення матеріального забезпечення у розмірі 4689 грн. 94 коп. Підстав, передбачених ст. 1215 ЦК України, щодо не повернення грошових коштів, судом не встановлено Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо \~ сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved